ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 26. března 2013
o stanovení ročních emisních přídělů členských států na období 2013-2020 v souladu s rozhodnutím Evropského parlamentu a Rady č. 406/2009/ES
(oznámeno pod číslem C(2013) 1708)
(2013/162/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 406/2009/ES ze dne 23. dubna 2009 o úsilí členských států snížit emise skleníkových plynů, aby byly splněny závazky Společenství v oblasti snížení emisí skleníkových plynů do roku 2020 (1), a zejména na čl. 3 odst. 2 čtvrtý pododstavec uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Údaje o emisích skleníkových plynů ze zařízení, na něž se vztahuje směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES (2), získané z registru Unie, rozhodnutí Komise, národních alokačních plánů a úřední korespondence mezi Komisí a příslušnými členskými státy, představují ověřené údaje o emisích ve smyslu čl. 3 odst. 2 čtvrtého pododstavce rozhodnutí č. 406/2009/ES.
(2)
Údaje o celkovém množství emisí skleníkových plynů z plynů a činností uvedených v čl. 2 odst. 1 rozhodnutí č. 406/2009/ES, předložené v souladu s rozhodnutím Evropského parlamentu a Rady č. 280/2004/ES ze dne 11. února 2004 o mechanismu monitorování emisí skleníkových plynů ve Společenství a provádění Kjótského protokolu (3), sestavené v návaznosti na počáteční přezkum z roku 2012 provedený Komisí v souladu s pokyny k technickému přezkumu inventur emisí skleníkových plynů z roku 2012 (4), představují přehodnocené údaje o emisích skleníkových plynů v letech 2005, 2008, 2009 a 2010 ve smyslu čl. 3 odst. 2 čtvrtého pododstavce rozhodnutí č. 406/2009/ES.
(3)
Aby byla zajištěna soudržnost mezi stanovením ročních emisních přídělů a vykazovanými emisemi skleníkových plynů za každý rok, měly by být roční emisní příděly členských států vypočteny rovněž s pomocí hodnot potenciálu globálního oteplování uvedených ve čtvrté hodnotící zprávě IPCC přijaté rozhodnutím 15/CP.17. Takto vypočtené roční emisní příděly by měly být použitelné od prvního roku, za který se vykazování inventur skleníkových plynů s pomocí těchto nových hodnot potenciálu globálního oteplování stane povinným v souladu s článkem 3 rozhodnutí č. 280/2004/ES.
(4)
Údaje aktuálně vykazované v rámci národní inventury skleníkových plynů a národních a unijních registrů nedostačují na úrovni členských států k tomu, aby bylo možno na národní úrovni stanovit emise CO2 z civilního letectví, na které se nevztahuje směrnice 2003/87/ES. Emise CO2 z letů, na které se nevztahuje směrnice 2003/87/ES, představují pouze zanedbatelnou část celkového množství emisí skleníkových plynů a shromažďování dodatečných informací o těchto emisích by přineslo nepřiměřenou administrativní zátěž. Množství emisí CO2 spadající do kategorie „1.A.3.A civilní letectví“ inventury by proto mělo být za účelem stanovení ročních emisních přídělů považováno za rovné nule.
(5)
Roční emisní příděly členského státu pro rok 2020 by měly být vypočteny odečtením množství ověřených emisí skleníkových plynů ze zařízení, která v roce 2005 již existovala, od přehodnocených emisí skleníkových plynů v roce 2005 a upravením výsledku podle procentního podílu stanoveného v příloze II rozhodnutí č. 406/2009/ES.
(6)
Množství ověřených emisí skleníkových plynů ze zařízení by se mělo stanovit takto:
-
V případě členských států, které jsou zapojeny do systému obchodování s emisemi od roku 2005: množství emisí ze zařízení, na něž se vztahuje směrnice 2003/87/EC, v roce 2005 upravené o množství emisí skleníkových plynů ze zařízení, která se po úpravě oblasti působnosti použité členskými státy zařadila do systému obchodování s emisemi v období 2008-2012 nebo se z něj vyloučila, a množství emisí skleníkových plynů ze zařízení dočasně vyloučených ze systému obchodování s emisemi v roce 2005, avšak zařazených do systému obchodování s emisemi v období 2008-2012,
-
v případě členských států, které jsou zapojeny do systému obchodování s emisemi od roku 2007: množství emisí skleníkových plynů ze zařízení, na něž se vztahuje směrnice 2003/87/ES, v roce 2007,
-
v případě členských států, které jsou zapojeny do systému obchodování s emisemi od roku 2013: množství emisí skleníkových plynů ze zařízení, na něž se vztahuje směrnice 2003/87/ES, v roce 2005 (podle údajů oznámených příslušným členským státem a ověřených Komisí).
(7)
Průměrné množství emisí skleníkových plynů členského státu v roce 2009, který má kladnou mezní hodnotu emisí skleníkových plynů podle přílohy II rozhodnutí č. 406/2009/ES, by mělo být vypočteno odečtením průměrného množství ověřených emisí skleníkových plynů ze zařízení, na něž se vztahuje směrnice 2003/87/ES, v letech 2008, 2009 a 2010 v příslušném členském státě, od jeho průměrného množství celkových ověřených emisí skleníkových plynů v letech 2008, 2009 a 2010.
(8)
Roční emisní příděly členského státu s kladnou mezní hodnotou emisí skleníkových plynů podle přílohy II rozhodnutí č. 406/2009/ES na období 2013-2019 by se měly určit z lineární spojnice, která začíná průměrným množstvím emisí skleníkových plynů uvedeného členského státu v roce 2009 a končí jeho ročním emisním přídělem pro rok 2020.
(9)
Roční emisní příděl členského státu se zápornou mezní hodnotou emisí skleníkových plynů podle přílohy II rozhodnutí č. 406/2009/ES pro rok 2013 by měl být vypočten odečtením průměrného množství ověřených emisí skleníkových plynů ze zařízení, na něž se vztahuje směrnice 2003/87/ES, v letech 2008, 2009 a 2010 v příslušném členském státě od jeho průměrného množství celkových ověřených emisí skleníkových plynů v letech 2008, 2009 a 2010.
(10)
Roční emisní příděl členského státu se zápornou mezní hodnotou emisí skleníkových plynů podle přílohy II rozhodnutí č. 406/2009/ES na období 2014-2019 by se měl určit z lineární spojnice, která začíná ročním emisním přídělem uvedeného členského státu pro rok 2013 a končí jeho ročním emisním přídělem pro rok 2020.
(11)
Ověřené emise skleníkových plynů ze zařízení jednostranně zapojených do systému obchodování s emisemi v souladu s článkem 24 směrnice 2003/87/ES během období 2008-2012 by se neměly započítávat do průměrného množství ověřených emisí skleníkových plynů ze zařízení, na něž se vztahuje směrnice 2003/87/ES, v letech 2008, 2009 a 2010, neboť by to mělo za následek dvojnásobné započtení emisí skleníkových plynů během budoucích úprav ročních emisních přídělů v souladu s článkem 10 rozhodnutí č. 406/2009/ES.
(12)
S ohledem na přistoupení Chorvatska k Unii by se jeho roční emisní příděl za každý rok období 2013-2020 měl stanovit stejnou metodou jako v případě ostatních členských států. Tyto hodnoty by měly být použitelné od data přistoupení Chorvatska.
(13)
Vzhledem k tomu, že Evropská rada přijala rozhodnutí 2012/419/EU ze dne 11. července 2012, kterým se mění status ostrova Mayotte vůči Evropské unii (5) od roku 2014, zohlední se při výpočtu ročních emisních přídělů pro Francii od roku 2014 příslušné ověřené emise skleníkových plynů.
(14)
Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro změnu klimatu,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Roční emisní příděly každého členského státu pro každý rok období 2013-2020 jsou stanoveny v příloze I a použijí se s výhradou případných úprav zveřejněných v souladu s článkem 10 rozhodnutí č. 406/2009/ES.
Článek 2
Bez ohledu na článek 1 se v případě, že akt přijatý v souladu s článkem 3 rozhodnutí č. 280/2004/ES stanoví pro členské státy povinnost předložit inventury emisí skleníkových plynů určené s pomocí hodnot potenciálu globálního oteplování uvedených ve čtvrté hodnotící zprávě IPCC přijaté rozhodnutím 15/CP.17 konference smluvních stran Rámcové úmluvy OSN o změně klimatu, použijí roční emisní příděly stanovené v příloze II od prvního roku, za který se toto vykazování inventur skleníkových plynů stane povinným.
Článek 3
Roční emisní příděly Chorvatska stanovené v příloze I se použijí od data, kdy vstoupí v platnost smlouva o přistoupení Chorvatska.
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
V Bruselu dne 26. března 2013.
ΑΠΌΦΑΣΗ ΤΗΣ ΕΠΙΤΡΟΠΉΣ
της 26ης Μαρτίου 2013
για τον προσδιορισμό των ετήσιων δικαιωμάτων εκπομπής των κρατών μελών για την περίοδο 2013-2020 σύμφωνα με την απόφαση αριθ. 406/2009/ΕΚ του Ευρωπαϊκού Κοινοβουλίου και του Συμβουλίου
[κοινοποιηθείσα υπό τον αριθμό C(2013) 1708]
(2013/162/ΕΕ)
Η ΕΥΡΩΠΑΪΚΗ ΕΠΙΤΡΟΠΗ,
Έχοντας υπόψη τη Συνθήκη για τη λειτουργία της Ευρωπαϊκής Ένωσης,
Έχοντας υπόψη την απόφαση αριθ. 406/2009/ΕΚ του Ευρωπαϊκού Κοινοβουλίου και του Συμβουλίου, της 23ης Απριλίου 2009, περί των προσπαθειών των κρατών μελών να μειώσουν τις οικείες εκπομπές αερίων θερμοκηπίου, ώστε να τηρηθούν οι δεσμεύσεις της Κοινότητας για μείωση των εκπομπών αυτών μέχρι το 2020 (1), και ιδίως το άρθρο 3 παράγραφος 2 τέταρτο εδάφιο,
Εκτιμώντας τα ακόλουθα:
(1)
Οι εκπομπές αερίων θερμοκηπίου από εγκαταστάσεις που καλύπτονται από την οδηγία 2003/87/ΕΚ του Ευρωπαϊκού Κοινοβουλίου και του Συμβουλίου, της 13ης Οκτωβρίου 2003, σχετικά με τη θέσπιση συστήματος εμπορίας δικαιωμάτων εκπομπής αερίων θερμοκηπίου εντός της Κοινότητας και την τροποποίηση της οδηγίας 96/61/ΕΚ του Συμβουλίου (2), όπως προκύπτουν από το ενωσιακό μητρώο, τις αποφάσεις της Επιτροπής, τα εθνικά σχέδια κατανομής και την επίσημη αλληλογραφία μεταξύ της Επιτροπής και των αντίστοιχων κρατών μελών, αποτελούν επαληθευμένα δεδομένα εκπομπών κατά την έννοια του άρθρου 3 παράγραφος 2 τέταρτο εδάφιο της απόφασης αριθ. 406/2009/ΕΚ.
(2)
Οι συνολικές εκπομπές αερίων θερμοκηπίου από αέρια και δραστηριότητες που ορίζονται στο άρθρο 2 παράγραφος 1 της απόφασης αριθ. 406/2009/ΕΚ, οι οποίες υποβλήθηκαν το 2012 σύμφωνα με την απόφαση αριθ. 280/2004/ΕΚ του Ευρωπαϊκού Κοινοβουλίου και του Συμβουλίου, της 11ης Φεβρουαρίου 2004, για μηχανισμό παρακολούθησης των εκπομπών αερίων που συμβάλλουν στο φαινόμενο του θερμοκηπίου στην Κοινότητα και εφαρμογής του πρωτοκόλλου του Κιότο (3), όπως προκύπτουν από την αρχική εξέταση που πραγματοποίησε η Επιτροπή το 2012 σύμφωνα με τις κατευθυντήριες γραμμές για την τεχνική εξέταση των απογραφών των εκπομπών αερίων θερμοκηπίου του 2012 (4), αποτελούν δεδομένα εκπομπών αερίων θερμοκηπίου που έχουν επανεξεταστεί για τα έτη 2005, 2008, 2009 και 2010 κατά την έννοια του άρθρου 3 παράγραφος 2 τέταρτο εδάφιο της απόφασης αριθ. 406/2009/ΕΚ.
(3)
Για να διασφαλιστεί η συνέπεια μεταξύ του προσδιορισμού των ετήσιων δικαιωμάτων εκπομπής και των εκπομπών αερίων θερμοκηπίου που δηλώνονται για κάθε έτος, τα ετήσια δικαιώματα εκπομπής των κρατών μελών θα πρέπει επίσης να υπολογίζονται με τη βοήθεια των τιμών δυναμικού πλανητικής υπερθέρμανσης (GWP), οι οποίες περιλαμβάνονται στην τέταρτη έκθεση αξιολόγησης της Διακυβερνητικής Επιτροπής για την Αλλαγή του Κλίματος (IPCC) που εγκρίθηκε με την απόφαση 15/CP.17. Το ετήσιο δικαίωμα εκπομπής που υπολογίζεται με τον τρόπο αυτό θα πρέπει να εφαρμόζεται από το πρώτο έτος για το οποίο η υποβολή των εθνικών απογραφών αερίων θερμοκηπίου που χρησιμοποιούν αυτές τις νέες τιμές δυναμικού πλανητικής υπερθέρμανσης καθίσταται υποχρεωτική, σύμφωνα με το άρθρο 3 της απόφασης αριθ. 280/2004/ΕΚ.
(4)
Τα δεδομένα που αναφέρονται επί του παρόντος στις εθνικές απογραφές των αερίων θερμοκηπίου, καθώς και στα εθνικά μητρώα και στο ενωσιακό μητρώο, δεν επαρκούν ώστε να προσδιοριστούν, σε επίπεδο κράτους μέλους, οι εκπομπές CO2 της πολιτικής αεροπορίας σε εθνικό επίπεδο, οι οποίες δεν καλύπτονται από την οδηγία 2003/87/ΕΚ. Οι εκπομπές CO2 από πτήσεις που δεν καλύπτονται από την οδηγία 2003/87/ΕΚ αντιπροσωπεύουν μικρό μόνο μέρος των συνολικών εκπομπών αερίων θερμοκηπίου, και η συλλογή πρόσθετων πληροφοριών για τις εκπομπές αυτές θα δημιουργούσε δυσανάλογο διοικητικό φόρτο. Επομένως, η ποσότητα των εκπομπών CO2 της κατηγορίας «1.A.3.A πολιτική αεροπορία» της απογραφής θα πρέπει να θεωρηθεί ίση με το μηδέν για τον προσδιορισμό των ετήσιων δικαιωμάτων εκπομπής.
(5)
Τα ετήσια δικαιώματα εκπομπής κράτους μέλους για το έτος 2020 θα πρέπει να υπολογίζονται αφαιρώντας από τις εκπομπές αερίων θερμοκηπίου που έχουν επανεξεταστεί για το έτος 2005 την ποσότητα των επαληθευμένων εκπομπών αερίων από εγκαταστάσεις που υπήρχαν το 2005 και προσαρμόζοντας το αποτέλεσμα κατά το ποσοστό που προβλέπεται στο παράρτημα II της απόφασης αριθ. 406/2009/ΕΚ.
(6)
Η ποσότητα των επαληθευμένων εκπομπών αερίων θερμοκηπίου από εγκαταστάσεις θα πρέπει να προσδιορίζεται ως εξής:
-
Για τα κράτη μέλη τα οποία συμμετείχαν στο σύστημα εμπορίας εκπομπών ήδη από το 2005: η ποσότητα των εκπομπών από εγκαταστάσεις που καλύπτονται από την οδηγία 2003/87/ΕΚ το 2005, προσαρμοσμένη βάσει, αφενός, της ποσότητας των εκπομπών αερίων θερμοκηπίου από εγκαταστάσεις οι οποίες, από το 2008 έως το 2012, είχαν συμπεριληφθεί στο σύστημα εμπορίας εκπομπών ή αποκλειστεί από αυτό, λόγω προσαρμογής του πεδίου εφαρμογής από τα κράτη μέλη και, αφετέρου, της ποσότητας των εκπομπών αερίων θερμοκηπίου από εγκαταστάσεις οι οποίες, το 2005, είχαν αποκλειστεί προσωρινά από το σύστημα εμπορίας εκπομπών αλλά δεν είχαν αποκλειστεί από αυτό μεταξύ του 2008 και του 2012.
-
Για τα κράτη μέλη τα οποία συμμετείχαν στο σύστημα εμπορίας εκπομπών ήδη από το 2007: η ποσότητα των εκπομπών αερίων θερμοκηπίου από εγκαταστάσεις που καλύπτονται από την οδηγία 2003/87/ΕΚ το 2007.
-
Για τα κράτη μέλη τα οποία συμμετέχουν στο σύστημα εμπορίας εκπομπών από το 2013: η ποσότητα των εκπομπών αερίων θερμοκηπίου από εγκαταστάσεις που καλύπτονται από την οδηγία 2003/87/ΕΚ το 2005 (όπως κοινοποιήθηκαν από τα αντίστοιχα κράτη μέλη και επανεξετάστηκαν από την Επιτροπή).
(7)
Για το 2009 η μέση ποσότητα των εκπομπών αερίων θερμοκηπίου κράτους μέλους με θετικό όριο εκπομπής αερίων θερμοκηπίου δυνάμει του παραρτήματος II της απόφασης αριθ. 406/2009/ΕΚ θα πρέπει να υπολογίζεται αφαιρώντας από τις οικείες μέσες συνολικές εκπομπές αερίων που έχουν επανεξεταστεί για τα έτη 2008, 2009 και 2010 τη μέση ποσότητα επαληθευμένων εκπομπών αερίων θερμοκηπίου από εγκαταστάσεις που καλύπτονται από την οδηγία 2003/87/ΕΚ τα έτη 2008, 2009 και 2010 στο αντίστοιχο κράτος μέλος.
(8)
Για τα έτη 2013 έως 2019 το ετήσιο δικαίωμα εκπομπής κράτους μέλους με θετικό όριο εκπομπής αερίων θερμοκηπίου δυνάμει του παραρτήματος II της απόφασης αριθ. 406/2009/ΕΚ θα πρέπει να καθορίζεται με γραμμική τροχιά που αρχίζει με τη μέση ποσότητα των εκπομπών αερίων θερμοκηπίου του εν λόγω κράτους μέλους το έτος 2009 και λήγει με το οικείο ετήσιο δικαίωμα εκπομπής για το έτος 2020.
(9)
Για το 2013 το ετήσιο δικαίωμα εκπομπής κράτους μέλους με αρνητικό όριο εκπομπής αερίων θερμοκηπίου δυνάμει του παραρτήματος II της απόφασης αριθ. 406/2009/ΕΚ θα πρέπει να υπολογίζεται αφαιρώντας από τις οικείες μέσες συνολικές εκπομπές αερίων θερμοκηπίου που έχουν επανεξεταστεί για τα έτη 2008, 2009 και 2010 τη μέση ποσότητα επαληθευμένων εκπομπών αερίων θερμοκηπίου από εγκαταστάσεις που καλύπτονται από την οδηγία 2003/87/ΕΚ κατά τα έτη 2008, 2009 και 2010 στο αντίστοιχο κράτος μέλος.
(10)
Για τα έτη 2014 έως 2019 το ετήσιο δικαίωμα εκπομπής κράτους μέλους με αρνητικό όριο εκπομπής αερίων θερμοκηπίου δυνάμει του παραρτήματος II της απόφασης αριθ. 406/2009/ΕΚ θα πρέπει να καθορίζεται με γραμμική τροχιά που αρχίζει με το ετήσιο δικαίωμα εκπομπής του εν λόγω κράτους μέλους για το έτος 2013 και λήγει με το οικείο ετήσιο δικαίωμα εκπομπής για το έτος 2020.
(11)
Οι επαληθευμένες εκπομπές αερίων θερμοκηπίου από εγκαταστάσεις που έχουν συμπεριληφθεί μονομερώς στο σύστημα εμπορίας εκπομπών σύμφωνα με το άρθρο 24 της οδηγίας 2003/87/ΕΚ κατά την περίοδο από το 2008 έως το 2012 δεν θα πρέπει να λαμβάνονται υπόψη στη μέση ποσότητα των επαληθευμένων εκπομπών αερίων θερμοκηπίου από εγκαταστάσεις που καλύπτονται από την οδηγία 2003/87/ΕΚ για τα έτη 2008, 2009 και 2010, καθώς αυτό θα είχε ως αποτέλεσμα τη διπλοεγγραφή των εκπομπών αερίων θερμοκηπίου κατά τις μελλοντικές προσαρμογές των ετήσιων δικαιωμάτων εκπομπής δυνάμει του άρθρου 10 της απόφασης αριθ. 406/2009/ΕΚ.
(12)
Λαμβανομένης υπόψη της προσχώρησης της Κροατίας στην Ένωση, το οικείο δικαίωμα εκπομπής για κάθε έτος της περιόδου 2013-2020 θα πρέπει να προσδιοριστεί με τη βοήθεια της ίδιας μεθοδολογίας που χρησιμοποιείται για τα άλλα κράτη μέλη. Οι τιμές αυτές θα πρέπει να αρχίσουν να εφαρμόζονται από την ημερομηνία προσχώρησης της Κροατίας.
(13)
Δεδομένης της έκδοσης από το Ευρωπαϊκό Συμβούλιο της απόφασης 2012/419/ΕΕ, της 11ης Ιουλίου 2012, σχετικά με την τροποποίηση του καθεστώτος της Μαγιότ έναντι της Ευρωπαϊκής Ένωσης (5) από το 2014, τα ετήσια δικαιώματα εκπομπής της Γαλλίας από το 2014 υπολογίζονται λαμβάνοντας υπόψη τις σχετικές εκπομπές αερίων θερμοκηπίου που έχουν επανεξεταστεί.
(14)
Τα μέτρα που προβλέπονται στην παρούσα απόφαση είναι σύμφωνα με τη γνώμη της επιτροπής για την κλιματική αλλαγή,
ΕΞΕΔΩΣΕ ΤΗΝ ΠΑΡΟΥΣΑ ΑΠΟΦΑΣΗ:
Άρθρο 1
Τα ετήσια δικαιώματα εκπομπής κάθε κράτους μέλους για καθένα από τα έτη της περιόδου 2013 έως 2020 περιέχονται στο παράρτημα I και εφαρμόζονται με την επιφύλαξη τυχόν προσαρμογών που δημοσιεύονται δυνάμει του άρθρου 10 της απόφασης αριθ. 406/2009/ΕΚ.
Άρθρο 2
Κατά παρέκκλιση του άρθρου 1, όταν πράξη που εκδίδεται σύμφωνα με το άρθρο 3 της απόφασης αριθ. 280/2004/ΕΚ προβλέπει ότι τα κράτη μέλη υποβάλλουν απογραφές των εκπομπών αερίων θερμοκηπίου που προσδιορίστηκαν με τη βοήθεια των τιμών δυναμικού πλανητικής υπερθέρμανσης, οι οποίες περιλαμβάνονται στην τέταρτη έκθεση αξιολόγησης της Διακυβερνητικής Επιτροπής για την Αλλαγή του Κλίματος, που εγκρίθηκε με την απόφαση 15/CP.17 της διάσκεψης των συμβαλλομένων μερών της σύμβασης-πλαισίου των Ηνωμένων Εθνών για την αλλαγή του κλίματος, τα ετήσια δικαιώματα εκπομπής που καθορίζονται στο παράρτημα II εφαρμόζονται από το πρώτο έτος για το οποίο καθίσταται υποχρεωτική η εν λόγω υποβολή των απογραφών των αερίων θερμοκηπίου.
Άρθρο 3
Τα ετήσια δικαιώματα εκπομπής της Κροατίας που περιέχονται στο παράρτημα I εφαρμόζονται από την ημερομηνία έναρξης ισχύος της συνθήκης προσχώρησης της Κροατίας.
Η παρούσα απόφαση απευθύνεται στα κράτη μέλη.
Βρυξέλλες, 26 Μαρτίου 2013.