NAŘÍZENÍ KOMISE V PŘENESENÉ PRAVOMOCI (EU) č. 1125/2014
ze dne 19. září 2014,
kterým se doplňuje směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/17/EU, pokud jde o regulační technické normy týkající se minimální peněžní částky pojištění odpovědnosti za škodu způsobenou při výkonu povolání nebo srovnatelné záruky pro zprostředkovatele úvěru
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2014/17/ЕU ze dne 4. února 2014 o smlouvách o spotřebitelském úvěru na nemovitosti určené k bydlení a o změně směrnic 2008/48/ES a 2013/36/EU a nařízení (EU) č. 1093/2010 (1), a zejména na čl. 29 odst. 2 písm. a) uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Podle čl. 29 odst. 2 písm. a) směrnice 2014/17/EU musí mít zprostředkovatelé úvěru pojištění odpovědnosti za škodu způsobenou při výkonu povolání na územích, kde nabízejí služby, nebo jinou srovnatelnou záruku splnění závazku z porušení povinné péče při výkonu povolání.
(2)
I když povinnost pro zprostředkovatele úvěru v odvětví hypoték mít pojištění odpovědnosti za škodu způsobenou při výkonu povolání nebo srovnatelnou záruku je na úrovni Unie novým regulatorním požadavkem, v některých členských státech uvedený požadavek existuje na národní úrovni. Uvedené jurisdikce se zkušenostmi s požadavky na pojištění odpovědnosti za škodu způsobenou při výkonu povolání vykazují nepochybně největší podíly zprostředkovaných hypotečních úvěrů po celé Unii a letité významné pronikání zprostředkovatelů úvěru na trh, a v důsledku toho rovněž sledují konkrétnější přístup k regulaci tohoto odvětví. Proto by pravidla Unie týkající se minimální částky pojištění odpovědnosti za škodu způsobenou při výkonu povolání nebo srovnatelné záruky měla být založena na zkušenostech uvedených jurisdikcí, pokud jde o určení nejvhodnějšího přístupu pro výpočet uvedené minimální částky.
(3)
Uvedený přístup by byl vhodný pro celou Unii, včetně jurisdikcí s menšími trhy s hypotečními úvěry. A sice z toho důvodu, že pohledávky za zprostředkovateli úvěru nekorelují s částkou podkladových hypotečních úvěrů, která se může po celé Unii značně lišit, ale jsou založeny na konceptu porušení povinné péče při výkonu povolání, u něhož se výsledné újmy liší mnohem méně.
(4)
Ustanovení čl. 29 odst. 2 písm. a) třetí pododstavec směrnice 2014/17/EU vyžaduje přezkoumání minimální peněžní částky pojištění odpovědnosti za škodu způsobenou při výkonu povolání nebo srovnatelné záruky v pravidelných intervalech. V budoucnu by se tudíž mohly ke stanovení úrovně uvedených povinností pro zprostředkovatele úvěru stát vhodnějšími jiné možnosti nebo metody, zejména budou-li k dispozici další historické údaje a větší zkušenosti z dohledu v souvislosti s fungováním pojištění odpovědnosti za škodu způsobenou při výkonu povolání.
(5)
Pro jasné stanovení minimální peněžní částky pojištění odpovědnosti za škodu způsobenou při výkonu povolání nebo srovnatelné záruky a pro zajištění harmonizovanějšího přístupu po celé Unii by bylo vhodné stanovit uplatnění uvedené minimální částky na jednu pojistnou událost a za rok. Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/92/ES (2) stanoví požadavek na minimální částku pojištění odpovědnosti za škodu způsobenou při výkonu povolání nebo srovnatelné záruky za rok a na jednu pojistnou událost. Většina zprostředkovatelů, kteří vykonávají zprostředkování pojištění, i jejich pojistitelé jsou tedy obeznámeni s tímto přístupem, a proto je vhodné zavést podobný systém pro zprostředkovatele úvěru. Většina členských států, jejichž vnitrostátní právní předpisy vyžadují, aby zprostředkovatelé úvěru měli pojištění odpovědnosti za škodu způsobenou při výkonu povolání, nadto tento přístup využívá rovněž. Pravidla pro pojištění odpovědnosti za škodu způsobenou při výkonu povolání pro zprostředkovatele úvěru by tudíž měla také navrhnout takové rozlišení mezi částkou za rok a na jednu pojistnou událost.
(6)
Toto nařízení vychází z návrhů regulačních technických norem, které Evropský orgán pro bankovnictví předložil Komisi.
(7)
Evropský orgán pro bankovnictví uskutečnil otevřené veřejné konzultace o návrzích regulačních technických norem, z nichž toto nařízení vychází, analyzoval potenciální související náklady a přínosy a požádal o stanovisko skupinu subjektů působících v bankovnictví zřízenou podle článku 37 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1093/2010 (3),
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Minimální peněžní částka pojištění odpovědnosti za škodu způsobenou při výkonu povolání nebo srovnatelné záruky, které musí mít zprostředkovatelé úvěru podle čl. 29 odst. 2 písm. a) prvního pododstavce směrnice 2014/17/EU, činí:
a)
460 000 EUR na každou jednotlivou pojistnou událost;
b)
celkem 750 000 eur na všechny pojistné události za kalendářní rok.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 19. září 2014.
ΚΑΤ' ΕΞΟΥΣΙΟΔΌΤΗΣΗ ΚΑΝΟΝΙΣΜΌΣ (ΕΕ) αριθ. 1125/2014 ΤΗΣ ΕΠΙΤΡΟΠΉΣ
της 19ης Σεπτεμβρίου 2014
που συμπληρώνει την οδηγία 2014/17/ΕΕ του Ευρωπαϊκού Κοινοβουλίου και του Συμβουλίου όσον αφορά τα ρυθμιστικά τεχνικά πρότυπα για το ελάχιστο χρηματικό ποσό της ασφάλισης επαγγελματικής ευθύνης ή ανάλογης εγγύησης που πρέπει να διαθέτουν οι μεσίτες πιστώσεων
(Κείμενο που παρουσιάζει ενδιαφέρον για τον ΕΟΧ)
Η ΕΥΡΩΠΑΪΚΗ ΕΠΙΤΡΟΠΗ,
Έχοντας υπόψη τη Συνθήκη για τη λειτουργία της Ευρωπαϊκής Ένωσης,
Έχοντας υπόψη την οδηγία 2014/17/ΕΕ του Ευρωπαϊκού Κοινοβουλίου και του Συμβουλίου, της 4ης Φεβρουαρίου 2014, σχετικά με τις συμβάσεις πίστωσης για καταναλωτές για ακίνητα που προορίζονται για κατοικία και την τροποποίηση των οδηγιών 2008/48/ΕΚ και 2013/36/EE και του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010 (1), και ιδίως το άρθρο 29 παράγραφος 2 στοιχείο α) δεύτερο εδάφιο,
Εκτιμώντας τα ακόλουθα:
(1)
Το άρθρο 29 παράγραφος 2 στοιχείο α) της οδηγίας 2014/17/ΕΕ απαιτεί από τους μεσίτες πιστώσεων να διαθέτουν ασφάλιση επαγγελματικής ευθύνης (στο εξής «ΑΕΕ»), η οποία καλύπτει τα εδάφη όπου προσφέρουν υπηρεσίες ή άλλη ανάλογη εγγύηση έναντι ευθύνης που προκύπτει από επαγγελματική αμέλεια.
(2)
Μολονότι η απαίτηση για μεσίτες πιστώσεων στον τομέα της ενυπόθηκης πίστης να διαθέτουν ΑΕΕ ή ανάλογη εγγύηση είναι μια νέα ρυθμιστική απαίτηση σε επίπεδο Ένωσης, η απαίτηση αυτή υφίσταται σε εθνικό επίπεδο σε ορισμένα κράτη μέλη. Πράγματι, οι εν λόγω χώρες με εμπειρία όσον αφορά τις απαιτήσεις ΑΕΕ παρουσιάζουν τα υψηλότερα μερίδια πωλήσεων ενυπόθηκων δανείων μέσω διαμεσολάβησης σε ολόκληρη την Ένωση, ιστορικό σημαντικής διείσδυσης των μεσιτών πιστώσεων στην αγορά και, κατά συνέπεια, ακολουθούν επίσης μια πιο συγκεκριμένη προσέγγιση για τη ρύθμιση του τομέα αυτού. Κατά συνέπεια, οι κανόνες της Ένωσης για το ελάχιστο ποσό ΑΕΕ ή ανάλογης εγγύησης πρέπει να βασιστεί στην εμπειρία των εν λόγω χωρών όταν πρόκειται να καθοριστεί η καταλληλότερη προσέγγιση για τον υπολογισμό του υπό εξέταση ελάχιστου ποσού.
(3)
Η εν λόγω προσέγγιση θα είναι κατάλληλη για την Ένωση στο σύνολό της, ακόμη και για χώρες με μικρότερες αγορές ενυπόθηκων δανείων. Αυτό οφείλεται στο γεγονός ότι οι απαιτήσεις έναντι των μεσιτών πιστώσεων δεν συνδέονται με το ποσό της υποκείμενης ενυπόθηκης πίστωσης, που μπορεί να ποικίλλει ευρέως σε ολόκληρη την Ένωση, αλλά βασίζονται στην επαγγελματική αμέλεια, η προκύπτουσα βλάβη από την οποία παρουσιάζει πολύ μικρότερη διακύμανση.
(4)
Το τρίτο εδάφιο του άρθρου 29 παράγραφος 2 στοιχείο α) της οδηγίας 2014/17/ΕΕ απαιτεί την επανεξέταση του ελάχιστου χρηματικού ποσού της ασφάλισης επαγγελματικής ευθύνης ή ανάλογης εγγύησης σε τακτά χρονικά διαστήματα. Κατά συνέπεια, θα μπορούσε να είναι δυνατό στο μέλλον να καταστούν καταλληλότερες άλλες εναλλακτικές λύσεις ή μεθοδολογίες για τον προσδιορισμό του επιπέδου αυτών των υποχρεώσεων για τους μεσίτες πιστώσεων, ιδίως με τη διαθεσιμότητα περαιτέρω ιστορικών δεδομένων και μεγαλύτερης πείρας στον τομέα της εποπτείας που συνδέονται με τη λειτουργία της ασφάλισης επαγγελματικής ευθύνης.
(5)
Για τον σαφή καθορισμό του ελάχιστου χρηματικού ποσού της ΑΕΕ ή ανάλογης εγγύησης και για να εξασφαλιστεί μια πιο εναρμονισμένη προσέγγιση σε ολόκληρη την Ένωση, θα ήταν σκόπιμο να εξειδικευθεί η εφαρμογή του εν λόγω ελάχιστου ποσού ανά απαίτηση και ανά έτος. Η οδηγία 2002/92/ΕΚ του Ευρωπαϊκού Κοινοβουλίου και του Συμβουλίου (2) θεσπίζει απαίτηση για ελάχιστο ποσό ΑΕΕ ανά έτος και ανά απαίτηση ή για ανάλογη εγγύηση. Κατά συνέπεια, οι περισσότεροι μεσίτες που ασκούν ασφαλιστική διαμεσολάβηση, και οι ασφαλιστές τους, είναι εξοικειωμένοι με αυτήν την προσέγγιση και, ως εκ τούτου, είναι σκόπιμο να καθοριστεί ένα παρόμοιο σύστημα για τους μεσίτες πιστώσεων. Επιπλέον, η πλειονότητα των κρατών μελών των οποίων η εθνική νομοθεσία απαιτεί ασφάλιση επαγγελματικής ευθύνης από τους μεσίτες πιστώσεων, χρησιμοποιεί επίσης αυτήν την προσέγγιση. Ως εκ τούτου, οι κανόνες για την ΑΕΕ για μεσίτες πιστώσεων θα πρέπει επίσης να προτείνουν μια τέτοια διάκριση ανά έτος και ανά απαίτηση.
(6)
Ο παρών κανονισμός βασίζεται στα σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων που υπέβαλε η Ευρωπαϊκή Αρχή Τραπεζών στην Επιτροπή.
(7)
Η Ευρωπαϊκή Αρχή Τραπεζών διεξήγαγε ανοικτές δημόσιες διαβουλεύσεις όσον αφορά τα σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων στα οποία βασίζεται ο παρών κανονισμός, προέβη σε ανάλυση του δυνητικού κόστους/οφέλους και ζήτησε τη γνώμη της ομάδας τραπεζικών συμφεροντούχων που συγκροτήθηκε σύμφωνα με το άρθρο 37 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010 του Ευρωπαϊκού Κοινοβουλίου και του Συμβουλίου (3),
ΕΞΕΔΩΣΕ ΤΟΝ ΠΑΡΟΝΤΑ ΚΑΝΟΝΙΣΜΟ:
Άρθρο 1
Το ελάχιστο χρηματικό ποσό της ασφάλισης επαγγελματικής ευθύνης ή ανάλογης εγγύησης που απαιτείται να διαθέτουν οι μεσίτες πιστώσεων, όπως αναφέρεται στο άρθρο 29 παράγραφος 2 στοιχείο α) πρώτο εδάφιο της οδηγίας 2014/17/ΕΕ, είναι:
α)
460 000 ευρώ για κάθε επιμέρους απαίτηση·
β)
συνολικά, 750 000 ευρώ ανά ημερολογιακό έτος για όλες τις απαιτήσεις.
Άρθρο 2
Ο παρών κανονισμός αρχίζει να ισχύει την εικοστή ημέρα από τη δημοσίευσή του στην Επίσημη Εφημερίδα της Ευρωπαϊκής Ένωσης.
Ο παρών κανονισμός είναι δεσμευτικός ως προς όλα τα μέρη του και ισχύει άμεσα σε κάθε κράτος μέλος.
Βρυξέλλες, 19 Σεπτεμβρίου 2014.