NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 575/2013
ze dne 26. června 2013
o obezřetnostních požadavcích na úvěrové instituce a investiční podniky a o změně nařízení (EU) č. 648/2012
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 114 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropské centrální banky (1),
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (2),
v souladu s řádným legislativním postupem,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Deklarace skupiny G-20 ze dne 2. dubna 2009 k posílení finančního systému požaduje mezinárodně konzistentní úsilí zaměřené na posílení transparentnosti, odpovědnosti a regulace prostřednictvím zlepšení kvantity a kvality kapitálu v bankovnictví, jakmile bude zajištěna hospodářská obnova. Deklarace rovněž vyzývá k zavedení doplňujícího měřítka, jež není založeno na riziku a pomůže omezit rostoucí využívání páky v bankovnictví, a k vytvoření rámce pro větší likviditní rezervy. V reakci na pravomoc, kterou jí udělila skupina G-20, se skupina guvernérů centrálních bank a ministrů financí (GHOS) v září roku 2009 dohodla na řadě opatření pro posílení regulace bankovního sektoru. Tato opatření byla schválena vedoucími představiteli skupiny G-20 na pittsburském summitu konaném ve dnech 24.-25. září 2009 a podrobně stanovena v prosinci 2009. V červenci a září roku 2010 vydala skupina GHOS dvě další oznámení o koncepci a kalibraci těchto nových opatření a v prosinci roku 2010 Basilejský výbor pro bankovní dohled zveřejnil konečnou verzi opatření, která je označována jako rámec Basilej III.
(2)
Skupina na vysoké úrovni pro finanční dohled v EU, vedená Jacquesem de Larosièrem (dále jen „de Larosièrova skupina“), vyzvala Unii k vytvoření harmonizovanějšího souboru finančních nařízení. V kontextu budoucí evropské architektury dohledu Evropská rada na svém zasedání ve dnech 18. a 19. června 2009 rovněž zdůraznila potřebu vytvořit jednotný evropský soubor pravidel, který by se vztahoval na všechny úvěrové instituce a investiční podniky na vnitřním trhu.
(3)
Jak se uvádí ve zprávě de Larosièrovy skupiny ze dne 25. února 2009 (dále jen „de Larosièrova zpráva“), „členské státy by měly mít možnost přijímat přísnější vnitrostátní regulační opatření, budou-li to považovat na vnitrostátní úrovni za vhodné pro zajištění finanční stability, pod podmínkou, že budou dodrženy zásady vnitřního trhu a dohodnuté minimální základní normy“.
(4)
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/48/ES ze dne 14. června 2006 o přístupu k činnosti úvěrových institucí (3) a o jejím výkonu a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/49/ES ze dne 14. června 2006 o kapitálové přiměřenosti investičních podniků a úvěrových institucí (4) byly při několika příležitostech výrazně pozměněny. Mnoho ustanovení směrnic 2006/48/ES a 2006/49/ES se vztahuje na úvěrové instituce i investiční podniky. Pro větší přehlednost a za účelem zajištění soudržného uplatňování uvedených ustanovení by měla být tato ustanovení součástí nových legislativních aktů, které se budou vztahovat na úvěrové instituce i investiční podniky, a sice tohoto nařízení a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/36/EU ze dne (5). Pro lepší uživatelskou dostupnost by měla být ustanovení příloh směrnic 2006/48/ES a 2006/49/ES zahrnuta do normativní části směrnice 2013/36/EU a tohoto nařízení.
(5)
Toto nařízení a směrnice 2013/36/EU a by měly společně vytvářet právní rámec přístupu k příslušným činnostem, rámec dohledu a obezřetnostní pravidla pro úvěrové instituce a investiční podniky (dále jen společně „instituce“). Toto nařízení by se tudíž mělo vykládat ve spojení s uvedenou směrnicí.
(6)
Směrnice 2013/36/EU, jejímž právním základem je čl. 53 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „Smlouva o fungování EU“), by měla mimo jiné obsahovat ustanovení upravující přístup k činnosti institucí, způsoby jejich správy a řízení a rámec dohledu nad nimi, jako jsou ustanovení upravující udělování povolení k podnikání, nabývání kvalifikované účasti, výkon svobody usazování a volného pohybu služeb, pravomoci příslušných orgánů domovských a hostitelských členských států v tomto ohledu a ustanovení upravující počáteční kapitál a přezkum v rámci dohledu nad institucemi.
(7)
Toto nařízení by mělo mimo jiné obsahovat obezřetnostní požadavky na instituce, které úzce souvisejí s fungováním trhů bankovních a finančních služeb a jejichž účelem je zajistit finanční stabilitu poskytovatelů služeb na těchto trzích i vysokou úroveň ochrany investorů a vkladatelů. Cílem tohoto nařízení je rozhodujícím způsobem přispět k řádnému fungování vnitřního trhu, a proto by mělo vycházet z ustanovení článku 114 Smlouvy o fungování EU vykládaného podle ustálené judikatury Soudního dvora Evropské unie.
(8)
Směrnice 2006/48/ES a 2006/49/ES, přestože do určité míry harmonizují pravidla členských států v oblasti obezřetnostního dohledu, zahrnují velký počet možností a alternativ umožňujících členským státům stanovovat přísnější pravidla, než jaká stanoví tyto směrnice. Díky tomu vznikají rozdíly mezi vnitrostátními pravidly, které by mohly ohrožovat přeshraniční poskytování služeb a svobodu usazování, a vytvářet tak překážky pro řádné fungování vnitřního trhu.
(9)
V zájmu právní jistoty a vzhledem k potřebě zajistit rovné podmínky v rámci Unie je pro fungování vnitřního trhu zásadní přijmout jednotný soubor předpisů pro všechny účastníky trhu. Aby nedošlo k narušení trhu a k regulatorní arbitráži, měly by minimální obezřetnostní požadavky zajistit maximální úroveň harmonizace. Přechodná období stanovená v tomto nařízení mají proto pro bezproblémové provádění tohoto nařízení a zabránění nejistotě na trhu klíčový význam.
(10)
S ohledem na práci, kterou Skupina pro zavádění standardů působící v Basilejském výboru pro bankovní dohled vykonává při sledování a přezkumu provádění rámce Basilej III v členských zemích, by Komise měla průběžně, a přinejmenším pokaždé, když Basilejský výbor pro bankovní dohled zveřejnění zprávu o pokroku, předkládat aktualizované zprávy o provádění a rámce Basilej III na vnitrostátní úrovni v dalších hlavních jurisdikcích, včetně posouzení souladu legislativy či předpisů jiných zemí s mezinárodním minimálním standardem, s cílem určit rozdíly, na jejichž základě by mohly vyvstat obavy ohledně rovných podmínek pro všechny.
(11)
Za účelem odstranění překážek pro obchod a narušování hospodářské soutěže způsobeného rozdíly mezi vnitrostátními právními předpisy a za účelem prevence vzniku případných dalších překážek pro obchod a výrazného narušování hospodářské soutěže je tudíž nezbytné přijmout nařízení, které stanoví jednotná pravidla, která se použijí ve všech členských státech.
(12)
Sestavení obezřetnostních požadavků do podoby nařízení by zajistilo, že tyto požadavky budou přímo použitelné. To by zamezilo existenci odlišných vnitrostátních požadavků v důsledku provádění směrnice, a zajistilo tak jednotné podmínky. Toto nařízení by vyžadovalo, aby veškeré instituce dodržovaly stejná pravidla v celé Unii, což by současně posílilo důvěru ve stabilitu institucí, zejména v období krize. Nařízení by rovněž zjednodušilo složitou regulaci a snížilo náklady podniků na plnění požadavků, zejména v případě institucí, které podnikají na přeshraniční bázi, a přispělo k eliminaci narušení hospodářské soutěže. S ohledem na zvláštní povahu trhů s nemovitostmi, pro které jsou charakteristické rozdíly v oblasti hospodářského vývoje a právních systémů, jež jsou specifické pro jednotlivé členské státy, regiony nebo místní oblasti, by měly příslušné orgány mít možnost stanovit vyšší rizikové váhy nebo uplatňovat přísnější kritéria na základě historických dat o selhání a očekávaného vývoje trhu vůči expozicím zajištěným nemovitostmi v určitých oblastech.
(13)
V oblastech, na něž se toto nařízení nevztahuje, například v oblasti dynamického oprávkování, ustanovení o vnitrostátních systémech pro kryté dluhopisy, která se netýkají zacházení s krytými dluhopisy podle pravidel stanovených tímto nařízením, nebo nabývání a držení účastí ve finančním i nefinančním sektoru za účelem nesouvisejícím s obezřetnostními požadavky stanovenými v tomto nařízení, by příslušné orgány nebo členské státy měly mít možnost stanovit vnitrostátní pravidla za předpokladu, že nebudou v rozporu s tímto nařízením.
(14)
Nejdůležitějšími doporučeními, jež byla předložena v de Larosièrově zprávě a později realizována v Unii, bylo vytvoření jednotného souboru pravidel a evropského rámce pro makroobezřetnostní dohled, přičemž cílem kombinace obou těchto prvků zajistit finanční stabilitu. Jednotný soubor pravidel zajišťuje důsledný a ucelený regulační rámec usnadňující fungování vnitřního trhu a zabraňuje vzniku příležitostí k vedení regulatorní arbitráže. V rámci vnitřního trhu s finančními službami se však mohou makroobezřetnostní rizika v mnoha ohledech lišit a vykazovat řadu specifických vnitrostátních rysů vedoucích k viditelným rozdílům, například pokud jde o strukturu a velikost bankovního sektoru ve srovnání s širším hospodářstvím a o úvěrový cyklus.
(15)
Do tohoto nařízení a do směrnice 2013/36/EU byla začleněna řada nástrojů sloužících k předcházení makroobezřetnostním a systémovým rizikům a k jejich snižování, čímž je zajištěna flexibilita a současně je tím zabezpečeno, že využívání těchto nástrojů podléhá patřičné kontrole s cílem nenarušit fungování vnitřního trhu a současně že využívání těchto nástrojů je transparentní a jednotné.
(16)
Kromě nástroje týkajícího se kapitálové rezervy pro krytí systémového rizika, který je uveden ve směrnici 2013/36/EU a u něhož se makroobezřetnostní či systémová rizika týkají jednoho členského státu, by příslušné nebo pověřené orgány dotyčného členského státu měly mít v případě, že je to považováno za účinnější způsob zabránění těmto rizikům, možnost řešit tato rizika prostřednictvím některých zvláštních vnitrostátních makroobezřetnostních opatření. Evropská rada pro systémová rizika (dále jen „ESRB“) zřízená nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1092/2010 ze dne 24. listopadu 2010 (6) a Evropský orgán dohledu (Evropský orgán pro bankovnictví) (dále jen „EBA“ nebo „orgán EBA“)) zřízený nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1093/2010 ze dne 24. listopadu 2010 (7) by měly mít možnost poskytnout své stanovisko k tomu, zda jsou splněny podmínky pro taková vnitrostátní makroobezřetnostní opatření, a na úrovni Unie by měl existovat mechanismus, který nedovolí v těchto opatřeních pokračovat, jestliže z velmi přesvědčivých důkazů vyplývá, že příslušné podmínky splněny nejsou. Zatímco toto nařízení stanoví jednotná mikroobezřetnostní pravidla pro instituce, v případě makroobezřetnostního dohledu si vzhledem ke svým odborným znalostem a stávající odpovědnosti týkající se finanční stability ponechávají vedoucí úlohu členské státy. Jelikož je v tomto konkrétním případě rozhodnutí přijmout jakákoli vnitrostátní makroobezřetnostní opatření spojeno s určitým vyhodnocováním rizik, jež mohou mít ve svém konečném důsledku vliv na makroekonomickou, fiskální a rozpočtovou situaci v příslušném členském státě, je nezbytné, aby byla Radě v souladu s článkem 291 Smlouvy o fungování EU svěřena pravomoc navržená vnitrostátní makroobezřetnostní opatření na základě návrhu Komise zamítnout.
(17)
Jestliže Komise předloží Radě návrh na zamítnutí vnitrostátních makroobezřetnostních opatření, měla by Rada uvedený návrh neprodleně projednat a rozhodnout, zda vnitrostátní opatření zamítne, či nikoli; hlasovat by se mohlo v souladu s jednacím řádem Rady (8) na žádost některého členského státu nebo Komise. V souladu s článkem 296 Smlouvy o fungování EU by Rada měla své rozhodnutí ve vztahu k podmínkám uvedeným v tomto nařízení v souvislosti s jejím zásahem zdůvodnit. S ohledem na význam makroobezřetnostního a systémového rizika pro finanční trh daného členského státu, a tudíž na potřebu rychlé reakce, je důležité, aby byla lhůta pro takové rozhodnutí Rady stanovena na jeden měsíc.Dojde-li po důkladném posouzení návrhu Komise na zamítnutí navrženého vnitrostátního opatření Rada k závěru, že podmínky stanovené v tomto nařízení pro zamítnutí vnitrostátních opatření nejsou splněny, měla by vždy jasným a jednoznačným způsobem uvést důvody.
(18)
Dokud nedojde k harmonizaci požadavků na likviditu v roce 2015 a harmonizaci pákového poměru v roce 2018, mohou členské státy uplatňovat taková opatření, která považují za vhodná, včetně snižování makroobezřetnostního či systémového rizika v konkrétním členském státě.
(19)
Mělo být možné použít kapitálové rezervy pro krytí systémového rizika nebo individuální opatření přijatá členskými státy za účelem řešení systémových rizik týkajících se těchto členských států na celý bankovní sektor nebo na jedno či více jeho pododvětví ve smyslu pododvětví institucí vykazujících v rámci svých obchodních činností podobné rizikové profily nebo na expozice vůči jednomu či několika hospodářským odvětvím či zeměpisným oblastem daného členského státu v rámci celého bankovního sektoru.
(20)
Pokud pověřené orgány dvou nebo více členských států zjistí tytéž změny ve velikosti systémového nebo makroobezřetnostního rizika, které ohrožuje finanční stabilitu na vnitrostátní úrovni v každém z těchto členských států a které by podle názoru pověřených orgánů bylo lepší řešit prostřednictvím vnitrostátních opatření, mohou dané členské státy podat Radě, Komisi, ESRB a orgánu EBA společné oznámení. Při podání oznámení Radě, Komis,i ESRB a orgánu EBA předloží příslušné podklady, včetně odůvodnění společného oznámení.
(21)
Komisi by měla být svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci, kterými se schvalují dočasné zvýšení kapitálových požadavků, požadavky na velké expozice a požadavky na zveřejňování informací. Taková ustanovení by měla platit po dobu jednoho roku, pokud Evropský parlament ani Rada do tří měsíců nevysloví proti aktu v přenesené pravomoci námitky. Komise by měla uvést důvody pro použití tohoto postupu. Komise by měla být zmocněna k ukládání přísnějších obezřetnostních požadavků pouze v případě expozic, které vyplývají z vývoje na trhu v rámci Unie nebo mimo Unii, jenž má nepříznivý dopad na všechny členské státy.
(22)
Přezkum nařízení o makroobezřetnostních pravidlech je odůvodněn potřebou, aby Komise mimo jiné posoudila, zda jsou stávající makroobezřetnostní nástroje stanovené v tomto nařízení nebo ve směrnici 2013/36/EU účinné, účelné a transparentní, zda je nutno navrhnout nové nástroje, zda jsou rozsah a případná míra překrývání makroobezřetnostních nástrojů určených k řešení podobných rizik, které jsou stanoveny v tomto nařízení či směrnici 2013/36/EU, přiměřené a jakým způsobem se mezinárodně dohodnuté standardy pro systémově významné instituce a toto nařízení či směrnice 2013/36/EU vzájemně ovlivňují.
(23)
Pokud členské státy přijmou pokyny, které mají obecný význam, zejména v oblastech, kde Komise ještě nepřijala návrhy technických norem, nesmějí být tyto pokyny v rozporu s právními předpisy Unie, ani narušovat jejich uplatňování.
(24)
Toto nařízení nebrání členským státům uložit ve vhodných případech rovnocenné požadavky vůči podnikům, které nespadají do jeho oblasti působnosti.
(25)
Obecné obezřetnostní požadavky stanovené v tomto nařízení doplňují individuální požadavky, o kterých rozhodují příslušné orgány v důsledku svého průběžného dohledu nad jednotlivými institucemi. Škála těchto požadavků na dohled by měla být mimo jiné stanovena ve směrnici 2013/36/EU, neboť příslušné orgány by měly mít možnost uplatnit vlastní úsudek v souvislosti s tím, které požadavky by měly být uloženy.
(26)
Toto nařízení by nemělo mít vliv na schopnost příslušných orgánů ukládat specifické požadavky v rámci procesu dohledu a hodnocení, který stanoví směrnice 2013/36/EU, jež by měly být uzpůsobeny specifickému rizikovému profilu institucí.
(27)
Nařízení(EU) č. 1093/2010 se zaměřuje na zvýšení kvality a jednotnosti vnitrostátního dohledu a posílení kontroly nad skupinami působícími přeshraničně.
(28)
Vzhledem ke zvýšenému počtu úkolů, jimiž toto nařízení a směrnice 2013/36/EU orgán EBA pověřují, by Evropský parlament, Rada a Komise, měly zajistit, aby byly poskytnuty odpovídající lidské a finanční zdroje.
(29)
Nařízení (EU) č. 1093/2010 vyžaduje, aby orgán EBA jednal v rozsahu působnosti směrnic 2006/48/ES a 2006/49/ES. EBA je rovněž povinen jednat v oblasti činností institucí ve vztahu k otázkám, které nejsou přímo upraveny těmito směrnicemi, za předpokladu, že je toto jednání nutné pro zajištění účinného a důsledného uplatňování těchto aktů. Toto nařízení by mělo zohlednit úlohu a funkci orgánu EBA a usnadnit mu výkon jeho pravomocí podle nařízení (EU) č. 1093/2010.
(30)
Po skončení období pozorování a po splnění požadavků na krytí likvidity v plném rozsahu v souladu s tímto nařízením, by Komise měla posoudit, zda by udělení pravomoci orgánu EBA provádět z vlastního podnětu závazné zprostředkování v souvislosti s dosažením společného rozhodnutí příslušnými orgány podle článků 19 a 20 tohoto nařízení usnadnilo praktické vytvoření a fungování jediné podskupiny pro účely likvidity a určení toho, zda jsou splněna kritéria pro zvláštní postup uvnitř skupiny u přeshraničních institucí. Komise by pak tudíž měla v rámci jedné ze svých pravidelných zpráv o činnosti orgánu EBA podle článku 81 nařízení (EU) č. 1093/2010 konkrétně posoudit, zda je třeba orgánu EBA takové pravomoci udělit, a zahrnout výsledky tohoto posouzení do své zprávy doplněné případnými vhodnými legislativními návrhy.
(31)
De Larosièrova zpráva, uvádí, že mikroobezřetnostní dohled nemůže účinně zaručit finanční stabilitu, jestliže patřičně nezohledňuje vývoj, k němuž dochází na makroúrovni, přičemž makroobezřetnostní dohled nemá smysl, pokud nemá určitý dopad na dohled na mikroúrovni.Úzká spolupráce mezi orgánem EBA a ESRB je zásadní, aby byla zajištěna plná účinnost fungování Evropské rady pro systémová rizika a realizace opatření v návaznosti na varování a doporučení, jež vydá. Zejména by orgán EBA měl být schopen předávat ESRB veškeré relevantní informace získané příslušnými orgány v souladu s oznamovacími povinnostmi stanovenými v tomto nařízení.
(32)
S ohledem na zničující dopady poslední finanční krize je obecnými cíli tohoto nařízení povzbuzovat hospodářsky užitečné bankovní činnosti, které slouží obecnému zájmu, a odrazovat od neudržitelných finančních spekulací bez reálné přidané hodnoty. To znamená komplexní reformu způsobů, jakými jsou úspory směrovány do produktivních investic. V zájmu zajištění udržitelného a rozmanitého bankovního prostředí v Unii by příslušné orgány měly být oprávněny uložit vyšší kapitálové požadavky pro systémově významné instituce, které mohou vzhledem ke své obchodní činnosti představovat hrozbu pro světovou ekonomiku.
(33)
Instituce, které drží peníze nebo cenné papíry patřící jejich klientům, musí podléhat rovnocenným finančním požadavkům, aby byly zajištěny rovnocenné záruky pro vkladatele a rovnocenné podmínky hospodářské soutěže pro srovnatelné skupiny institucí.
(34)
Jelikož instituce vstupují na vnitřním trhu do přímé hospodářské soutěže, měly by být požadavky týkající se dohledu rovnocenné v celé Unii, s ohledem na jednotlivé rizikové profily institucí.
(35)
Kdykoliv bude v rámci dohledu třeba určit výši konsolidovaného kapitálu skupiny institucí, měl by se výpočet provést v souladu s tímto nařízením.
(36)
V souladu s tímto nařízením se požadavky na kapitál uplatní na individuálním a konsolidovaném základě, pokud příslušné orgány neuplatňují dohled na individuálním základě v případech, kde to považují za vhodné. Individuální, konsolidovaný a přeshraniční konsolidovaný dohled představují užitečné nástroje při kontrole institucí.
(37)
Pro zajištění odpovídající platební schopnosti institucí uvnitř skupiny je nutné, aby se kapitálové požadavky uplatňovaly na základě konsolidované situace těchto institucí uvnitř skupiny. S cílem zajistit, aby byl kapitál uvnitř skupiny vhodně rozložena aby byl v případě potřeby dostupný na ochranu úspor, měly by kapitálové požadavky platit pro jednotlivé instituce uvnitř skupiny, pokud nelze tohoto cíle účinně dosáhnout jiným způsobem.
(38)
Menšinové podíly plynoucí ze zprostředkujících finančních holdingových společností, které podléhají požadavkům tohoto nařízení na subkonsolidovaném základě, mohou být rovněž způsobilé (v rámci příslušných limitů) pro zařazení do kmenového kapitálu tier 1 skupiny na konsolidovaném základě, neboť kmenový kapitál tier 1 zprostředkující finanční holdingové společnosti, jejž lze přičíst menšinovým podílům, a část téhož kapitálu, již lze přičíst mateřské společnosti, podporují oba na stejné úrovni ztráty jejich dceřiných podniků v případě, že k nim dojde.
(39)
Přesná účetní technika, jež má být použita pro výpočet kapitálu, jeho přiměřenosti rizikům, kterým jsou instituce vystaveny, a pro hodnocení koncentrace expozic, by měla brát zřetel na ustanovení směrnice Rady 86/635/EHS ze dne 8. prosince 1986 o ročních účetních závěrkách a konsolidovaných účetních závěrkách bank a ostatních finančních institucí (9), jež obsahuje některé úpravy sedmé směrnice Rady 83/349/EHS ze dne 13. června 1983 o konsolidovaných účetních závěrkách (10), nebo nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1606/2002 ze dne 19. července 2002 o uplatňování mezinárodních účetních standardů (11) podle toho, kterým z těchto předpisů se řídí účetnictví institucí podle vnitrostátního práva.
(40)
Pro účely zajištění přiměřené platební schopnosti je důležité stanovit kapitálové požadavky, které oceňují aktiva a podrozvahové položky podle stupně rizika.
(41)
Dne 26. června 2004 schválil Basilejský výbor pro bankovní dohled rámcovou dohodu o mezinárodní konvergenci měření kapitálu a kapitálových požadavků („rámec Basilej II“). Ustanovení směrnic 2006/48/ES a 2006/49/ES, která toto nařízení přejalo, tvoří ekvivalent k ustanovením rámce Basilej II. Začleněním doplňkových aspektů rámce Basilej III tudíž toto nařízení tvoří ekvivalent k ustanovením rámce Basilej II a III.
(42)
Je nutné přihlédnout k různorodosti institucí v Unii tím, že se vymezí alternativní přístupy k výpočtu kapitálových požadavků na krytí úvěrového rizika, které budou zahrnovat různé úrovně citlivosti vůči riziku a vyžadovat různé stupně propracovanosti. Skutečnost, že se institucím poskytne možnost využít externí ratingy a vlastní odhady jednotlivých parametrů úvěrového rizika, významně zlepšuje citlivost vůči riziku a obezřetnost pravidel týkajících se úvěrového rizika. Instituce by měly být podporovány v tom, aby zaváděly přístupy citlivější vůči riziku. Při vytváření odhadů potřebných k uplatnění přístupů k úvěrovému riziku podle tohoto nařízení by instituce měly zlepšit své procesy měření a řízení úvěrového rizika za účelem zpřístupnění metod určování regulativních kapitálových požadavků, jež odráží povahu, rozsah a složitost postupů jednotlivých institucí. V tomto ohledu by zpracování údajů v souvislosti se vznikem a řízením expozic vůči zákazníkům mělo zahrnovat vývoj a ověřování systémů řízení a měření úvěrového rizika. Tím bude nejen uspokojen legitimní zájem institucí, ale také splněn účel tohoto nařízení, totiž využívání lepších metod měření a řízení rizika a rovněž jejich použití pro účely regulace kapitálu. Bez ohledu na tuto skutečnost vyžadují přístupy citlivější vůči riziku značnou míru odborných znalostí a zdrojů, jakož i vysokou kvalitu a dostatečné množství údajů. Instituce by tudíž předtím, než uplatní tyto přístupy pro účely regulace kapitálu, měly splňovat vysoké standardy. Vzhledem k probíhající práci na zajišťování náležitých mezí v souvislosti s interními modely by Komise měla vypracovat zprávu o možnosti prodloužit platnost úrovně Basilej I, případně spolu s legislativním návrhem.
(43)
Kapitálové požadavky by měly být přiměřené rizikům, na jejichž krytí jsou určeny. Mělo by se v nich odrážet zejména snížení úrovně rizika dané vysokým počtem relativně malých expozic.
(44)
Vzhledem ke své zásadní úloze při zajišťování hospodářského růstu a pracovních míst jsou malé a střední podniky jedním z pilířů hospodářství Unie. Hospodářské oživení a budoucí růst hospodářství Unie ve velké míře závisí na tom, zda budou mít malé a střední podniky usazené v Unii možnost získávat kapitál a financování potřebné k tomu, aby uskutečňovaly investice nezbytné k osvojování nových technologií a zařízení v zájmu zvyšování své konkurenceschopnosti. Vzhledem k omezenému rozsahu alternativních zdrojů financování vnímají malé a střední podniky usazené v Unii důsledky bankovní krize mnohem intenzivněji. Proto je důležité vyplnit stávající mezeru ve financování pro malé a střední podniky a zajistit v současné situaci náležitý tok bankovních úvěrů v jejich prospěch. Kapitálové požadavky na expozice vůči malým a středním podnikům by měly být sníženy uplatněním podpůrného koeficientu ve výši 0,7619, tak aby mohly úvěrové instituce poskytování úvěrů malým a středním podnikům zvýšit. V zájmu dosažení tohoto cíle by úvěrové instituce měly skutečně využívat snížení kapitálových požadavků plynoucí z uplatnění podpůrného koeficientu za výhradním účelem poskytování přiměřeného toku úvěrů malým a středním podnikům usazeným v Unii. Příslušné orgány by měly pravidelně sledovat celkový objem expozic úvěrových institucí vůči malým a středním podnikům a celkový objem kapitálových odpočtů.
(45)
V souladu s rozhodnutím Basilejského výboru pro bankovní dohled, které dne 10. ledna 2011 schválila skupina GHOS, by mělo být možné v okamžiku neživotaschopnosti instituce všechny nástroje zahrnované do vedlejšího kapitálu tier 1 a kapitálu tier 2 instituce zcela odepsat nebo zcela převést na kmenový kapitál tier 1. Do práva Unie by měly být v rámci požadavků souvisejících s ozdravnými postupy a řešením problémů úvěrových institucí a investičních podniků zahrnuty právní předpisy nezbytné k zajištění toho, aby kapitálové nástroje podléhaly doplňkovému mechanismu absorpce ztrát. Pokud by do 31. prosince 2015 nebyly přijaty právní předpisy Unie upravující požadavek, aby mohly být kapitálové nástroje zcela a trvale odepsány nebo převedeny na nástroje kmenového kapitálu tier 1 v případě, že daná instituce již není považována za životaschopnou, by Komise měla posoudit, zda by takové ustanovení mělo být zahrnuto do tohoto nařízení, podat o tomto posouzení zprávu a předložit s ohledem na něj vhodné legislativní návrhy.
(46)
Toto nařízení respektuje zásadu proporcionality, protože bere v úvahu zvláště rozdíly mezi institucemi se zřetelem na jejich velikost, rozsah prováděných operací a činností. Respektování zásady proporcionality rovněž znamená, že se pro retailové expozice uznávají co možná nejjednodušší ratingové postupy, a to i v rámci přístupu založeného na interním ratingu (dále jen „přístup IRB“). Členské státy by měly zajistit, aby byly požadavky stanovené v tomto nařízení uplatňovány způsobem odpovídajícím povaze, rozsahu a složitosti rizik, která vyplývají z modelu podnikání a z činností instituce. Komise by měla zajistit, aby akty v přenesené pravomoci, prováděcí akty a regulační a prováděcí technické normy byly v souladu se zásadou proporcionality, a bylo tak zaručeno, že bude toto nařízení uplatňováno přiměřeným způsobem. EBA by proto měl zajistit, aby byly všechny regulační a prováděcí technické normy vypracovány tak, aby byly v souladu se zásadou proporcionality a prosazovaly ji.
(47)
Příslušné orgány by měly věnovat náležitou pozornost případům, u nichž mají podezření, že jsou dotyčné informace považovány za vyhrazené nebo důvěrné proto, aby se zabránilo jejich zpřístupnění. Přestože se instituce může rozhodnout nezveřejnit informace proto, že tyto informace jsou považovány za vyhrazené nebo důvěrné, samotná skutečnost, že jsou informace považovány za vyhrazené nebo důvěrné,by je neměla zbavovat odpovědnosti, jestliže bylo zjištěno, že nepředložení daných informací mělo významný dopad.
(48)
Skutečnost, že se toto nařízení neustále vyvíjí, umožňuje institucím vybrat si ze tří různě složitých přístupů k úvěrovému riziku. S cílem umožnit zejména malým institucím, aby se mohly rozhodnout pro přístup IRB, který je citlivější vůči rizikům, by měla být příslušná ustanovení vykládána tak, že kategorie expozic zahrnují veškeré expozice, které jsou jim v celém tomto nařízení - přímo či nepřímo - postaveny na roveň. Obecným pravidlem je, že by příslušné orgány neměly dávat přednost některému z těchto tří přístupů, pokud jde o postup dohledu, tj. instituce provozující činnost na základě standardizovaného přístupu by neměly pouze z tohoto důvodu podléhat přísnějšímu dohledu.
(49)
Měly by se ve větší míře uznávat techniky snižování úvěrového rizika, a to v rámci pravidel, která zajistí, že platební schopnost nebude ohrožena nesprávným uznáváním. Obvyklé bankovní zajištění ke snižování úvěrových rizik, které je již uplatňováno v jednotlivých členských státech, by se mělo, kdykoliv je to možné, uznávat ve standardizovaném přístupu, ale také v jiných přístupech.
(50)
S cílem zajistit, aby byla rizika a snižování rizik vyplývající ze sekuritizační činnosti a investic institucí řádně zohledňována v rámci kapitálových požadavků pro instituce, je nutno zahrnout pravidla obezřetnostního a vůči riziku citlivého posuzování takové činnosti a takových investic. Za tímto účelem je třeba vytvořit jasnou a ucelenou definici sekuritizace zachycující každou transakci nebo systém transakcí, jimiž je úvěrové riziko související s jednou expozicí či seskupením expozic rozloženo do jednotlivých tranší. Expozice, která vytváří přímou platební povinnost v rámci transakce nebo systému transakcí používaných k financování nebo řízení hmotných aktiv, by neměla být považována za expozici vůči sekuritizaci, a to i když daná transakce nebo daný systém transakcí mají platební povinnosti s různou nadřízeností.
(51)
Kromě dohledu zaměřeného na zajištění finanční stability je třeba mechanismů navržených k posílení a rozvoji účinného dohledu nad případnými bublinami a jejich předcházení, aby byla zajištěna optimální alokace kapitálu s ohledem na makroekonomické výzvy a cíle, zejména pokud jde o dlouhodobé investice do reálné ekonomiky.
(52)
Operační riziko představuje pro instituce významné riziko, a proto musí být kryto kapitálem. Je nutné přihlédnout k různorodosti institucí v Unii tím, že se vymezí alternativní přístupy k výpočtu požadavků na krytí operačního rizika, které budou zahrnovat různé úrovně citlivosti vůči riziku a vyžadovat různý stupeň propracovanosti. Institucím by měly být poskytnuty vhodné pobídky, které by je motivovaly k zavádění přístupů citlivějších vůči riziku. Vzhledem k tomu, že techniky měření a řízení operačního rizika byly vypracovány teprve v poslední době, měla by se pravidla průběžně přezkoumávat, popřípadě aktualizovat, přičemž by se měl brát ohled i na náklady různých linií podnikání a na uznávání technik snižování rizika. Zvláštní pozornost u jednoduchých přístupů pro výpočet kapitálových požadavků na krytí operačního rizika by se měla věnovat zohlednění pojištění.
(53)
Sledování a kontrola expozic instituce by měly být nedílnou součástí dohledu nad ní. Přílišná koncentrace expozic na jednoho klienta nebo jednu ekonomicky spjatou skupinu klientů totiž může způsobit nepřípustné riziko ztráty. Takovou situaci lze hodnotit tak, že je na újmu platební schopnosti instituce.
(54)
Při zjišťování existence ekonomicky spjaté skupiny klientů, a tedy expozic představujících jediné riziko, je rovněž důležité brát v úvahu rizika plynoucí ze společného zdroje významného financování poskytovaného danou institucí, jejich finanční skupinou nebo jejich ekonomicky spjatými stranami.
(55)
Přestože je žádoucí, aby se výpočet hodnoty expozice prováděl na základě výpočtu pro účely kapitálových požadavků, je nicméně vhodné přijmout pravidla sledování velkých expozic bez použití rizikových vah nebo stupňů rizika. Navíc byly techniky snižování úvěrového rizika používané v režimu platební schopnosti navrženy s předpokladem dobře diverzifikovaného úvěrového rizika. V případě velkých expozic, u kterých jde o koncentraci rizika vůči jediné protistraně, není úvěrové riziko dobře diverzifikované. Účinky uvedených technik by proto měly podléhat obezřetnostním ochranným opatřením. V této souvislosti je nutné zajistit faktické obnovení úvěrového zajištění pro účely velkých expozic.
(56)
Vzhledem k tomu, že ztráta vzniklá z expozice vůči instituci může být stejně vážná jako ztráta plynoucí z jakékoli jiné expozice, je nutné na takové expozice nahlížet jako na jakékoli jiné expozice a jako takové je také vykazovat. Pro zmírnění nepřiměřeného dopadu tohoto přístupu na menší instituce bylo zavedeno alternativní kvantitativní omezení. Kromě toho platí výjimka pro velmi krátkodobé expozice spojené s převody peněž, které spočívají v provádění plateb, clearingu, vypořádání a úschově, s cílem usnadnit řádné fungování finančních trhů a související infrastruktury. Tyto služby zahrnují například hotovostní clearing a vypořádání a podobné činnosti pro usnadnění vypořádání. K souvisejícím expozicím patří expozice, které nebylo možno předvídat, a které proto úvěrová instituce plně nekontroluje, mimo jiné bilance mezibankovních účtů vyplývající z plateb klientů, včetně připsaných či odepsaných poplatků a úroků, a další platby za služby pro klienty, stejně jako vydaný či přijatý kolaterál.
(57)
Je důležité sladit zájmy podniků, které úvěry „přebalují“ do obchodovatelných cenných papírů a jiných finančních nástrojů (původci nebo sponzoři), a podniků, které do těchto cenných papírů nebo nástrojů investují (investoři). Za tímto účelem by si původce nebo sponzor měl ponechat významný podíl na podkladových aktivech. Proto je důležité, aby si původci nebo sponzoři zachovali expozici vůči riziku z dotčených úvěrů. Obecně by mělo platit, že sekuritizace by neměla být strukturována způsobem, který umožní vyhnout se uplatnění požadavku na zachování expozice, zejména prostřednictvím struktury poplatků či prémií nebo obojího. Toto zachování expozice by mělo být použitelné ve všech situacích, kdy je použitelná ekonomická podstata sekuritizace bez ohledu na to, jaké právní struktury nebo nástroje jsou použity pro získání této ekonomické podstaty. Zejména v případech, kdy je úvěrové riziko převedeno sekuritizací, by investoři měli přijímat rozhodnutí pouze po provedení náležité hloubkové kontroly, pro niž potřebují přiměřené informace o sekuritizaci.
(58)
Toto nařízení rovněž stanoví, že požadavek na zachování expozice nesmí být uplatňován vícenásobně. U kterékoli sekuritizace postačuje, aby se požadavek vztahoval pouze na původce nebo na sponzora nebo na původního věřitele. Pokud sekuritizace obsahuje jako podkladové transakce jiné sekuritizace, požadavek na zachování expozice by se měl uplatnit pouze na sekuritizaci, která je předmětem investice. Požadavek na zachování expozice by se neměl vztahovat na pohledávky nabyté za úplatu, pokud vyplývají z činnosti podniku, v případě, že jsou převedeny nebo prodány za sníženou cenu za účelem financování této činnosti. Příslušné orgány by měly uplatňovat rizikovou váhu v souvislosti s nesplněním povinnosti provádět hloubkovou kontrolu a řídit rizika, pokud jde o sekuritizaci v případě závažnějších porušení zásad a postupů, které jsou relevantní pro analýzu podkladových rizik. Komise by měla rovněž posoudit, zda by zamezení vícenásobnému uplatňování požadavků na zachování expozice mohlo usnadňovat praktiky pro obcházení požadavku na zachování expozice a zda příslušné orgány pravidla pro sekuritizace účinně vymáhají.
(59)
Za účelem řádného posouzení rizik vyplývajících ze sekuritizovaných expozic u obchodního i investičního portfolia by měla být prováděna hloubková kontrola. Povinnost provádět hloubkovou kontrolu by navíc měla být přiměřená. Postupy hloubkové kontroly by měly přispívat ke zvyšování vzájemné důvěry mezi původci, sponzory a investory. Je proto žádoucí, aby byly řádně zveřejňovány podstatné informace týkající se těchto postupů.
(60)
V případech, kdy je instituce vystavena expozici vůči vlastnímu mateřskému podniku nebo vůči jiným dceřiným podnikům tohoto mateřského podniku, je zapotřebí zvláštní obezřetnosti. Řízení takovýchto expozic institucí by se mělo uskutečňovat zcela samostatně a v souladu se zásadami řádné správy bez ohledu na jakékoliv jiné okolnosti. To je zvlášť důležité v případě velkých expozic a v případech, které se netýkají pouze správy uvnitř skupiny nebo obvyklých transakcí uvnitř skupiny. Příslušné orgány by měly těmto expozicím uvnitř skupiny věnovat zvláštní pozornost. Takové zásady se však nemusí použít, je-li mateřským podnikem finanční holdingová společnost nebo úvěrová instituce, nebo jsou-li jinými dceřinými podniky buď úvěrové či finanční instituce nebo podniky pomocných služeb, pokud se na všechny tyto podniky vztahuje dohled nad úvěrovou institucí na konsolidovaném základě.
(61)
Vzhledem k tomu, že pravidla týkající se kapitálových požadavků jsou citlivá vůči riziku, je žádoucí průběžně přezkoumávat, zda mají významný dopad na hospodářský cyklus. Komise by s přihlédnutím k příspěvku Evropské centrální banky (dálen jen „ECB“) měla o těchto tématech podávat zprávy Evropskému parlamentu a Radě.
(62)
Kapitálové požadavky na obchodníky s komoditami, včetně těch obchodníků, kteří jsou v současné době vyňati z působnosti směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/39/ES ze dne 21. dubna 2004 o trzích finančních nástrojů (12), by měly být přezkoumány.
(63)
Liberalizace trhů s plynem a elektřinou je z hospodářského i politického hlediska důležitým cílem Unie. Kapitálové požadavky a další obezřetnostní pravidla, které mají být použity na podniky působící na těchto trzích, by proto měly být přiměřené a neměly by neoprávněně bránit uskutečnění liberalizace. Tento cíl by měl být zohledněn zejména při provádění přezkumu tohoto nařízení.
(64)
Instituce, které investují do resekuritizací, by měly postupovat s náležitou péčí i ve věci podkladových sekuritizací a nesekuritizovaných expozic, které jsou základem výsledných resekuritizací. Instituce by měly posoudit, zda expozice v rámci programů obchodních cenných papírů zajištěných aktivy (ABCP) představují resekuritizované expozice, včetně expozic v rámci programů s přednostními tranšemi obsahujícími samostatná seskupení celých úvěrů, z nichž žádný nepředstavuje sekuritizovanou či resekuritizovanou expozici, a u nichž ochranu jednotlivých investic před první ztrátou poskytuje subjekt prodávající úvěry. Ve druhém ze zmíněných případů by likviditní příslib příslušného seskupení většinou neměla být považována za resekuritizovanou expozici, neboť tento příslib představuje tranši jediného seskupení aktiv (tj. příslušného seskupení celých úvěrů), jež neobsahuje žádné sekuritizované expozice. Oproti tomu úvěrové posílení v rámci celého programu, které by se vztahovalo pouze na některé ze ztrát přesahující ochranu poskytovanou prodávajícím napříč jednotlivými seskupeními, by většinou představovalo tranšování rizika seskupení skládajícího se z většího počtu aktiv a obsahujícího alespoň jednu sekuritizovanou expozici, a bylo by tudíž resekuritizovanou expozicí. Avšak v případě, že je tento program plně financován pomocí jediného druhu obchodního cenného papíru a pokud úvěrové posílení v rámci celého programu nepředstavuje resekuritizaci nebo pokud je obchodní cenný papír plně podporován sponzorující institucí, v důsledku čehož je investor do obchodního cenného papíru fakticky vystaven riziku selhání sponzora namísto rizika spojeného s podkladovým seskupením či podkladovými aktivy, pak by tento obchodní cenný papír neměl být obecně považován za resekuritizovanou expozici.
(65)
Ustanovení o obezřetném oceňování pro obchodní portfolio by měla platit pro všechny nástroje oceňované reálnou hodnotou v obchodním i investičním portfoliu institucí. Mělo by být vyjasněno, že pokud by uplatnění obezřetného oceňování vedlo k nižší zůstatkové hodnotě, než jaká byla původně evidována v účetnictví, měla by být absolutní hodnota rozdílu odečtena od kapitálu.
(66)
Instituce by měly mít možnost volby, zda u sekuritizovaných pozic, jež podle tohoto nařízení obdrží rizikovou váhu 1 250 %, použijí kapitálový požadavek, nebo je odečtou od položek kmenového kapitálu tier 1 bez ohledu na to, zda jsou tyto pozice součástí obchodního či investičního portfolia.
(67)
Instituce, které jsou původci nebo sponzory, by neměly mít možnost obcházet zákaz skryté podpory využitím svých obchodních portfolií k poskytnutí takové podpory.
(68)
Aniž je dotčeno zpřístupňování údajů výslovně požadované tímto nařízením, cílem požadavků na zpřístupnění by mělo být poskytnout účastníkům trhu přesné a komplexní informace ohledně rizikového profilu jednotlivých institucí. Instituce by proto měly být povinny zpřístupňovat doplňující informace, které nejsou výslovně uvedené v tomto nařízení, pokud je takové zpřístupnění nezbytné k naplnění uvedeného cíle. Příslušné orgány by současně měly věnovat náležitou pozornost případům, u nichž mají podezření, že jsou dotyčné informace určitou institucí považovány za vyhrazené nebo důvěrné proto, aby se zabránilo jejich zpřístupnění.
(69)
Pokud externí úvěrové hodnocení sekuritizované pozice zahrnuje účinek zajištění úvěrového rizika poskytovaného investiční institucí samotnou, neměla by mít daná instituce možnost získat prospěch z nižší rizikové váhy vyplývající z tohoto zajištění rizika. Sekuritizovaná pozice by se neměla odečítat od kapitálu, existují-li jiné způsoby určení rizikové váhy v souladu se skutečným rizikem pozice, které takové zajištění úvěrového rizika neberou v úvahu.
(70)
Vzhledem k nedávným špatným výsledkům by standardy interních modelů pro výpočet kapitálových požadavků souvisejících s tržním rizikem měly být zpřísněny. Zejména je třeba doplnit jejich způsob zachycování rizik, pokud jde o úvěrová rizika v obchodním portfoliu. Kromě toho by kapitálové požadavky měly obsahovat složku odpovídající krizovým podmínkám, která by kapitálové požadavky zpřísnila s ohledem na zhoršující se podmínky na trhu a omezila procyklický potenciál. Instituce by měly také provést reverzní zátěžové testy, aby vyzkoušely, které scénáře by mohly ohrozit životaschopnost instituce, s výjimkou případu, kdy mohou prokázat, že takový test je zbytečný. Vzhledem k nedávným konkrétním obtížím, které vznikly při zacházení se sekuritizovanými pozicemi pomocí přístupů založených na interních modelech, by mělo být uznání možnosti institucí modelovat rizika sekuritizace k výpočtu kapitálových požadavků v obchodním portfoliu omezeno a automaticky by měl být pro sekuritizované pozice v obchodním portfoliu povinný standardizovaný kapitálový požadavek.
(71)
Toto nařízení stanoví omezené výjimky pro některé činnosti obchodování s korelací, podle kterých může instituci její orgán dohledu povolit vypočítat komplexní rizikový kapitálový požadavek za předpokladu, že budou dodrženy přísné požadavky. V takových případech by tyto činnosti instituce měly podléhat kapitálovému požadavku rovnajícímu se buď kapitálovému požadavku vypočtenému v souladu s vnitřním postupem, nebo 8 % kapitálového požadavku ke specifickému riziku vypočtenému v souladu se standardizovanou metodou podle toho, který je vyšší. Tyto expozice by neměly podléhat požadavku k dodatečnému riziku, nýbrž by měly být začleněny do měření hodnoty v riziku a do měření stresové hodnoty v riziku
(72)
S přihlédnutím k povaze a objemu neočekávaných ztrát, které instituce během finanční a hospodářské krize utrpěly, je nezbytné dále zlepšovat kvalitu a harmonizaci kapitálu, který musí mít instituce k dispozici. To by mělo zahrnovat zavedení nové definice základních prvků kapitálu, který je k dispozici pro absorpci neočekávaných ztrát v okamžiku, kdy nastanou, vylepšení definice hybridního kapitálu a jednotné změny obezřetnostního dohledu nad kapitálem. Je rovněž zapotřebí výrazně navýšit úroveň kapitálu, včetně nových kapitálových ukazatelů se zaměřením na základní prvky kapitálu, který je k dispozici pro absorpci neočekávaných ztrát v okamžiku, kdy nastanou. Očekává se, že instituce, jejichž akcie jsou přijaty k obchodování na regulovaném trhu, by měly splňovat své kapitálové požadavky v souvislosti se základními prvky kapitálu pouze prostřednictvím těchto akcií, které splňují soubor přísných kritérií pro základní kapitálové nástroje a zveřejněné fondy dané instituce. Aby byla odpovídajícím způsobem zohledněna různorodost právních forem institucí působících v Unii, měl by soubor přísných kritérií pro základní kapitálové nástroje zajistit nejvyšší kvalitu základních kapitálových nástrojů pro instituce, jejichž akcie nejsou přijaty k obchodování na regulovaném trhu. To by nemělo institucím bránit v tom, aby z akcií s diferencovanými hlasovacími právy a akcií bez hlasovacích práv vyplácely rozdělení výnosů, která jsou násobkem výnosů vyplácených z akcií, jež jsou spojeny s relativně větším rozsahem hlasovacích práv, za předpokladu, že jsou bez ohledu na rozsah hlasovacích práv dodržena přísná kritéria pro nástroje zahrnované do kmenového kapitálu tier 1, včetně kritérií týkajících se flexibility výplat, a že v případě výplaty rozdělení výnosu má být tento výnos vyplacen u všech akcií emitovaných danou institucí.
(73)
Existují různé druhy expozic v oblasti financování obchodu, ale některé prvky mají společné: vyznačují se například nízkou hodnotou, krátkým trváním a identifikovatelným zdrojem splácení. Opírají se o pohyb zboží a služeb, který je základem reálné ekonomiky, a většinou podporují malé společnosti při naplňování jejich běžných potřeb, čímž vytvářejí hospodářský růst a pracovní příležitosti. Přítoky a odtoky jsou obvykle vyrovnány, a riziko likvidity je tak omezeno.
(74)
Je vhodné, aby orgán EBA vedl aktuální seznam všech forem kapitálových nástrojů, které jsou v jednotlivých členských státech považovány za nástroje kmenového kapitálu tier 1. EBA by měl z uvedeného seznamu vyřadit nástroje vydané po vstupu tohoto nařízení v platnost, které nesplňují kritéria stanovená v tomto nařízení, nejedná-li se o nástroje státní podpory, a měl by toto vyřazení veřejně oznámit. Jestliže po oznámení Evropského orgánu pro bankovnictví o vyřazení určitého nástroje ze seznamu je daný nástroj nadále uznáván, měl by EBA v plném rozsahu uplatnit své pravomoci, zejména pravomoci, které mu svěřuje článek 17 nařízení (EU) č. 1093/2010 týkající se porušení práva Unie. Připomíná se, že pro přiměřenou reakci na případy nesprávného či nedostatečného uplatňování práva Unie se uplatňuje třístupňový mechanismus, v němž je jako první krok orgán EBA oprávněn vyšetřovat údajné nesprávné či nedostatečné plnění povinností vyplývajících z práva Unie ze strany vnitrostátních orgánů při provádění dohledu a vydat k tomu doporučení. Za druhé, pokud se příslušný vnitrostátní orgán tímto doporučením neřídí, je Komise zmocněna k vydání formálního stanoviska zohledňujícího doporučení orgánu EBA požadujícího po příslušném orgánu, aby přijal nezbytná opatření pro zajištění souladu s právem Unie. Za třetí ve výjimečných případech, v nichž dojde k trvalé nečinnosti dotčeného příslušného orgánu a situaci nebude možné řešit jiným způsobem, je orgán EBA oprávněn přijímat rozhodnutí určená jednotlivým finančním institucím. Kromě toho se připomíná, že podle článku 258 Smlouvy o fungování EU má-li Komise za to, že členský stát nesplnil povinnost, která pro něj ze Smluv vyplývá, může věc předložit Soudnímu dvoru Evropské unie.
(75)
Toto nařízení by nemělo mít vliv na schopnost příslušných orgánů zachovat procesy předběžného schvalování úvěrů u smluv týkajících se nástrojů zahrnovaných do vedlejšího kapitálu tier 1 a tier 2. V těchto případech mohou být tyto kapitálové nástroje započteny pouze do vedlejšího kapitálu tier 1 a tier 2 instituce, a to poté, co byly tyto schvalovací procesy úspěšně dokončeny.
(76)
Za účelem posílení tržní disciplíny a finanční stability je nezbytné zavést podrobnější požadavky na zpřístupňování formy a povahy regulativního kapitálu a změny obezřetnostního dohledu učiněné proto, aby se zajistilo, že investoři a vkladatelé jsou dostatečně dobře informováni o solventnosti institucí.
(77)
Dále je nezbytné, aby příslušné orgány měly alespoň v souhrnné podobě informace o úrovni rep, půjček cenných papírů a všech formách zatížení aktiv. Tyto informace by měly být příslušným orgánům poskytnuty prostřednictvím zprávy. Po účely posílení disciplíny na trhu by měly existovat přesnější požadavky na zveřejňování rep a půjček cenných papírů.
(78)
Měla by být zavedena nová definice kapitálových a regulativních kapitálových požadavků způsobem, který zohledňuje skutečnost, že existují rozdílné vnitrostátní výchozí body a okolnosti, přičemž úvodní odchylky nových norem by se měly během přechodného období odstranit. Za účelem zajištění řádné kontinuity úrovně kapitálu budou nástroje vydané v kontextu režimu rekapitalizace podle pravidel pro státní podporu a před datem uplatňování tohoto nařízení zachovány během přechodného období. Závislost na státní podpoře by měla být v budoucnu co možná nejvíce snížena. Jestliže se však v některých situacích ukáže státní podpora jako nezbytná, mělo by nařízení stanovit rámec pro řešení těchto situací. Nařízení by mělo zejména stanovit, jakým způsobem by se mělo zacházet s kapitálovými nástroji vydanými v kontextu režimu rekapitalizace podle pravidel pro státní podporu. Možnost institucí tohoto zacházení využívat by měla podléhat přísným podmínkám. Umožní-li navíc toto zacházení odchýlit se od nových kritérií pro kvalitu kapitálových nástrojů, měly by být tyto odchylky co nejvíce omezeny. V případě stávajících kapitálových nástrojů vydaných v kontextu režimu rekapitalizace podle pravidel pro státní podporu by se mělo zřetelně rozlišovat mezi kapitálovými nástroji, které požadavky tohoto nařízení splňují, a kapitálovými nástroji, které požadavky tohoto nařízení nesplňují. Pro kapitálové nástroje, které požadavky tohoto nařízení nesplňují, by proto mělo toto nařízení stanovit vhodná přechodná ustanovení.
(79)
Směrnice 2006/48/ES vyžadovala, aby úvěrové instituce měly do 31. prosince 2011 k dispozici kapitál, který je vyšší nebo se rovná stanoveným minimálním částkám. Vzhledem k pokračování účinků finanční krize v bankovnictví a k prodloužení přechodných ustanovení týkajících se kapitálu přijatých Basilejským výborem pro bankovní dohled je vhodné na omezenou dobu znovu zavést spodní hranici, dokud nebudou zavedeny dostatečné výše kapitálu v souladu s přechodnými ustanoveními o kapitálu podle tohoto nařízení, která budou postupně zaváděna od data použitelnosti tohoto nařízení až do roku 2019.
(80)
V případě skupin, které zahrnují velké bankovní nebo investiční podniky a pojišťovny, platí zvláštní pravidla stanovená ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 2002/87/ES ze dne 16. prosince 2002 o doplňkovém dozoru nad úvěrovými institucemi, pojišťovnami a investičními podniky ve finančním konglomerátu (13), která řeší toto „dvojí započtení“ kapitálu. Směrnice 2002/87/ES vychází z mezinárodně dohodnutých zásad řešení rizik napříč odvětvími. Toto nařízení posiluje způsob použití těchto pravidel finančních konglomerátů na skupiny bank a investičních podniků, aby se zajistilo jejich důrazné a jednotné provádění. Veškeré další nezbytné změny bude řešit přezkum směrnice 2002/87/ES, který má být proveden v roce 2015.
(81)
Finanční krize upozornila na to, že instituce výrazně podcenily úroveň úvěrového rizika protistrany související s OTC deriváty. To přimělo skupinu G-20, aby v září roku 2009 vyzvala k tomu, aby byl u více OTC derivátů prováděn clearing prostřednictvím ústřední protistrany. Zároveň požadovali, aby ty OTC deriváty, u kterých nelze provést clearing centrálně, podléhaly vyšším kapitálovým požadavkům, aby se řádně zohlednila vyšší rizika s nimi spojená.
(82)
Na základě výzvy skupiny G-20 změnil Basilejský výbor pro bankovní dohled podstatným způsobem režim úvěrového rizika protistrany v rámci Basileje III. Očekává se, že rámec Basilej III výrazně navýší kapitálové požadavky související s OTC deriváty a financováním cenných papírů prováděným institucemi a vytvoří důležité pobídky pro instituce pro využívání ústřední protistrany. Dále se očekává, že rámec Basilej III poskytne další pobídky pro posílení řízení rizika pro úvěrové expozice protistrany a zreviduje stávající režim pro řešení expozic úvěrového rizika protistrany vůči ústředním protistranám.
(83)
Instituce by měly mít k dispozici dodatečný kapitál v důsledku rizika úvěrových úprav v ocenění plynoucím z OTC derivátů. Instituce by rovněž měly při výpočtu kapitálových požadavků pro expozice úvěrového rizika protistrany, které pramení z OTC derivátů a transakcí s financováním cenných papírů vůči některým finančním institucím, používat vyšší korelaci hodnot aktiv. Instituce by rovněž měly být povinny výrazně zlepšit měření a řízení úvěrového rizika protistrany prostřednictvím lepšího ošetření rizik pozitivní korelace, protistran využívajících ve velké míře páky a kolaterálu, společně se souvisejícím posílením v oblastech zpětného a zátěžového testování.
(84)
Obchodní expozice vůči ústředním protistranám obvykle využívají mnohostranného vzájemného započtení a mechanismu sdílení ztrát, jež poskytují ústřední protistrany. Díky tomu je s nimi spojeno velmi nízké úvěrové riziko protistrany, a proto by měly podléhat velmi nízkým kapitálovým požadavkům. Tento požadavek by měl být zároveň kladný, aby se zajistilo, že instituce budou sledovat a monitorovat své expozice vůči ústředním protistranám v rámci řádného řízení rizik a uvědomí si, že ani obchodní expozice vůči ústředním protistranám nejsou bez rizika.
(85)
Fond ústřední protistrany pro riziko selhání představuje mechanismus, který umožňuje sdílení (rozložení) ztrát mezi členy clearingového systému této ústřední protistrany. Použije se v případě, že ztráty, které utrpěla ústřední protistrana po selhání člena clearingového systému, jsou větší než marže a příspěvky člena clearingového systému do fondu pro riziko selhání a jakákoli jiná obrana, kterou může ústřední protistrana použít před tím, než využije příspěvků zbývajících členů clearingového systému do fondu pro riziko selhání. V souvislosti s tím je riziko ztráty spojené s expozicí z příspěvků fondu pro riziko selhání vyšší než riziko spojené s obchodními expozicemi. A proto by tento druh expozic měl podléhat vyššímu kapitálovému požadavku.
(86)
„Hypotetický kapitál“ ústřední protistrany by měl představovat veličinu, která je zapotřebí pro stanovení kapitálového požadavku pro expozice člena clearingového systému na základě jeho příspěvků do fondu ústřední protistrany pro riziko selhání. Neměl by být vnímán jinak. Zejména by neměl být vnímán jako výše kapitálu, který je ústřední protistrana povinna mít k dispozici na základě požadavku příslušného orgánu.
(87)
Přezkum ošetření úvěrového rizika protistrany, a zejména zavedení vyšších kapitálových požadavků pro dvoustranné smlouvy o derivátech za účelem zohlednění vyššího rizika, které tyto smlouvy představují pro finanční systém, je nedílnou součástí úsilí Komise zajistit efektivní, bezpečné a zdravé derivátové trhy. Toto nařízení tudíž doplňuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 648/2012 ze dne 4. července 2012 o OTC derivátech, ústředních protistranách a registrech obchodních údajů (14).
(88)
Komise by měla provést přezkum příslušných výjimek pro velké expozice do 31. prosince 2015. Do výsledku tohoto přezkumu by členské státy měly i nadále mít zachovánu možnost rozhodnout o vynětí některých velkých expozic z těchto pravidel po dostatečně dlouhé přechodné období. Komise přezkoumá, zda by tyto výjimky měly být i nadále uplatňovány podle uvážení nebo na obecnější úrovni a zda rizika spojená s těmito expozicemi jsou ošetřena jinými účinnými způsoby stanovenými v tomto nařízení; vycházet při tom bude z práce vykonané v kontextu přípravy směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/111/ES ze dne 16. září 2009, kterou se mění směrnice 2006/48/ES, 2006/49/ES a 2007/64/ES, pokud jde o banky přidružené k ústředním institucím, některé položky kapitálu, velkou angažovanost, režimy dohledu a krizové řízení (15) a jednání o ní a zohlední rovněž mezinárodní vývoj a vývoj na úrovni Unie v této problematice.
(89)
S cílem zajistit, aby výjimky pro expozice udělované příslušnými orgány neohrozily soudržnost jednotných pravidel trvale stanovených tímto nařízením, by příslušné orgány měly po uplynutí přechodného období a nebude-li k dispozici výsledek uvedeného přezkumu konzultovat orgán EBA, zda je vhodné i nadále využívat výjimky pro určité expozice.
(90)
Roky, které předcházely finanční krizi, byly charakteristické nadměrným nárůstem expozic institucí ve vztahu k jejich kapitálu (páky). Během finanční krize byly instituce donuceny v důsledku ztrát a nedostatku finančních prostředků v krátké době významným způsobem snížit svoji páku. To zesílilo tlaky na snížení cen aktiv, a tím vznikly institucím další ztráty, což následně vedlo k dalšímu snížení jejich kapitálu. V konečném důsledku tato negativní spirála způsobila snížení dostupnosti úvěrů pro reálnou ekonomiku a hlubší a delší krizi.
(91)
Kapitálové požadavky vycházející z rizik jsou zásadní pro zajištění dostatečného kapitálu pro krytí neočekávaných ztrát. Nicméně krize ukázala, že jen tyto požadavky nestačí, aby zabránily institucím podstupovat nadměrné a neudržitelné pákové riziko.
(92)
V září roku 2009 se vedoucí představitelé skupiny G-20 zavázali k vytvoření mezinárodně dohodnutých pravidel, jež budou odrazovat od využívání nadměrné páky. Za tímto účelem podpořili zavedení pákového poměru jako doplňujícího měřítka do rámce Basilej II.
(93)
V prosinci roku 2010 zveřejnil Basilejský výbor pro bankovní dohled pokyny, kterými se stanoví metodika výpočtu pákového poměru. Tato pravidla stanoví období pozorování, které bude probíhat od 1. ledna 2013 do 1. ledna 2017 a během něhož bude monitorován pákový poměr, jeho složky a chování ve vztahu k požadavku založenému na riziku. Na základě výsledků tohoto období pozorování hodlá Basilejský výbor pro bankovní dohled v první polovině roku 2017 učinit případné konečné úpravy definice a kalibrace pákového poměru, aby z něj mohlo být od 1. ledna 2018 učiněno závazné měřítko na základě náležitého přezkumu a kalibrace. Pokyny Basilejského výboru pro bankovní dohled rovněž stanoví od 1. ledna 2015 zpřístupňování informací o pákovém poměru a jeho složkách.
(94)
Pákový poměr představuje nový nástroj pro regulaci a dohled, který má Unie k dispozici. V souladu s mezinárodními dohodami by měl být nejprve zaveden jako doplňkový prvek, který mohou příslušné orgány dohledu dle vlastního uvážení uplatňovat na jednotlivé instituce. Ohlašovací povinnosti institucí by umožnily řádný přezkum a kalibraci, s cílem učinit z něj od 1. ledna 2018 závazné měřítko.
(95)
Při přezkoumávání dopadu pákového poměru na různé modely podnikání by měla být věnována pozornost zejména modelům podnikání, které jsou považovány za modely s malou mírou rizika, jako jsou hypoteční úvěry a specializované úvěry u regionálních vlád, místních orgánů nebo subjektů veřejného sektoru. Na základě získaných údajů a zjištění z přezkumu v rámci dohledu v průběhu období pozorování by měl orgán EBA ve spolupráci s příslušnými orgány vyvinout klasifikaci modelů podnikání a rizik. Na základě patřičné analýzy a rovněž s ohledem na historické údaje nebo zátěžové scénáře by mělo být vyhodnoceno, jaké jsou vhodné úrovně pákového poměru, které zajišťují odolnost příslušných modelů podnikání, a zda by tyto úrovně měly být stanoveny formou minimálních hodnot nebo formou rozpětí. Po skončení období pozorování a kalibrace příslušných úrovní pákového poměru a na základě uvedeného hodnocení může EBA zveřejnit náležitý statistický přezkum pákového poměru, včetně průměrných hodnot a směrodatných odchylek. Po přijetí požadavků na pákový poměr by orgán EBA měl zveřejnit náležitý statistický přezkum pákového poměru týkajícího se stanovených kategorií institucí, včetně průměrných hodnot a směrodatných odchylek.
(96)
Instituce by měly v rámci interního postupu pro hodnocení kapitálové přiměřenosti monitorovat úroveň a změny pákového poměru i pákové riziko. Tento monitoring by měl být součástí procesu přezkumu v rámci dohledu. Zejména po vstupu požadavků na pákový poměr v platnost by měly příslušné orgány monitorovat vývoj daného modelu podnikání a odpovídajícího rizikového profilu, aby byla zajištěna aktuální a řádná klasifikace institucí.
(97)
Pro řádné zásady odměňování mají zásadní význam vhodné struktury správy a řízení, transparentnost a zpřístupňování informací. Instituce by měly zpřístupňovat podrobné informace o svých zásadách a postupech odměňování a z důvodu důvěrnosti o souhrnných částkách za ty pracovníky, jejichž pracovní činnosti mají podstatný vliv na rizikový profil daných institucí, aby tak pro trh zajistily dostatečnou transparentnost struktur odměňování a souvisejícího rizika. Uvedené informace by měly být k dispozici všem zúčastněným stranám. Těmito konkrétními požadavky by neměly být dotčeny obecnější požadavky na zveřejňování údajů týkající se politik odměňování použitelné horizontálně napříč odvětvími. Členským státům by navíc mělo být umožněno požadovat, aby instituce poskytovaly podrobnější informace o odměňování.
(98)
Uznání ratingové agentury jako externí ratingové agentury by nemělo přispívat k dalšímu uzavírání trhu, kterému již nyní dominují tři hlavní společnosti. EBA by spolu s centrálními bankami Evropského systému centrálních bank (dále jen „ESBC“) měl zajistit, aby bylo za externí ratingovou agenturou uznáno více ratingových agentur, aniž by proces uznávání zjednodušily nebo zmírnily nároky, a tímto způsobem otevřít trh dalším společnostem.
(99)
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů (16) a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 ze dne 18. prosince 2000 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů orgány a institucemi Společenství a o volném pohybu těchto údajů (17) by měly být plně použity na zpracování osobních údajů pro účely tohoto nařízení.
(100)
Instituce by měly mít k dispozici diverzifikovanou rezervu likvidních aktiv, která mohou použít pro pokrytí potřeby likvidity v období krátkodobého nedostatku likvidity. Vzhledem k tomu, že předem nelze s jistotu vědět, která konkrétní aktiva v každé z kategorií aktiv by mohly šoky následně postihnout, je vhodné podporovat diverzifikovanou a vysoce kvalitní likviditní rezervu sestávající z různých kategorií aktiv. Koncentrace aktiv a přílišná závislost na tržní likviditě vytváří ve finančním sektoru systémové riziko, jemuž je třeba předejít. Během počátečního období pozorování je proto třeba vzít v úvahu širokou škálu kvalitních aktiv, jež budou použita k vymezení požadavku krytí likvidity. Při vytváření jednotné definice likvidních aktiv by se za aktiva s velmi vysokou likviditou a úvěrovou kvalitou považovaly podle očekávání přinejmenším vládní dluhopisy a dále kryté dluhopisy obchodované na transparentních trzích s trvalým obratem. Rovněž by bylo vhodné, aby byla do likviditní rezervy zahrnuta bez omezení aktiva odpovídající čl. 416 odst. 1 písm. a) až c). V případě použití těchto zásob likvidity by měly instituce zavést plán pro obnovení zásob likvidních aktiv a příslušné orgány by měly zajistit přiměřenost tohoto plánu a jeho realizaci.
(101)
Zásoby likvidních aktiv by měly být k dispozici neustále pro pokrytí odtoku likvidity. Úroveň potřeby likvidity v období krátkodobého nedostatku likvidity by měla být stanovena standardizovaným způsobem za účelem zajištění jednotného standardu spolehlivosti a rovných podmínek. Je třeba zajistit, aby toto standardizované stanovení nemělo žádné nezamýšlené důsledky pro finanční trhy, poskytování úvěrů a hospodářský růst, a je rovněž třeba přihlédnout k různým obchodním a investičním modelům a prostředí financování institucí v Unii. Proto by požadavek krytí likvidity měl podléhat období pozorování. Na základě výsledků sledování podpořených zprávami orgánu EBA by Komise měla být svěřena pravomoc přijmout akt v přenesené pravomoci, kterým se pro Unii včas zavede podrobný a harmonizovaný požadavek krytí likvidity. Jakýkoli akt v přenesené pravomoci, jehož cílem je zavedení požadavku krytí likvidity, by měl být v zájmu zajištění harmonizace v oblasti úpravy likvidity na celosvětové úrovni srovnatelný s ukazatelem krytí likvidity stanoveným v konečném mezinárodním rámci pro měření, standardy a sledování rizika likvidity vypracovaném Basilejským výborem pro bankovní dohled a zohledňovat specifické podmínky v Unii a v členských státech.
(102)
Za tím účelem by během období pozorování měl orgán EBA přezkoumat a vyhodnotit mimo jiné vhodnost prahové hodnoty 60 % pro první úroveň likvidních aktiv, limit pro přítoky likvidity ve výši 75 % odtoku a postupné zavádění požadavku krytí likvidity z úrovně 60 % od 1. ledna 2015 s postupným zvyšováním na 100 %. Při posuzování jednotné definice zásoby likvidních aktiv a podávání zpráv v této souvislosti by měl orgán EBA ve svých analýzách zohlednit definici vysoce kvalitních likvidních aktiv vypracovanou Basilejským výborem pro bankovní dohled a zohlednit přitom specifické podmínky v Unii a v členských státech. EBA by měl určovat, ve kterých měnách potřeby likvidních aktiv institucí usazených v Unii překračují dostupnost těchto likvidních aktiv v dané měně, ale současně by měl rovněž jednou ročně posoudit, zda by měly být použity výjimky, včetně těch, které jsou určeny v této směrnici. Vedle toho by měl EBA jednou ročně posoudit, zda by měly být ve vztahu ke kterékoli z těchto výjimek, jakož i k výjimkám určeným v tomto nařízení, připojeny další podmínky jejich využití institucemi usazenými v Unii nebo zda by měly být stávající podmínky podrobeny přezkumu. EBA by měl předložit výsledky svých analýz v rámci výroční zprávy pro Komisi.
(103)
V zájmu zvýšení efektivnosti a snížení administrativní zátěže by měl orgán EBA vytvořit soudržný rámec pro podávání zpráv, jenž bude založen na harmonizovaném souboru standardů pro požadavky na likviditu a jenž bude uplatňován v celé Unii. Za tímto účelem by měl orgán EBA vyvinout jednotné formáty pro podávání zpráv a řešení v oblasti informačních technologií, v nichž budou zohledněna ustanovení tohoto nařízení a směrnice 2013/36/EU. Do okamžiku, než se začnou požadavky na likviditu uplatňovat v plném rozsahu, by měly instituce pokračovat v podávání zpráv podle vnitrostátních požadavků.
(104)
Orgán EBA by měl ve spolupráci s ESRB vydat pokyny k zásadám pro používání zásoby likvidity v krizové situaci.
(105)
Nelze považovat za samozřejmé, že se institucím dostane od jiných institucí náležejících do stejné skupiny podpory likvidity, pokud se budou nacházet v situaci, kdy by obtížně dostály svým platebním závazkům. Nicméně s výhradou splnění přísných podmínek a jednotlivého souhlasu všech zúčastněných příslušných orgánů by příslušné orgány měly mít možnost upustit od uplatňování požadavku krytí likvidity pro jednotlivé instituce a stanovit pro tyto instituce konsolidovaný požadavek, aby jim tak umožnily řídit likviditu centrálně na úrovni skupiny nebo podskupiny.
(106)
Ve stejném duchu, pokud není udělená žádná výjimka, by toky likvidity mezi dvěma institucemi, které jsou součástí stejné skupiny a podléhají dohledu na konsolidovaném základě, měly, až se stane požadavek krytí likvidity závazným opatřením, obdržet preferenční sazby přítoku a odtoku pouze v takových případech, kdy byly zavedeny všechny nezbytné záruky. Takové zvláštní preferenční zacházení by mělo být úzce vymezeno a podmíněno splněním řady přísných a objektivních podmínek. Ke zvláštnímu postupu pro určitý tok uvnitř skupiny by mělo být přistoupeno po určení konkrétní úrovně přítoků a odtoků mezi institucí a protistranou pomocí metodiky využívající objektivní kritéria a parametry. Na základě výsledků sledování podpořených zprávou orgánu EBA by na Komisi měla být případně přenesena pravomoc, přijímat akty v přenesené pravomoci s cílem stanovit tyto případy zvláštního postupu uvnitř skupiny, metodiku i objektivní kritéria, kterými jsou tyto případy podmíněny, jakož i podmínky společného rozhodování při posuzování těchto kriterií, a to jako součást aktů v přenesené pravomoci, které přijímá podle tohoto nařízení k upřesnění požadavku krytí likvidity.
(107)
Dluhopisy, které v Irsku emitovala National Asset Management Agency (NAMA), jsou zvláště důležité pro ozdravění irského bankovnictví a jejich emise byla předem odsouhlasena členskými státy a schválena Komisí jako státní podpora ve formě podpůrného opatření zavedeného s cílem odstranit z rozvah některých úvěrových institucí znehodnocená aktiva. Emise těchto dluhopisů, jakožto přechodné opatření podporované Komisí a ECB, je nedílnou součástí restrukturalizace irského bankovního systému. Irská vláda poskytla záruku za tyto dluhopisy, které tak jsou pro měnové orgány způsobilým kolaterálem. Komise by se měla zabývat specifickými mechanismy pro zachování právních účinků u převoditelných aktiv, které emitovaly nebo za které se zaručily subjekty se schválením Unie, pokud jde o státní podporu, a to jako součást aktů v přenesené pravomoci, které přijímá podle tohoto nařízení k upřesnění požadavku krytí likvidity. V této souvislosti by Komise měla zohlednit skutečnost, že institucím, které požadavky krytí likvidity vypočítávají podle tohoto nařízení, by mělo být do prosince roku 2019 dovoleno zahrnovat prioritní dluhopisy emitované NAMA mezi aktiva s velmi vysokou likviditou a úvěrovou kvalitou.
(108)
Podobně dluhopisy, které emitovala španělská Společnost pro správu aktiv, jsou zvláště důležité pro ozdravění španělského bankovnictví a představují přechodné opatření, které podpořila Komise a Evropská centrální banka a které je nedílnou součástí restrukturalizace španělského bankovního systému. Vzhledem k tomu, že emise těchto dluhopisů je stanovena v Memorandu o porozumění o podmíněnosti politik v oblasti finančního sektoru, podepsaném Evropskou komisí a španělskými orgány dne 23. července 2012, a že převod aktiv musí schválit Evropská komise jako opatření státní podpory zavedené s cílem odstranit z rozvah některých úvěrových institucí znehodnocená aktiva, a v míře, v jaké jsou tyto dluhopisy zaručeny španělskou vládou a jsou způsobilým kolaterálem pro měnové orgány. Komise by se měla zabývat specifickými mechanismy pro zachování právních účinků u převoditelných aktiv, které emitovaly nebo za které se zaručily subjekty se schválením Unie, pokud jde o státní podporu, a to jako součást aktů v přenesené pravomoci, které přijímá podle tohoto nařízení k upřesnění požadavku krytí likvidity. V této souvislosti by Komise měla zohlednit skutečnost, že institucím, které požadavky krytí likvidity vypočítávají podle tohoto nařízení, by mělo být přinejmenším do prosince roku 2023 dovoleno zahrnovat prioritní dluhopisy španělské Společnosti pro správu aktiv mezi aktiva s velmi vysokou likviditou a úvěrovou kvalitou.
(109)
Na základě zpráv, které má EBA předložit, a při přípravě návrhu aktu v přenesené pravomoci týkajícího se požadavků na likviditu by Komise měla rovněž zvážit, zda by se tímto způsobem mělo zacházet také s prioritními dluhopisy emitovanými právními subjekty podobnými jako NAMA v Irsku nebo španělská Společnost pro správu aktiv, jež byly vytvořeny za stejným účelem a jsou zvláště důležité pro ozdravění bankovnictví v jakémkoli jiném členském státě, a to v míře, v jaké jsou tyto dluhopisy zaručeny ústřední vládou příslušného členského státu a jsou způsobilým kolaterálem pro měnové orgány.
(110)
Při vypracovávání návrhů regulačních technických norem určujících metody měření dodatečného odtoku by měl orgán EBA zvážit jako jednu z metod tohoto měření standardizovaný přístup zpětného pohledu.
(111)
Do zavedení ukazatele čistého stabilního financování (NSFR) jako závazného minimálního standardu by instituce měly dodržovat obecné povinnosti financování. Obecná povinnost financování by neměla představovat požadavek na určitý poměr. Pokud bude do zavedení NSFR prostřednictvím vnitrostátního ustanovení zaveden ukazatel stabilního financování jako minimální standard,měly by instituce tento minimální standard odpovídajícím způsobem splňovat.
(112)
Kromě krátkodobé potřeby likvidity by si instituce rovněž měly vytvořit struktury financování, které jsou v dlouhodobém horizontu stabilní. V prosinci roku 2010 se Basilejský výbor pro bankovní dohled dohodl na povýšení ukazatele čistého stabilního financování (Net Stable Funding Ratio, NSFR) na minimální standard k 1. lednu 2018, a dále se dohodl na zavedení přísných postupů vykazování za účelem monitorování tohoto ukazatele během přechodného období a bude pokračovat v přezkumu dopadů těchto standardů na finanční trhy, poskytování úvěrů a hospodářský růst, přičemž bude podle potřeby řešit případné nezamýšlené důsledky. Tím Basilejský výbor pro bankovní dohled schválil, že NSFR bude podléhat období pozorování a bude zahrnovat doložku o přezkumu. V tomto kontextu by orgán EBA měl na základě zpráv, které vyžaduje toto nařízení, posoudit způsob navržení požadavku stabilního financování. Na základě tohoto posouzení by Komise měla předložit Evropskému parlamentu a Radě zprávu a případně vhodné návrhy pro zavedení takového požadavku do roku 2018.
(113)
Nedostatky ve správě a řízení společnosti v řadě institucí přispěly k nadměrnému a neopatrnému riskování v bankovním sektoru, které vedlo k selhání jednotlivých institucí a k systémovým problémům.
(114)
Aby bylo možno monitorovat postupy správy a řízení institucí a zlepšit disciplínu na trhu, měly by instituce zveřejňovat systémy správy a řízení společnosti. Jejich vedoucí orgány by měly schvalovat a zveřejňovat prohlášení, které ujistí veřejnost o dostatečnosti a účinnosti těchto systémů.
(115)
S cílem zohlednit různorodost modelů podnikání institucí na vnitřním trhu by určité dlouhodobé strukturální požadavky, jako jsou ukazatel čistého stabilního financování a pákový poměr, měly být pečlivě posouzeny s cílem podpořit škálu řádných bankovních struktur, které slouží a měly by i nadále sloužit hospodářství Unie.
(116)
Pro zajištění trvalého poskytování finančních služeb domácnostem a firmám je struktura stabilního financování nezbytná. Dlouhodobé toky financování ve finančních systémech založených na bankách v mnoha členských státech se mohou obecně vyznačovat odlišnými charakteristikami oproti tokům zavedeným na jiných mezinárodních trzích. Mimoto mohly být v jednotlivých členských státech vytvořeny specifické struktury financování, jejichž cílem je zajistit stabilní financování dlouhodobých investic, včetně decentralizovaných bankovních struktur pro směrování likvidity či specializovaných cenných papírů krytých hypotečními úvěry, s kterými se obchoduje na vysoce likvidních trzích či jsou vítanou investicí pro dlouhodobé investory. Tyto strukturální faktory by měly být pečlivě zváženy. Za tímto účelem je tedy zásadní, aby poté, co budou finalizovány mezinárodní standardy, EBA a Evropská rada pro systémová rizika na základě požadavku na podávání zpráv stanoveného tímto nařízením vyhodnotily, jakým způsobem by měl být požadavek stabilního financování koncipován, přičemž plně zohlední různorodost struktur financování v rámci bankovního trhu v Unii.
(117)
Aby bylo zajištěno postupné sbližování mezi úrovní kapitálu a obezřetnostními úpravami definice kapitálu v Unii a definice kapitálu stanovené v tomto nařízení v průběhu přechodného období, měly by být kapitálové požadavky obsažené v tomto nařízení zaváděny postupně. Je nezbytné zajistit, aby toto postupné zavádění bylo v souladu s posíleními, která v nedávné době uskutečnily členské státy s ohledem na požadované úrovně kapitálu a definici kapitálu, která v členských státech platí. Proto by během přechodného období měly příslušné orgány v rámci definované spodní a horní meze stanovit, jak rychle je třeba zavést požadovanou úroveň kapitálu a obezřetnostní úpravy, které stanoví toto nařízení.
(118)
Aby byl zajištěn plynulý přechod od odlišných obezřetnostních úprav, které v současné době členské státy používají, na soubor obezřetnostních úprav stanovený v tomto nařízení, měly by příslušné orgány mít možnost během přechodného období i nadále v omezené míře požadovat, aby instituce prováděly obezřetnostní úpravy kapitálu, které se od tohoto nařízení liší.
(119)
Aby instituce měly dostatek času na splnění nových požadovaných úrovní a vyhovění definici kapitálu, měly by být některé kapitálové nástroje, které nesplňují definici kapitálu stanovenou v tomto nařízení, postupně v období od 1. ledna 2013 do 31. prosince 2021 odstraňovány. Dále by některé nástroje podporované státem měly po omezené období být uznávány v plném rozsahu jako součást kapitálu. Emisní ážio související s položkami považovanými podle vnitrostátních prováděcích opatření ke směrnici 2006/48/ES za kapitál by mělo být dále za určitých podmínek považováno za kmenový kapitál tier 1.
(120)
S cílem zajistit postupný přechod na jednotná pravidla týkající se zpřístupňování informací ze strany institucí v zájmu poskytnutí přesných a komplexních údajů ohledně rizikového profilu jednotlivých institucí účastníkům trhu, měly by být požadavky pro zpřístupňování informací zaváděny postupně.
(121)
S cílem přihlédnout k vývoji na trhu a zkušenostem s uplatňováním tohoto nařízení by Komise měla Evropskému parlamentu a Radě předložit zprávy, spolu s případnými legislativními návrhy, o možných dopadech kapitálových požadavků na hospodářský cyklus, minimálních kapitálových požadavků pro expozice ve formě krytých dluhopisů, velkých expozic, požadavků na likviditu, páku, expozic vůči převedenému úvěrovému riziku, úvěrového rizika protistrany a metody původní expozice, retailových expozic, definice použitelného kapitálu a úrovně uplatňování tohoto nařízení.
(122)
Prvotním smyslem právního rámce pro úvěrové instituce by mělo být zajistit fungování základních služeb pro reálnou ekonomiku a současně omezit riziko morálního hazardu. Jedním z hlavních nástrojů na podporu tohoto cíle by mohlo být strukturální oddělení činnosti retailového a investičního bankovnictví v rámci bankovní skupiny. Žádné ustanovení současného regulačního rámce by proto nemělo bránit tomu, aby byla zavedena opatření, kterými by bylo toto oddělení uskutečněno. Komise by měla provést analýzu otázky strukturálního oddělení v Unii a předložit zprávu Evropskému parlamentu a Radě a připojit k ní v případě potřeby legislativní návrhy.
(123)
Podobně by za účelem ochrany vkladatelů a zachování finanční stability členské státy měly mít rovněž možnost přijímat strukturální opatření, na jejichž základě by úvěrové instituce povolené v daném členském státě musely snížit své expozice vůči různým právním subjektům v závislosti na jejich činnostech a bez ohledu na to, kde jsou tyto činnosti prováděny. Avšak jelikož by tato opatření mohla mít nepříznivý dopad v podobě roztříštěnosti vnitřního trhu, měla by být schválena pouze s výhradou přísných podmínek platných do doby, než vstoupí v platnost právní akt, jenž bude taková opatření výslovně harmonizovat.
(124)
Za účelem upřesnění požadavků stanovených v tomto nařízení by měla být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování EU, pokud jde o technické úpravy tohoto nařízení k vyjasnění definic pro zajištění jednotného uplatňování tohoto nařízení nebo k zohlednění vývoje na finančních trzích; k přizpůsobení terminologie a znění definic terminologii a znění definic použitých v pozdějších relevantních aktech; ke změnám ustanovení tohoto nařízení o kapitálu v důsledku vývoje účetních standardů nebo práva Unie, nebo s ohledem na sbližování postupů v oblasti dohledu; k rozšíření seznamu kategorií expozic pro účely standardizovaného přístupu nebo přístupu IRB s cílem zohlednit vývoj na finančních trzích; k provedení úprav určitých hodnot ve vztahu k těmto kategoriím expozic s cílem zohlednit účinky inflace; k úpravě seznamu a klasifikace podrozvahových položek; a k úpravě specifických ustanovení a technických kritérií pro zacházení s úvěrovým rizikem protistrany, pro standardizovaný přístup a přístup IRB, pro snižování úvěrového rizika, pro sekuritizaci, pro operační riziko, tržní riziko, likviditu, páku a pro zpřístupňování informací s cílem zohlednit vývoj na finančních trzích nebo vývoj účetních standardů nebo práva Unie, nebo s ohledem na sbližování postupů v oblasti dohledu a měření rizik a s ohledem na výsledky přezkumu v různých oblastech souvisejících s oblastí působnosti směrnice 2004/39/ES.
(125)
Na Komisi by dále měla být přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování EU, pokud jde o dočasné snížení úrovně kapitálu nebo rizikových vah vymezených v tomto nařízení s cílem zohlednit zvláštní okolnosti; vyjasnit vynětí některých expozic z působnosti ustanovení o velkých expozicích obsažených v tomto nařízení; upřesnit částky nezbytné pro výpočet kapitálových požadavků pro obchodní portfolio s ohledem na vývoj v hospodářské a měnové oblasti; upravit kategorie investičních podniků, kterým lze povolit určité výjimky z požadovaných úrovní kapitálu s ohledem na vývoj na finančních trzích; vyjasnit požadavek, aby investiční podniky měly k dispozici kapitál odpovídající jedné čtvrtině jejich fixních režijních nákladů za předchozí rok za účelem zajištění jednotného uplatňování tohoto nařízení; stanovit prvky kapitálu, od nichž by se měly odečíst podíly na nástrojích příslušných subjektů držené institucí; zavést dodatečná přechodná ustanovení týkající se ošetření pojistně-matematických zisků a ztrát při měření penzijních závazků z definovaných požitků u institucí. Je obzvláště důležité, aby Komise v rámci přípravné činnosti vedla odpovídající konzultace, a to i na odborné úrovni Při přípravě a vypracovávání aktů v přenesené pravomoci by Komise měla zajistit, aby byly příslušné dokumenty předány současně, včas a vhodným způsobem Evropskému parlamentu a Radě.
(126)
V souladu s prohlášením č. 39 k článku 290 Smlouvy o fungování EU, by Komise měla v souladu se zavedenými postupy pokračovat v konzultacích odborníků jmenovaných členskými státy při vypracovávání svých návrhů aktů v přenesené pravomoci v oblasti finančních služeb.
(127)
Technické normy v oblasti finančních služeb by měly zajistit soulad, jednotné podmínky a přiměřenou ochranu vkladatelů, investorů a spotřebitelů v celé Unii. Vzhledem k vysoce odborným znalostem, jimiž EBA disponuje, by bylo účinné a vhodné pověřit tento orgán vypracováním návrhů regulačních a prováděcích technických norem, které nevyžadují politická rozhodnutí, a jejich předložením Komisi. EBA by měl při vypracovávání návrhu technických norem zajistit účinné administrativní postupy a postupy podávání zpráv. Formáty zpráv musí být přiměřené povaze, rozsahu a komplexnosti činností institucí.
(128)
Komise by měla přijmout návrhy regulačních technických norem vypracované orgánem EBA v oblastech vzájemných institucí, družstev, spořitelen nebo podobných institucí, určitých kapitálových nástrojů, obezřetnostních úprav, odpočtů od kapitálu, dodatečných kapitálových nástrojů, menšinových podílů, pomocných bankovních služeb, řešení úpravy o úvěrové riziko, pravděpodobnosti selhání, ztrátovostí ze selhání, přístupů k rizikovému vážení aktiv, sbližování postupů dohledu, likvidity a přechodných kapitálových ujednání prostřednictvím aktů v přenesené pravomoci podle článku 290 Smlouvy o fungování EU a v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010. Je obzvláště důležité, aby Komise v rámci přípravné činnosti vedla odpovídající konzultace, a to i na odborné úrovni.. Komise a EBA by měly zajistit, aby tyto standardy a požadavky mohly všechny dotčené instituce uplatňovat způsobem, který je přiměřený povaze, rozsahu a složitosti těchto institucí a jejich činností.
(129)
Provedení některých aktů v přenesené pravomoci stanovených v tomto nařízení, jako jsou akty v přenesené pravomoci týkající se požadavků krytí likvidity, může mít potenciálně výrazný dopad na dohlížené instituce a na reálnou ekonomiku. Komise by měla zajistit, aby Evropský parlament a Rada byly vždy dobře informovány o důležitém vývoji na mezinárodní úrovni a o aktuálním uvažování v rámci Komise v dostatečném předstihu před zveřejněním aktů v přenesené pravomoci.
(130)
Komise by měla být dále zmocněna k přijímání prováděcích technických norem vypracovaných orgánem EBA, pokud jde o konsolidaci, společná rozhodnutí, podávání zpráv, zpřístupňování informací, expozice zajištěné zástavním právem nebo obdobnou jistotou, posuzování rizik, přístupy k rizikovému vážení aktiv, rizikové váhy a specifikace některých expozic, zacházení s opcemi a opčními listy, pozice v akciových nástrojích a měnové pozice, používání interních modelů, páku a podrozvahové položky, prostřednictvím prováděcích aktů podle článku 291 Smlouvy o fungování EU a v souladu s článkem 15 nařízení (EU) č. 1093/2010 prováděcích technických norem.
(131)
Vzhledem stupni podrobnosti a množství regulačních technických norem, jež mají být přijaty podle tohoto nařízení, je třeba v případech, kdy Komise přijímá regulační technickou normu, která je totožná s návrhem regulační technické normy předloženým orgánem EBA, případně prodloužit o jeden měsíc lhůtu, v níž mohou Evropský parlament nebo Rada vznést vůči některé regulační technické normě námitku,. Cílem Komise by navíc mělo být přijmout regulační technické normy včas, a umožnit tak Evropskému parlamentu a Radě plně využít možnosti kontroly, vzhledem k objemu a složitosti regulačních technických norem a podrobnostem jednacího řádu Evropského parlamentu a Rady, jejich harmonogramu činností a složení.
(132)
V zájmu zajištění vysoké míry transparentnosti by měl orgán EBA zahájit konzultace týkající se návrhů technických norem uvedených v tomto nařízení. EBA a Komise by měly začít co nejdříve s přípravou zpráv o požadavcích na likviditu a páku, jak stanoví toto nařízení.
(133)
V zájmu zajištění jednotných podmínek provádění tohoto nařízení by Komisi měly být svěřeny prováděcí pravomoci. Tyto pravomoci by měly být vykonávány v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 ze dne 16. února 2011, kterým se stanoví pravidla a obecné zásady způsobu, jakým členské státy kontrolují Komisi při výkonu prováděcích pravomocí (18).
(134)
S odkazem na článek 345 SFEU, který stanoví, že Smlouvy se nijak nedotýkají úpravy vlastnictví uplatňované v členských státech toto nařízení nezvýhodňuje ani nediskriminuje druhy vlastnictví spadající do oblasti působnosti tohoto nařízení.
(135)
Evropský inspektor ochrany údajů byl konzultován v souladu s čl. 28 odst. 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 a vydal stanovisko (19).
(136)
Nařízení (EU) č. 648/2012 by mělo být odpovídajícím způsobem změněno,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
ČÁST PRVNÍ
OBECNÁ USTANOVENÍ
HLAVA I
PŘEDMĚT, OBLAST PŮSOBNOSTI A DEFINICE
Článek 1
Oblast působnosti
Toto nařízení stanoví jednotná pravidla týkající se obecných obezřetnostních požadavků, které musí instituce podléhající dohledu podle směrnice 2013/36/EU splňovat v souvislosti s tímto:
a)
s kapitálovými požadavky týkajícími se zcela vyčíslitelných, jednotných a standardizovaných prvků úvěrového rizika, tržního rizika, operačního rizika a vypořádacího rizika;
b)
s požadavky na omezení velkých expozic;
c)
s požadavky na likviditu týkajícími se zcela vyčíslitelných, jednotných a standardizovaných prvků rizika likvidity, a to po vstupu aktu v přenesené pravomoci uvedeného v článku 460 v platnost;
d)
s požadavky na podávání zpráv, které se týkají písmen a), b) a c) a páky;
e)
požadavky na zveřejňování informací.
Toto nařízení neupravuje požadavky na zveřejňování uložené příslušným orgánům v oblasti obezřetnostní regulace a dohledu nad institucemi, které jsou stanoveny ve směrnici 2013/36/EU.
Článek 2
Pravomoci dohledu
Pro účely zajišťování souladu s tímto nařízením mají příslušné orgány pravomoci a dodržují postupy stanovené ve směrnici 2013/36/EU.
Článek 3
Uplatnění přísnějších požadavků ze strany institucí
Toto nařízení institucím nebrání v tom, aby držely kapitál a jeho složky v míře přesahující požadavky tohoto nařízení nebo aby uplatňovaly opatření, která jsou přísnější než požadavky tohoto nařízení.
Článek 4
Definice
1. Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
1)
„úvěrovou institucí“ podnik, jehož činnost spočívá v přijímání vkladů nebo jiných splatných peněžních prostředků od veřejnosti a poskytování úvěrů na vlastní účet;
2)
„investičním podnikem“ osoba ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 1 směrnice 2004/39/ES, která podléhají požadavkům stanoveným v uvedené směrnici, s výjimkou:
a)
úvěrových institucí,
b)
místních podniků,
c)
podniků, které nemají povolení poskytovat doplňkovou službu uvedenou v bodě 1 oddíle B přílohy I směrnice 2004/39/ES a které poskytují pouze jednu nebo několik investičních služeb a činností uvedených v bodech 1, 2, 4 a 5 oddílu A přílohy I uvedené směrnice, které nesmějí držet peníze nebo cenné papíry patřící jejich klientům, a které z toho důvodu nemohou být nikdy dlužníky svých klientů;
3)
„institucí“ úvěrová instituce nebo investiční podnik;
4)
„místním podnikem“ podnik, který obchoduje na vlastní účet na trzích finančních futures či opcí nebo jiných derivátů a na hotovostních trzích s jediným účelem zajistit pozice na trzích derivátů nebo který obchoduje na účty jiných členů uvedených trhů, za které ručí členové clearingového systému týchž trhů, přičemž odpovědnost za zajištění plnění smluv uzavřených takovýmto podnikem nesou členové clearingového systému týchž trhů;
5)
„pojišťovnou“ pojišťovna ve smyslu čl. 13 bodu 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/138/ES ze dne 25. listopadu 2009 o přístupu k pojišťovací a zajišťovací činnosti a jejím výkonu (Solventnost II) (20);
6)
„zajišťovnou“ zajišťovna ve smyslu čl. 13 bodu 4 směrnice 2009/138/ES;
7)
„subjektem kolektivního investování“ subjekt kolektivního investování do převoditelných cenných papírů (SKIPCP)ve smyslu čl. 1 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/65/ES ze dne 13. července 2009 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se subjektů kolektivního investování do převoditelných cenných papírů (SKIPCP) (21), včetně, není-li stanoveno jinak, subjektů ze třetích zemí vykonávajících obdobné činnosti, které podléhají dohledu podle práva Unie nebo právních předpisů třetí země, která uplatňuje požadavky v oblasti dohledu a regulace, jež jsou přinejmenším rovnocenné požadavkům uplatňovaným v Unii; alternativní investiční fond ve smyslu čl. 4 odst. 1 písm. a) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/61/EU ze dne 8. června 2011 o správcích alternativních investičních fondů (22), nebo mimounijní alternativní investiční fond ve smyslu čl. 4 odst. 1 písm. a) uvedené směrnice;
8)
„subjektem veřejného sektoru“: nekomerční správní subjekt, který je odpovědný ústřední vládě, regionální vládě nebo místním orgánům nebo orgánům, které vykonávají stejné funkce jako regionální vláda a místní orgány, nebo nekomerční podnik, který je vlastněn nebo zřízen a financován ústřední vládou, regionální vládou nebo místními orgány, který má výslovné dohody o zárukách, včetně subjektů s vlastní správou, jež se řídí právními předpisy a jsou pod veřejným dohledem;
9)
„vedoucím orgánem“ vedoucí orgán ve smyslu čl. 3 odst. 1 bodu 7 směrnice 2013/36/EU;
10)
„vrcholným vedením“ vrcholné vedení ve smyslu čl. 3 odst. 1 bodu 9 směrnice 2013/36/EU;
11)
„systémovým rizikem“ systémové riziko ve smyslu čl. 3 odst. 1 bodu 10 směrnice 2013/36/EU;
12)
„rizikem modelu“ riziko modelu ve smyslu čl. 3 odst. 1 bodu 11 směrnice 2013/36/EU;
13)
původcem“ subjekt, který:
a)
byl ať již samostatně nebo prostřednictvím spřízněných subjektů přímo či nepřímo subjektem smlouvy zakládající závazky nebo potenciální závazky dlužníka či potenciálního dlužníka, čímž došlo k sekuritizaci expozice,
b)
na vlastní účet nakupuje expozice od třetí strany a pak je sekuritizuje;
14)
„sponzorem“ instituce, která není původcem a která vytváří a spravuje program obchodních cenných papírů zajištěných aktivy nebo jiný sekuritizační systém, v jehož rámci nakupuje expozice od třetích stran;
15)
„mateřským podnikem“:
a)
mateřský podnik ve smyslu článků 1 a 2 směrnice 83/349/EHS;
b)
pro účely hlavy VII oddílu II kapitol 3 a 4 a hlavy VIII směrnice 2013/36/EU a části páté tohoto nařízení mateřský podnik ve smyslu čl. 1 odst. 1 směrnice 83/349/EHS a jakýkoli podnik, který fakticky uplatňuje dominantní vliv nad jiným podnikem;
16)
„dceřiným podnikem“:
a)
dceřiný podnik ve smyslu článků 1 a 2 směrnice 83/349/EHS;
b)
dceřiný podnik ve smyslu čl. 1 odst. 1 směrnice 83/349/EHS a jakýkoli podnik, nad nímž mateřský podnik fakticky uplatňuje dominantní vliv.
Dceřiné podniky dceřiných podniků se rovněž považují za dceřiné podniky podniku, který je jejich původním mateřským podnikem;
17)
„pobočkou“ provozovna bez právní subjektivity, jež tvoří součást instituce a jež přímo provádí všechny nebo některé operace tvořící podstatu činnosti institucí;
18)
„podnikem pomocných služeb“ podnik, jehož hlavní činností je vlastnictví nebo správa nemovitostí, řízení služeb zpracování dat nebo podobné činnosti, kterými napomáhá hlavní činnosti jedné nebo více institucí;
19)
„společností spravující aktiva“ společnost spravující aktiva ve smyslu čl. 2 bodu 5 směrnice 2002/87/ES a správce alternativního investičního fondu ve smyslu směrnice 2011/61/EU včetně, není-li stanoveno jinak, subjektů ze třetích zemí vykonávajících obdobné činnosti, které podléhají právním předpisům třetí země, která uplatňuje požadavky v oblasti dohledu a regulace, jež jsou přinejmenším rovnocenné požadavkům uplatňovaným v Unii;
20)
„finanční holdingovou společností“ finanční instituce, jejíž dceřiné podniky jsou buď výlučně, nebo převážně institucemi nebo finančními institucemi, přičemž alespoň jeden z nich je institucí, a která není smíšenou finanční holdingovou společností;
21)
„smíšenou finanční holdingovou společností smíšená finanční holdingová společnost ve smyslu čl. 2 bodu 15 směrnice 2002/87/ES;
22)
„holdingovou společností se smíšenou činností“ mateřský podnik, který není finanční holdingovou společností ani institucí ani smíšenou finanční holdingovou společností a mezi jehož dceřiné podniky patří alespoň jedna instituce;
23)
„pojišťovnou ze třetí země“ pojišťovna ze třetí země ve smyslu čl. 13 bodu 3 směrnice 2009/138/ES;
24)
„zajišťovnou ze třetí země“ zajišťovna ze třetí země ve smyslu čl. 13 bodu 6 směrnice 2009/138/ES;
25)
„uznaným investičním podnikem z třetí země“ podnik, který splňuje všechny tyto podmínky:
a)
odpovídá definici investičního podniku, kdyby byly usazeny v Unii,
b)
je povolen ve třetí zemi,
c)
podléhá a vyhovuje pravidlům obezřetnosti považovaným příslušnými orgány alespoň za stejně přísné, jako jsou pravidla stanovená tímto nařízením nebo směrnicí 2013/36/EU;
26)
„finanční institucí“ podnik jiný než instituce, jehož hlavní činností je nabývání účastí nebo výkon jedné nebo více činností uvedených v bodech 2 až 12 a v bodě 15 přílohy I směrnice 2013/36/EU, včetně finanční holdingové společnosti, smíšené finanční holdingové společnosti, platební instituce ve smyslu směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/64/ES ze dne 13. listopadu 2007 o platebních službách na vnitřním trhu (23) a společnosti spravující aktiva, avšak nezahrnuje pojišťovací holdingové společnosti a pojišťovací holdingové společnosti se smíšenou činností ve smyslu čl. 212 odst. 1 písm. g) směrnice 2009/138/ES;
27)
„subjektem finančního sektoru“:
a)
instituce;
b)
finanční instituce;
c)
podnik pomocných služeb zahrnutý do konsolidované finanční situace dané instituce;
d)
pojišťovna;
e)
pojišťovna ze třetí země;
f)
zajišťovna;
g)
zajišťovna ze třetí země;
h)
pojišťovací holdingová společnost;
i)
holdingová společnost se smíšenou činností
j)
pojišťovací holdingová společnost se smíšenou činností ve smyslu čl. 212 odst. 1 písm. g) směrnice 2009/138/ES;
k)
podnik vyňatý z oblasti působnosti směrnice 2009/138/ES v souladu s článkem 4 uvedené směrnice;
l)
podnik třetí země, jehož hlavní činnost je srovnatelná s činností jednoho ze subjektů uvedených v písmenech a) až k) výše;
28)
„mateřskou institucí v členském státě“ instituce v členském státě, která má dceřiný podnik ve formě instituce nebo finanční instituce nebo drží v takové instituci nebo finanční instituci účast a zároveň sama není dceřiným podnikem jiné instituce povolené v témže členském státě ani dceřiným podnikem finanční holdingové společnosti nebo smíšené finanční holdingové společnosti zřízené v témže členském státě;
29)
„mateřskou institucí v EU“ mateřská instituce v členském státě, která není dceřiným podnikem jiné instituce povolené v kterémkoli členském státě ani dceřiným podnikem finanční holdingové společnosti nebo smíšené finanční holdingové společnosti zřízené v kterémkoli členském státě;
30)
„mateřskou finanční holdingovou společností v členském státě“ finanční holdingová společnost, která sama není dceřiným podnikem instituce povolené v témže členském státě ani dceřiným podnikem finanční holdingové společnosti nebo smíšené finanční holdingové společnosti zřízené v témže členském státě;
31)
„mateřskou finanční holdingovou společností v EU“ mateřská finanční holdingová společnost v členském státě, která není dceřiným podnikem instituce povolené v kterémkoli členském státě ani dceřiným podnikem jiné finanční holdingové společnosti nebo smíšené finanční holdingové společnosti zřízené v kterémkoli členském státě;
32)
„mateřskou smíšenou finanční holdingovou společností v členském státě“ smíšená finanční holdingová společnost, která sama není dceřiným podnikem instituce povolené v témže členském státě ani dceřiným podnikem finanční holdingové společnosti nebo smíšené finanční holdingové společnosti zřízené v témže členském státě;
33)
„mateřskou smíšenou finanční holdingovou společností v EU“ mateřská smíšená finanční holdingová společnost v členském státě, která není dceřiným podnikem instituce povolené v kterémkoli členském státě ani dceřiným podnikem jiné finanční holdingové společnosti nebo smíšené finanční holdingové společnosti zřízené v kterémkoli členském státě;
34)
„ústřední protistranou“ ústřední protistrana ve smyslu čl. 2 bodu 1 nařízení (EU) č. 648/2012;
35)
„účastí“ účast ve smyslu první věty článku 17 čtvrté směrnice Rady 78/660/EHS ze dne 25. července 1978 o ročních účetních závěrkách některých forem společností (24) nebo přímé či nepřímé vlastnictví nejméně 20 % hlasovacích práv nebo kapitálu podniku;
36)
„kvalifikovanou účastí“ přímá nebo nepřímá kapitálová investice do podniku, která představuje 10 % či více kapitálu nebo hlasovacích práv nebo která dává možnost podstatně ovlivňovat řízení tohoto podniku;
37)
„kontrolou“ vztah mezi mateřským a dceřiným podnikem ve smyslu článku 1 směrnice 83/349/EHS, nebo podle příslušných účetních standardů, kterým instituce podléhá podle nařízení (ES) č. 1606/2002, nebo podobný vztah mezi jakoukoli fyzickou nebo právnickou osobou a podnikem;
38)
„úzkým propojením“ stav, kdy jsou dvě nebo více fyzických či právnických osob spojeny jedním z těchto způsobů:
a)
účastí ve formě vlastnictví, přímého nebo kontrolou, nejméně 20 % hlasovacích práv nebo kapitálu některého podniku,
b)
kontrolou,
c)
trvalou vazbou obou nebo všech osob k jedné a téže třetí osobě vztahem kontroly;
39)
„ekonomicky spjatou skupinou klientů“ jakákoli následující situace:
a)
dvě nebo více fyzických či právnických osob, které, není-li prokázán opak, představují jediné riziko, neboť jedna z nich má přímou či nepřímou kontrolu nad druhou osobou nebo ostatními osobami;
b)
dvě nebo více fyzických či právnických osob, mezi nimiž neexistuje vztah kontroly uvedený v písmenu a), avšak na které je nutno pohlížet jako na osoby představující jediné riziko, neboť jsou vzájemně propojeny tak, že pokud by se jedna z nich dostala do finančních obtíží, zejména obtíží s financováním nebo se splácením, druhá osoba nebo všechny ostatní osoby by se pravděpodobně také ocitly v obtížích s financováním nebo se splácením.
Bez ohledu na písmena a) a b) pokud má ústřední vláda přímou kontrolu nad více než jednou fyzickou nebo právnickou osobou nebo je s nimi přímo propojena, skupina sestávající z ústřední vlády a všech fyzických či právnických osob přímo nebo nepřímo kontrolovaných podle písmene a) nebo propojených podle písmene b) nesmí být považována za ekonomicky spjatou skupinu klientů. Existence ekonomicky spjaté skupiny klientů tvořené ústřední vládou a dalšími fyzickými nebo právnickými osobami může být namísto toho posuzována zvlášť pro každou z osob přímo kontrolovaných podle písmene a) nebo přímo propojených podle písmene b) nebo všech fyzických a právnických osob, které jsou touto osobou podle písmene a) kontrolovány nebo s touto osobou podle písmene b) propojeny, a to včetně ústřední vlády. Totéž platí v případě regionálních vlád nebo místních orgánů, na něž se vztahuje čl. 115 odst. 2;
40)
„příslušnými orgánem“ veřejný orgán nebo subjekt oficiálně uznaný vnitrostátními právními předpisy, který je podle vnitrostátního práva oprávněn vykonávat dohled nad institucemi jako součást systému dohledu fungujícího v daném členském státě;
41)
„orgánem vykonávajícím dohled na konsolidovaném základě“ příslušný orgán odpovědný za výkon dohledu na konsolidovaném základě nad mateřskými institucemi v EU a institucemi kontrolovanými mateřskými finančními holdingovými společnostmi v EU nebo mateřskými smíšenými finančními holdingovými společnostmi v EU;
42)
„povolením“ dokument vystavený orgány v jakékoliv formě, jímž se uděluje právo vykonávat činnost;
43)
„domovským členským státem“ členský stát, v němž byla instituce povolena;
44)
„hostitelským členským státem“ členský stát, v němž má instituce pobočku nebo v němž poskytuje služby;
45)
„centrálními bankami ESCB“ národní centrální banky, které jsou členy Evropského systému centrálních bank (ESCB), a Evropská centrální banka (ECB);
46)
„centrálními bankami“ centrální banky ESCB a centrální banky ve třetích zemích;
47)
„konsolidovanou situací“ situace vyplývající z uplatnění požadavků tohoto nařízení podle části první hlavy II kapitoly 2 na jednu instituci, jako kdyby tato instituce společně s jedním nebo více jinými subjekty tvořila jednu jedinou instituci;
48)
„konsolidovaným základem“ spojení „na základě konsolidované situace“;
49)
„subkonsolidovaným základem“ na základě konsolidované situace mateřské instituce, finanční holdingové společnosti nebo smíšené finanční holdingové společnosti po vyloučení určité podskupiny subjektů nebo na základě konsolidované situace mateřské instituce, finanční holdingové společnosti nebo smíšené finanční holdingové společnosti, která není poslední mateřskou institucí, finanční holdingovou společností nebo smíšenou finanční holdingovou společností;
50)
„finančními nástroji“:
a)
smlouvy, kterými vzniká finanční aktivum jedné smluvní straně a současně finanční závazek nebo nástroj vlastního kapitálu druhé smluvní straně;
b)
nástroje uvedené v části C přílohy I směrnice 2004/39/ES;
c)
derivátové finanční nástroje;
d)
primární finanční nástroje;
e)
hotovostní nástroje.
Nástroje uvedené v písmenech a), b) a c) jsou finančními nástroji, pouze pokud se jejich hodnota odvozuje od ceny podkladového finančního nástroje nebo jiné podkladové položky, sazby nebo indexu;
51)
„počátečním kapitálem“ výše a druhy kapitálu uvedené v článku 12 směrnice 2013/36/EU pro úvěrové instituce a v hlavě IV uvedené směrnice pro investiční podniky;
52)
„operačním rizikem“ riziko ztráty, které vyplývá z nedostatků či selhání vnitřních procesů, osob a systémů nebo z vnějších událostí, a zahrnuje právní riziko;
53)
„rizikem rozmělnění“ riziko, že se výše pohledávky sníží peněžním nebo nepeněžním plněním poskytnutým dlužníkovi;
54)
„pravděpodobností selhání (PD)“ pravděpodobnost selhání protistrany během jednoho roku;
55)
„ztrátovostí ze selhání (LGD)“ poměr mezi ztrátou z expozice z důvodu selhání protistrany a částkou dlužnou v okamžiku selhání;
56)
„konverzním faktorem“ poměr mezi dosud nevyčerpanou částkou příslibu, která by mohla být vyčerpána, a tudíž by byla nesplacena v okamžiku selhání, a dosud nevyčerpanou částkou příslibu, přičemž se rozsah příslibu stanoví podle doporučeného limitu, pokud nedoporučený limit není vyšší;
57)
„snižováním úvěrového rizika“ technika, kterou instituce používá ke snižování úvěrového rizika spojeného s expozicí nebo expozicemi, které si nadále ponechává;
58)
„majetkovým zajištěním úvěrového rizika“ technika snižování úvěrového rizika, při níž snížení úvěrového rizika spojeného s expozicí instituce vyplývá z práva dané instituce v případě selhání protistrany nebo v případě jiné předem určené úvěrové události týkající se protistrany realizovat, obdržet, přivlastnit si nebo zadržet určitá aktiva nebo částky nebo snížit hodnotu expozice na částku nebo ji nahradit částkou, která představuje rozdíl mezi hodnotou této expozice a hodnotou pohledávky za institucí;
59)
„osobním zajištěním úvěrového rizika“ technika snižování úvěrového rizika, při níž snížení úvěrového rizika spojeného s expozicí instituce vyplývá ze závazku třetí strany zaplatit částku v případě selhání dlužníka nebo v případě jiné předem určené úvěrové události;
60)
„hotovostním nástrojem“ vkladní list, dluhopis včetně krytého dluhopisu nebo jakýkoli jiný nepodřízený nástroj, který instituce vydala, za který již obdržela úplnou úhradu a který musí bezpodmínečně proplatit v jeho nominální hodnotě;
61)
„sekuritizací“ transakce nebo systém transakcí, jímž je úvěrové riziko související s jednou expozicí či seskupením expozic rozloženo do jednotlivých tranší, přičemž:
a)
finanční toky v rámci této transakce nebo systému transakcí závisejí na kvalitě expozice či seskupení expozic;
b)
podřízenost tranší určuje rozložení ztrát v průběhu transakce nebo systému transakcí;
62)
„sekuritizovanou pozicí“ expozice v sekuritizaci;
63)
„resekuritizací“ sekuritizace, u níž je riziko spojené s podkladovým seskupením expozic rozděleno do tranší a alespoň jedna z podkladových expozic je sekuritizovanou pozicí;
64)
„resekuritizovanou pozicí“ expozice v resekuritizaci;
65)
„úvěrovým posílením“ smluvní ujednání, na jehož základě dojde ke zvýšení úvěrové kvality pozice v sekuritizaci oproti kvalitě, kterou by pozice měla bez takového posílení, včetně posílení provedeného zařazením tranší, které jsou v sekuritizaci podřízenější, nebo jinými typy zajištění úvěrového rizika;
66)
„sekuritizační jednotkou pro speciální účel“ svěřenecký nebo jiný subjekt, který není institucí a je zřízen za účelem provedení jedné či více sekuritizací, jeho činnost je omezena na úkony, které jsou nezbytné k dosažení uvedeného cíle, jeho struktura je navržena tak, aby zajistila oddělení závazků tohoto subjektu od závazků původce, a držitelé účasti v tomto subjektu ji mohou volně vyměňovat nebo zastavovat;
67)
„tranší“ smluvně vytvořený segment úvěrového rizika souvisejícího s expozicí nebo více expozicemi, přičemž pozice v tomto segmentu představuje větší nebo menší úvěrové riziko než stejně velká pozice v jakémkoli jiném segmentu, aniž by se přihlíželo k zajištění úvěrového rizika, které držitelům pozic v daném segmentu nebo v jiných segmentech přímo poskytly třetí strany;
68)
„tržním oceněním“ ocenění pozic pomocí uzavíracích cen, které jsou snadno k dispozici a které jsou získávány z nezávislých zdrojů, včetně burzovních cen, cen z obrazovek či kotací od několika renomovaných nezávislých brokerů;
69)
„oceněním pomocí modelu“ jakékoli ocenění, které musí být stanoveno prostřednictvím srovnávacího standardu, extrapolováno či jinak vypočteno z jednoho či více tržních vstupů;
70)
„nezávislým ověřováním cen“ postup, jímž se pravidelně ověřuje přesnost a nezávislost tržních cen či vstupů pro oceňování pomocí modelu;
71)
„použitelným kapitálem“ součet:
a)
kapitálu tier 1 uvedeného v článku 25;
b)
kapitálu tier 2 uvedeného v článku 71, který je roven nejvýše jedné třetině kapitálu tier 1;
72)
„uznanou burzou“ burza, která splňuje všechny tyto podmínky:
a)
je regulovaným trhem;
b)
má clearingový mechanismus, v jehož rámci smlouvy uvedené v příloze II podléhají požadavkům na denní aktualizaci marží, které podle názoru příslušných orgánů poskytují vhodnou ochranu;
73)
„zvláštními penzijními výhodami“ vyšší penzijní výhody poskytované institucí podle jejího uvážení pracovníkovi jako součást pohyblivé složky jeho odměny, které nezahrnují kumulované nároky pracovníka získané v souladu s podmínkami zaměstnaneckého penzijního systému dané společnosti;
74)
„zástavní hodnotou nemovitosti“ hodnota nemovitosti stanovená obezřetným posouzením budoucí prodejnosti nemovitosti s ohledem na její trvalé a dlouhodobé vlastnosti, obvyklé a místní podmínky trhu, stávající využití a jiná možná vhodná využití;
75)
„obytnou nemovitostí“ obytný prostor, který obývá vlastník nebo nájemce tohoto obytného prostoru nebo družstevník v bytových družstvech, jako jsou například bytová družstva ve Švédsku;
76)
„tržní hodnotou“ v případě nemovitostí odhadovaná částka, za kterou by měla být nemovitost v den ocenění po řádném uvedení na trh převedena mezi dobrovolným kupujícím a dobrovolným prodávajícím v nezávislém vztahu, přičemž obě strany jednají vědomě, obezřetně a bez donucení;
77)
„použitelným účetním rámcem“ účetní standardy, kterým instituce podléhá podle nařízení (ES) č. 1606/2002 nebo směrnice 86/635/EHS;
78)
„jednoletým poměrem selhání“ poměr mezi počtem selhání, k nimž došlo během období jednoho roku před datem T, a počtem dlužníků zařazených do daného stupně nebo seskupení jeden rok před tímto datem;
79)
„spekulativním financováním nemovitostí“ půjčky poskytnuté pro účely pořízení, technické přípravy nebo výstavby nemovitosti nebo v souvislosti s těmito činnostmi nebo pro účely takové nemovitosti nebo v souvislosti s ní, s cílem dalšího prodeje se ziskem;
80)
„financováním obchodu“ financování včetně záruk spojené s výměnou zboží a služeb prostřednictvím finančních produktů s pevnou krátkodobou splatností obecně kratší než jeden rok bez automatického obnovování;
81)
„státem podporovanými vývozními úvěry“ půjčky či úvěry k financování vývozu zboží a služeb, pro něž státní vývozní úvěrová agentura poskytuje záruky, pojištění nebo přímé financování;
82)
repem“ a „reverzním repem“ jakákoli dohoda, v rámci níž instituce nebo její protistrana převádí cenné papíry nebo komodity nebo zaručené právní nároky k jednomu z následujícího:
a)
k cenným papírům nebo komoditám, pokud uvedenou záruku poskytuje uznaná burza, která je držitelem práv k těmto cenným papírům nebo komoditám, a pokud dohoda instituci nedovoluje určitý cenný papír nebo komoditu převést nebo zastavit najednou více než jedné straně, se současným závazkem zpětného odkupu těchto cenných papírů nebo komodit,
b)
k náhradním cenným papírům či komoditám stejného druhu za stanovenou cenu k datu, které je určeno nebo má být určeno převodcem, přičemž u instituce, jež cenné papíry či komodity prodává, jde o repo, a u instituce, jež cenné papíry či komodity kupuje, jde o reverzní repo;
83)
„repo obchodem“ jakákoli transakce uskutečněná na základě dohody, která odpovídá definici pro repo nebo reverzní repo;
84)
„prostým repem“ transakce zpětného odkupu aktiva v případě jednoho nekomplexního aktiva nebo podobných nekomplexních aktiv, na rozdíl od koše aktiv;
85)
pozicemi drženými se záměrem obchodovat“ tyto pozice:
a)
vlastní pozice a pozice vyplývající z poskytování služeb klientům a z tvorby trhu;
b)
pozice držené pro opětovný prodej v krátkodobém horizontu;
c)
pozice držené se záměrem využít skutečných nebo očekávaných krátkodobých cenových rozdílů mezi kupní a prodejní cenou nebo jiných výkyvů v ceně či úrokové sazbě;
86)
„obchodním portfoliem“ veškeré pozice ve finančních nástrojích a komoditách, jež instituce drží se záměrem obchodovat, nebo s cílem zajistit pozice držené se záměrem obchodovat;
87)
„mnohostranným systémem obchodování“ mnohostranný systém obchodování ve smyslu čl. 4 bodu 15 směrnice 2004/39/ES;
88)
„způsobilou ústřední protistranou“ ústřední protistrana povolená v souladu s článkem 14 nařízení (EU) č. 648/2012 nebo uznaná v souladu s článkem 25 uvedeného nařízení;
89)
„fondem pro riziko selhání“ fond zřízený ústřední protistranou v souladu s článkem 42 nařízení (EU) č. 648/2012 a používaný v souladu s článkem 45 uvedeného nařízení;
90)
„předfinancovaným příspěvkem do fondu pro riziko selhání ústřední protistrany příspěvek do fondu pro riziko selhání ústřední protistrany, který je splacen institucí;
91)
„obchodní expozicí“ současná expozice člena clearingového systému variační marži, kterou má obdržet, ale dosud neobdržel, a potenciální budoucí expozice člena clearingového systému nebo klienta ústřední protistrany vyplývající z transakcí uvedených v čl. 301 odst. 1 písm. a) až e), jakož i počáteční marže;
92)
„regulovaným trhem“ regulovaný trh ve smyslu čl. 4 bodu 14 směrnice 2004/39/ES;
93)
„pákou“ relativní objem aktiv instituce, jejích podrozvahových závazků a podmíněných závazků zaplatit, dodat nebo poskytnout kolaterál, včetně závazků plynoucích z přijatých prostředků, učiněných příslibů, derivátů či rep, avšak s výjimkou závazků, které lze vymáhat pouze v případě likvidace instituce, v poměru ke kapitálu instituce;
94)
„rizikem nadměrné páky“ riziko, které vyplývá ze zranitelnosti instituce z důvodu páky nebo podmíněných pák, jež mohou vyžadovat nezamýšlenou korekci jejího obchodního plánu, včetně prodeje aktiv v tísni, který by mohl vést ke ztrátám či k úpravám ocenění jejích zbývajících aktiv;
95)
„úpravou o úvěrové riziko“ objem specifických a obecných rezerv na krytí úvěrových ztrát pro úvěrová rizika, který byl vykázán v účetní závěrce instituce v souladu s použitelným účetním rámcem;
96)
„vnitřním zajištěním“ pozice, která podstatně kompenzuje složky rizika mezi pozicemi nebo skupinami pozic v obchodním a investičním portfoliu;
97)
„referenčním závazkem“ závazek použitý pro účely stanovení vypořádací hodnoty úvěrového derivátu;
98)
„externí ratingovou agenturou“ ratingová agentura, které je registrována nebo certifikována v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1060/2009 ze dne 16. září 2009 o ratingových agenturách (25), nebo centrální banka vydávající ratingy, jež jsou z působnosti nařízení (ES) č. 1060/2009 vyňaty;
99)
„určenou externí ratingovou agenturou“ externí ratingová agentura určená institucí;
100)
„kumulovaný ostatní úplný výsledek hospodaření“ má stejný význam jako v mezinárodním účetním standardu IAS 1 použitelném podle nařízení (ES) č. 1606/2002;
101)
„primárním kapitálem“ primární kapitál ve smyslu článku 88 směrnice 2009/138/ES;
102)
„položkami kapitálu tier 1 pojišťovny“ položky primárního kapitálu podniků, na něž se vztahují požadavky směrnice 2009/138/ES, které jsou zařazeny do kapitálu tier 1 ve smyslu směrnice 2009/138/ES v souladu s čl. 94 odst. 1 uvedené směrnice;
103)
„položkami vedlejšího kapitálu tier 1 pojišťovny“ položky primárního kapitálu podniků, na něž se vztahují požadavky směrnice 2009/138/ES, pokud jsou tyto položky zařazeny do kapitálu tier 1 ve smyslu směrnice 2009/138/ES v souladu s čl. 94 odst. 1 uvedené směrnice a jejich zahrnutí je omezeno akty v přenesené pravomoci přijatými v souladu s článkem 99 uvedené směrnice;
104)
„položkami kapitálu tier 2 pojišťovny“ položky primárního kapitálu podniků, na něž se vztahují požadavky směrnice 2009/138/ES, které jsou zařazeny do kapitálu tier 2 ve smyslu směrnice 2009/138/ES v souladu s čl. 94 odst. 2 uvedené směrnice;
105)
„položkami kapitálu tier 3 pojišťovny“ položky primárního kapitálu podniků, na něž se vztahují požadavky směrnice 2009/138/ES, které jsou zařazeny do kapitálu tier 3 ve smyslu směrnice 2009/138/ES v souladu s čl. 94 odst. 3 uvedené směrnice;
106)
„odložené daňové pohledávky“ mají stejný význam jako v použitelném účetním rámci;
107)
„odloženými daňovými pohledávkami závislými na budoucím zisku“ odložené daňové pohledávky, jejichž budoucí hodnotu lze realizovat pouze v případě, že instituce v budoucnu vytvoří zdanitelný zisk;
108)
„odložené daňové závazky“ mají stejný význam jako v použitelném účetním rámci;
109)
„aktivy penzijního fondu definovaných požitků“ se rozumějí aktiva penzijního fondu definovaných požitků, případně plánu, po snížení o částku závazků tohoto fondu nebo plánu;
110)
„rozdělením výnosů“ výplata dividend nebo úroků v jakékoli podobě;
111)
„finanční podnik“ má stejný význam jako v čl. 13 bodu 25 písm. b) a d) směrnice 2009/138/ES;
112)
„rezervní fond na všeobecná bankovní rizika“ má stejný význam jako v článku 38 směrnice 86/635/EHS
113)
„goodwill“ má stejný význam jako v použitelném účetním rámci;
114)
„nepřímou kapitálovou investicí“ jakákoli expozice vůči zprostředkujícímu subjektu, který má expozici v kapitálových nástrojích vydaných subjektem finančního sektoru, jestliže by se při trvalém odpisu kapitálových nástrojů vydaných subjektem finančního sektoru ztráta, která by instituci v důsledku toho vznikla, podstatně nelišila od ztráty, která by instituci vznikla z přímé kapitálové investice do těchto kapitálových nástrojů vydaných subjektem finančního sektoru;
115)
„nehmotná aktiva“ mají stejný význam jako v použitelném účetním rámci a zahrnují goodwill;
116)
„jinými kapitálovými nástroji“ kapitálové nástroje vydané subjekty finančního sektoru, které nelze považovat za nástroje zahrnované do kmenového kapitálu tier 1, vedlejšího kapitálu tier 1 nebo kapitálu tier 2 ani za položky kapitálu tier 1 pojišťovny, položky vedlejšího kapitálu tier 1 pojišťovny, položky kapitálu tier 2 pojišťovny nebo položky kapitálu tier 3 pojišťovny;
117)
„ostatními fondy“ fondy ve smyslu použitelného účetního rámce, které musí být zveřejněny podle tohoto použitelného účetního rámce a nezahrnují částky již zahrnuté do kumulovaného ostatního úplného výsledku hospodaření nebo nerozděleného zisku;
118)
„kapitálem“ součet kapitálu tier 1 a kapitálu tier 2;
119)
„kapitálovými nástroji“ kapitálové nástroje vydané institucí, které lze považovat za nástroje zahrnované do kmenového kapitálu tier 1, vedlejšího kapitálu tier 1 nebo kapitálu tier 2;
120)
„menšinovým podílem“ objem kmenového kapitálu tier 1 dceřiného podniku instituce, jenž lze přiřadit fyzickým nebo právnickým osobám jiným, než jsou ty, které byly zahrnuty do obezřetnostní konsolidace dané instituce;
121)
„zisk“ má stejný význam jako v použitelném účetním rámci;
122)
„vzájemnou účastí“ situace, kdy instituce drží kapitálové nástroje nebo jiné kapitálové nástroje vydané subjekty finančního sektoru a tyto subjekty současně drží kapitálové nástroje vydané institucí;
123)
„nerozděleným ziskem“ zisky a ztráty z předchozích období po započtení hospodářského výsledku podle použitelného účetního rámce;
124)
„emisní ážio“ má stejný význam jako v použitelném účetním rámci;
125)
„přechodné rozdíly“ mají stejný význam jako v použitelném účetním rámci;
126)
„syntetickou kapitálovou investicí“ investice instituce do finančního nástroje, jehož hodnota je přímo vázána na hodnotu kapitálových nástrojů vydaných subjektem finančního sektoru;
127)
„křížovým záručním systémem“ se rozumí systém, jenž splňuje všechny tyto podmínky:
a)
instituce spadají do stejného institucionálního systému ochrany uvedeného v čl. 113 odst. 7;
b)
instituce jsou plně konsolidovány v souladu s čl. 1 odst. 1 písm. b), c), d) nebo čl. 1 odst. 2 směrnice 83/349/EHS a podléhají dohledu na konsolidovaném základě ze strany instituce, jež je mateřskou institucí v členském státě v souladu s částí první hlavou II kapitolou 2 tohoto nařízení a na niž se vztahují kapitálové požadavky;
c)
mateřská instituce v členském státě a její dceřiné podniky jsou usazeny v tomtéž členském státě a podléhají povolení a dohledu ze strany téhož příslušného orgánu;
d)
mateřská instituce v členském státě a její dceřiné podniky uzavřely smluvní nebo právními předpisy stanovenou dohodu o závazku, která tyto instituce chrání a která zejména zajišťuje jejich likviditu a platební schopnost, aby se v případě nutnosti zabránilo úpadku;
e)
jsou zavedena opatření, na jejichž základě dojde k okamžitému poskytnutí finančních prostředků formou kapitálu a likvidity, pokud jsou vyžadovány na základě smluvní nebo právními předpisy stanovené dohody o závazku uvedené v písmenu d);
f)
příslušný orgán přiměřenost opatření uvedených v písmenech d) a e) pravidelně sleduje;
g)
minimální výpovědní lhůta pro dobrovolné odstoupení dceřiného podniku od dohody o závazku je 10 let;
h)
příslušný orgán je zmocněn dobrovolné odstoupení dceřiného podniku od dohody o závazku zakázat;
128)
„položkami k rozdělení“ výše zisku na konci posledního účetního období zvýšená o veškerý zisk z předchozích období a fondy určené k tomuto účelu před rozdělením mezi držitele kapitálových nástrojů a snížená o veškeré ztráty z předchozích období, o zisk, který podle právních předpisů nebo pravidel instituce rozdělit nelze, a o platby vložené do nedělitelných fondů v souladu s příslušnými právními předpisy nebo stanovami instituce, přičemž výše těchto ztrát a fondů se určuje na základě individuální, nikoliv konsolidované účetní závěrky instituce.
2. Pro účely tohoto nařízení veškeré odkazy na nemovitosti nebo obytné či obchodní nemovitosti nebo na zástavní právo k těmto nemovitostem zahrnují akcie ve finských společnostech zajišťujících bytovou výstavbu v souladu s finským zákonem o společnostech zajišťujících výstavbu z roku 1991 nebo odpovídajícími pozdějšími předpisy. Členské státy nebo jejich příslušné orgány mohou povolit, aby se s podíly představujícími rovnocennou nepřímou účast na nemovitosti zacházelo jako s přímou účastí na nemovitosti, a to za podmínky, že je tato nepřímá účast konkrétně upravena ve vnitrostátním právu daného členského státu, a je-li poskytnuta jako kolaterál, přináší věřitelům rovnocennou ochranu.
3. Financování obchodu uvedené v odst. 1 bodu 80 je obecně nezávazné a při každé žádosti o čerpání je vyžadována dostatečná podpůrná dokumentace k transakci, což umožňuje v případě jakýchkoli pochybností ohledně bonity nebo podpůrné dokumentace k transakci toto financování odmítnout. Splacení expozic z financování obchodu je obvykle nezávislé na dlužníkovi, finanční prostředky namísto toho pocházejí z peněz obdržených od dovozců nebo plynou z výnosů z prodeje příslušného zboží.
Článek 5
Definice týkající se kapitálových požadavků na krytí úvěrového rizika
Pro účely části třetí hlavy II se rozumí:
1)
„expozicí“ aktivum nebo podrozvahová položka
2)
„ztrátou“ ekonomická ztráta, včetně podstatných účinků diskontu a podstatných přímých i nepřímých nákladů souvisejících se získáváním částek splatných podle nástroje;
3)
„očekávanou ztrátou“ poměr mezi výší očekávané ztráty z expozice při možném selhání protistrany nebo v případě rozmělnění v období jednoho roku a částkou dlužnou v okamžiku selhání;
HLAVA II
ÚROVEŇ UPLATŇOVÁNÍ POŽADAVKŮ
KAPITOLA 1
Uplatňování požadavků na individuálním základě
Článek 6
Obecné zásady
1. Instituce plní na individuálním základě povinnosti stanovené v části druhé až páté a v části osmé.
2. Od instituce, která je buď dceřiným podnikem v členském státě, v němž je povolena a kde podléhá dohledu, nebo mateřským podnikem, ani instituce, která je zahrnuta do konsolidace podle článku 19, se nevyžaduje, aby na individuálním základě plnila povinnosti stanovené v článcích 89, 90 a 91.
3. Od instituce, která je buď mateřským, nebo dceřiným podnikem, a instituce, která je zahrnuta do konsolidace podle článku 19, se nevyžaduje, aby na individuálním základě plnila povinnosti stanovené v části osmé.
4. Úvěrové instituce a investiční podniky, které jsou oprávněny poskytovat investiční služby a činnosti uvedené v oddílu A bodech 3 a 6 přílohy I směrnice 2004/39/ES, plní na individuálním základě povinnosti stanovené v části šesté. Do předložení zprávy Komise v souladu s čl. 508 odst. 3 mohou příslušné orgány osvobodit investiční podniky od požadavku plnit povinnosti stanovené v části šesté s ohledem na povahu, rozsah a složitost jejich činnosti.
5. Instituce s výjimkou investičních podniků podle čl. 95 odst. 1 a čl. 96 odst. 1 a institucí, v jejichž případě příslušné orgány uplatnily výjimku stanovenou v čl. 6 odst. 1 nebo čl. 7 odst. 3, plní na individuálním základě povinnosti stanovené v části sedmé.
Článek 7
Výjimky z uplatňování obezřetnostních požadavků na individuálním základě
1. Příslušné orgány mohou upustit od uplatňování čl. 6 odst. 1 na kterýkoli dceřiný podnik instituce, pokud dceřiný podnik i instituce podléhají povolení a dohledu dotyčného členského státu a dceřiný podnik je zahrnut do dohledu na konsolidovaném základě nad institucí, která je jeho mateřským podnikem, a pokud jsou splněny všechny následující podmínky, aby bylo zajištěno přiměřené rozdělení kapitálu mezi mateřský podnik a dceřiný podnik:
a)
neexistuje ani se nepředpokládá žádná podstatná věcná nebo právní překážka bránící okamžitému převodu kapitálu nebo splacení závazků mateřským podnikem;
b)
mateřský podnik buď splňuje podmínky příslušného orgánu ohledně obezřetného řízení dceřiného podniku a prohlásí se svolením příslušného orgánu, že se zaručuje za závazky přijaté dceřiným podnikem, nebo mají rizika v dceřiném podniku zanedbatelný význam;
c)
postupy hodnocení, měření a kontroly rizika používané v mateřském podniku se vztahují i na dceřiný podnik;
d)
mateřský podnik drží více než 50 % hlasovacích práv plynoucích z podílu na kapitálu dceřiného podniku nebo má právo jmenovat nebo odvolat většinu členů vedoucího orgánu dceřiného podniku.
2. Příslušné orgány mohou využít možnosti stanovené v odstavci 1, je-li mateřský podnik finanční holdingovou společností nebo smíšenou finanční holdingovou společností zřízenou v témže členském státě jako instituce, za předpokladu, že podléhá stejnému dohledu, jaký je vykonáván nad institucemi, a zejména standardům stanoveným v čl. 11 odst. 1.
3. Příslušné orgány mohou upustit od uplatňování čl. 6 odst. 1 na mateřskou instituci v členském státě, pokud tato instituce podléhá povolení a dohledu dotyčného členského státu a je zahrnuta do dohledu na konsolidovaném základě a pokud jsou splněny všechny následující podmínky, aby bylo zajištěno přiměřené rozdělení kapitálu mezi mateřský podnik a dceřiné podniky:
a)
neexistuje ani se nepředpokládá žádná podstatná věcná nebo právní překážka bránící okamžitému převodu kapitálu nebo splacení závazků mateřské instituci v členském státě;
b)
na mateřskou instituci v členském státě se vztahují postupy hodnocení, měření a kontroly rizika, které odpovídají podmínkám dohledu na konsolidovaném základě.
Příslušný orgán, který využívá tento odstavec, informuje příslušné orgány všech ostatních členských států.
Článek 8
Výjimky z uplatňování požadavků na likviditu na individuálním základě
1. Příslušné orgány mohou zcela nebo částečně upustit od uplatňování části šesté na instituci a všechny nebo některé z jejích dceřiných podniků v Unii a vykonávat nad nimi dohled jako nad jedinou podskupinou pro účely likvidity, pokud splňují všechny tyto podmínky:
a)
mateřská instituce na konsolidovaném základě nebo dceřiná instituce na subkonsolidovaném základě splňuje povinnosti stanovené v části šesté;
b)
mateřská instituce na konsolidovaném základě nebo dceřiná instituce na subkonsolidovaném základě neustále sleduje a dohlíží na likviditu všech institucí uvnitř skupiny nebo podskupiny, na něž se vztahuje výjimka, a zajišťuje dostatečnou úroveň likvidity pro všechny tyto instituce;
c)
instituce uzavřely smlouvy ke spokojenosti příslušných orgánů, které umožňují volný pohyb finančních prostředků mezi nimi, aby mohly plnit své individuální a společné závazky podle splatnosti;
d)
neexistuje ani se nepředpokládá žádná podstatná věcná nebo právní překážka bránící plnění smluv uvedených v písmenu c).
Do 1. ledna 2014 Komise předloží Evropskému parlamentu a Radě zprávu o veškerých právních překážkách, které mohou znemožnit uplatňování prvního pododstavce písm. c), a vyzývá se, aby případně potřeby předložila do 31. prosince 2015 legislativní návrh k odstranění těchto překážek.
2. Příslušné orgány mohou zcela nebo částečně upustit od uplatňování části šesté na instituci a na všechny nebo některé její dceřiné podniky, pokud jsou všechny instituce jediné podskupiny pro účely likvidity povoleny ve stejném členském státě a jsou splněny podmínky v odstavci 1.
3. Pokud jsou instituce jediné podskupiny pro účely likvidity povoleny v několika členských státech, použije se odstavec 1 pouze po uplatnění postupu stanoveného v článku 21 a pouze na instituce, jejichž příslušné orgány se dohodnou na následujícím:
a)
hodnocení souladu organizace a ošetření rizika likvidity v rámci jediné podskupiny pro účely likvidity s podmínkami stanovenými v článku 86 směrnice 2013/36/EU;
b)
rozdělení objemů, umístění a vlastnictví požadovaných likvidních aktiv, která mají být v jediné podskupině pro účely likvidity držena;
c)
stanovení minimálních objemů likvidních aktiv, která mají držet instituce, u nichž bude upuštěno od uplatňování části šesté;
d)
potřebě přísnějších parametrů, než jsou parametry uvedené v části šesté;
e)
neomezeném sdílení veškerých informací mezi příslušnými orgány;
f)
plném chápání důsledků této výjimky.
4. Příslušné orgány mohou použít odstavce 1, 2 a 3 rovněž na instituce, které jsou členy téhož institucionálního systému ochrany uvedeného v čl. 113 odst. 7 písm. b), za předpokladu, že splňují všechny podmínky stanovené v čl. 113 odst. 7, a na další instituce, které jsou ve vzájemném vztahu uvedeném v čl. 113 odst. 6, za předpokladu, že splňují všechny podmínky v něm stanovené. Příslušné orgány v takovém případě určí jednu z institucí, na něž se vztahuje výjimka, aby splnila část šestou na základě konsolidované situace všech institucí z jediné podskupiny pro účely likvidity.
5. V případě udělení výjimky podle odstavce 1 nebo odstavce 2 může příslušný orgán rovněž uplatnit článek 86 směrnice 2013/36/EU nebo jeho části na úrovni jediné podskupiny pro účely likvidity a upustit od uplatňování článku 86 směrnice 2013/36/EU nebo jeho části na individuálním základě.
Článek 9
Individuální konsolidace
1. S výhradou odstavců 2 a 3 tohoto článku a čl. 144 odst. 3 směrnice 2013/36/EU mohou příslušné orgány v konkrétních případech povolit, aby mateřské instituce do výpočtu svého požadavku podle čl. 6 odst. 1 zahrnuly dceřiné podniky, které splňují podmínky stanovené v čl. 7 odst. 1 písm. c) a d) a jejichž podstatné expozice nebo závazky jsou vůči dané mateřské instituci.
2. Postup stanovený v odstavci 1 se povolí pouze tehdy, pokud mateřská instituce příslušným orgánům plně doloží okolnosti a opatření včetně právních, na jejichž základě neexistuje ani se nepředpokládá žádná podstatná věcná nebo právní překážka bránící okamžitému převodu kapitálu nebo splacení splatných závazků dceřiným podnikem mateřskému podniku.
3. Využije-li příslušný orgán možnosti stanovené v odstavci 1, pravidelně a nejméně jednou ročně informuje příslušné orgány všech ostatních členských států o použití odstavce 1 a okolnostech a opatřeních ve smyslu odstavce 2. Nachází-li se dceřiný podnik ve třetí zemi, informují příslušné orgány stejným způsobem také příslušné orgány této třetí země.
Článek 10
Výjimky pro úvěrové instituce trvale přidružené k ústřednímu subjektu
1. Příslušné orgány mohou v souladu s vnitrostátním právem částečně nebo zcela upustit od uplatňování požadavků stanovených v části druhé až osmé na jednu nebo více úvěrových institucí, které se nacházejí v témže členském státě a které jsou trvale přidruženy k ústřednímu subjektu, jenž nad nimi vykonává dohled a je usazen v témže členském státě, pokud jsou splněny tyto podmínky:
a)
závazky ústředního subjektu a přidružených institucí jsou společné a nerozdílné nebo za závazky přidružených institucí plně ručí ústřední subjekt;
b)
platební schopnost a likvidita ústředního subjektu a všech přidružených institucí jsou sledovány jako celek na základě konsolidovaných účetních závěrek těchto institucí;
c)
vedoucí orgány ústředního subjektu jsou oprávněny vydávat pokyny vedoucím orgánům přidružených institucí.
Členské státy mohou v souvislosti s uplatňováním výjimky uvedené v prvním pododstavci zachovávat a využívat stávající vnitrostátní právní předpisy, pokud nejsou v rozporu s tímto nařízením a směrnicí 2013/36/EU.
2. Pokud se příslušné orgány ujistily, že podmínky uvedené v odstavci 1 jsou splněny, a pokud jsou závazky ústředního subjektu plně zaručeny přidruženými institucemi, mohou příslušné orgány v jednotlivých případech upustit od uplatňování ustanovení části druhé až osmé na tento ústřední subjekt.
KAPITOLA 2
Obezřetnostní konsolidace
Oddíl 1
Uplatňování požadavků na konsolidovaném základě
Článek 11
Obecná ustanovení
1. Mateřské instituce v členském státě plní povinnosti stanovené v části druhé až čtvrté a části sedmé v rozsahu a způsobem uvedeným v článku 18 na základě své konsolidované situace. Mateřské podniky a jejich dceřiné podniky, na něž se vztahuje toto nařízení, mají zavedenu řádnou organizační strukturu a odpovídající mechanismy vnitřní kontroly, aby zajistily řádné zpracovávání a předávání údajů nezbytných ke konsolidaci. Zejména zajistí, aby dceřiné podniky, na něž se nevztahuje toto nařízení, zavedly opatření, postupy a mechanismy pro zajištění náležité konsolidace.
2. Instituce kontrolované mateřskou finanční holdingovou společností nebo mateřskou smíšenou finanční holdingovou společností v členském státě plní povinnosti stanovené v části druhé až čtvrté a části sedmé v rozsahu a způsobem uvedeným v článku 18 na základě konsolidované situace dané finanční holdingové společnosti nebo smíšené finanční holdingové společnosti.
Pokud mateřská finanční holdingová společnost nebo mateřská smíšená finanční holdingová společnost v členském státě kontroluje více než jednu instituci, použije se první pododstavec pouze na instituci, na niž se vztahuje dohled na konsolidovaném základě v souladu s článkem 111 směrnice 2013/36/EU.
3. Mateřské instituce v EU a instituce kontrolované mateřskou finanční holdingovou společností v EU a instituce kontrolované mateřskou smíšenou finanční holdingovou společností v EU plní povinnosti stanovené v části šesté na základě konsolidované situace dané mateřské instituce, finanční holdingové společnosti nebo smíšené finanční holdingové společnosti, pokud skupina sestává z jedné nebo více úvěrových institucí nebo investičních podniků, které jsou oprávněny poskytovat investiční služby a činnosti uvedené v oddíle A bodech 3 a 6 přílohy I směrnice 2004/39/ES. Do předložení zprávy Komise v souladu s čl. 508 odst. 2, a pokud skupina sestává pouze z investičních podniků, mohou příslušné orgány osvobodit investiční podniky od požadavku plnit povinnosti stanovené v části šesté na konsolidovaném základě, s ohledem na povahu, rozsah a složitost jejich činnosti.
4. Pokud se použije článek 10, ústřední subjekt uvedený v daném článku plní požadavky části druhé až osmé na základě konsolidované situace celku tvořeného ústředním subjektem a jeho přidruženými institucemi.
5. Vedle požadavků podle odstavců 1 až 4, a aniž jsou dotčena jiná ustanovení tohoto nařízení a směrnice 2013/36/EU, mohou příslušné orgány od strukturálně oddělených institucí vyžadovat dodržování povinností stanovených v části druhé až čtvrté a části šesté až osmé tohoto nařízení a v hlavě VII směrnice 2013/36/EU na subkonsolidovaném základě, jestliže k tomu pro účely dohledu existují důvody plynoucí ze zvláštností rizika nebo kapitálové struktury instituce, včetně případů, kdy členské státy ve svém vnitrostátním právu vyžadují strukturální oddělení činností v rámci určité bankovní skupiny.
Uplatněním přístupu uvedeného v prvním pododstavci nesmí být dotčen účinný dohled na konsolidovaném základě a jeho uplatnění rovněž nesmí vést k neúměrným nepříznivým účinkům na finanční systém jako celek nebo jeho části v jiných členských státech nebo v Unii jako celku ani nesmí vytvářet překážku bránící fungování vnitřního trhu.
Článek 12
Finanční holdingové společnosti nebo smíšené finanční holdingové společnosti s dceřinou úvěrovou institucí a současně s dceřiným investičním podnikem
Pokud má finanční holdingová společnost nebo smíšená finanční holdingová společnost jako dceřiný podnik nejméně jednu úvěrovou instituci a jeden investiční podnik, vztahují se požadavky uplatňované na základě konsolidované situace finanční holdingové společnosti nebo smíšené finanční holdingové společnosti na úvěrovou instituci.
Článek 13
Uplatňování požadavků na zveřejňování na konsolidovaném základě
1. Mateřské instituce v EU plní povinnosti stanovené v části osmé na základě své konsolidované situace.
Významné dceřiné podniky mateřských institucí v EU a dceřiné podniky, které mají pro svůj místní trh podstatný význam, zveřejňují informace uvedené v článcích 437, 438, 440, 442, 450, 451 a 453 na individuálním nebo subkonsolidovaném základě.
2. Instituce kontrolované mateřskou finanční holdingovou společností v EU nebo mateřskou smíšenou finanční holdingovou společností v EU plní povinnosti stanovené v části osmé na základě konsolidované situace dané finanční holdingové společnosti nebo smíšené finanční holdingové společnosti.
Významné dceřiné podniky mateřských institucí v EU a dceřiné podniky, které mají pro svůj místní trh podstatný význam, zveřejňují informace uvedené v článcích 437, 438, 440, 442, 450, 451 a 453 na individuálním nebo subkonsolidovaném základě.
3. Odstavce 1 a 2 se zcela nebo částečně nepoužijí na mateřské instituce v EU, instituce kontrolované mateřskou finanční holdingovou společností v EU nebo mateřskou smíšenou finanční holdingovou společností v EU, pokud jsou tyto instituce zahrnuty do rovnocenného zveřejňování informací, které na konsolidovaném základě provádí mateřský podnik usazený ve třetí zemi.
4. Pokud se použije článek 10, ústřední subjekt uvedený v daném článku plní požadavky části osmé na základě konsolidované situace ústředního subjektu. Na ústřední subjekt se použije čl. 18 odst. 1 a s přidruženými institucemi se nakládá jako s dceřinými podniky ústředního subjektu.
Článek 14
Uplatňování požadavků části páté na konsolidovaném základě
1. Mateřské a dceřiné podniky, na něž se vztahuje toto nařízení, plní povinnosti stanovené v části páté na konsolidovaném nebo subkonsolidovaném základě, aby zajistily, že jejich opatření, postupy a mechanismy požadované danými ustanoveními jsou konzistentní a integrované a že je možné získat veškeré údaje a informace, které mají význam pro účely dohledu. Zejména zajistí, aby dceřiné podniky, na něž se nevztahuje toto nařízení, zavedly opatření, postupy a mechanismy pro zajištění souladu s uvedenými ustanoveními.
2. Při uplatňování článku 92 na konsolidovaném nebo subkonsolidovaném základě použijí instituce dodatečnou rizikovou váhu podle článku 407, pokud jsou na úrovni subjektu usazeného ve třetí zemi, který je zahrnut do konsolidace v souladu s článkem 18, porušeny požadavky článku 405 nebo 406 a porušení je podstatné ve vztahu k celkovému rizikovému profilu skupiny.
3. Povinnosti vyplývající z části páté týkající se dceřiných podniků, na něž se nevztahuje toto nařízení, se neuplatní, pokud mateřská instituce v EU nebo instituce kontrolované mateřskou finanční holdingovou společností v EU nebo mateřskou smíšenou finanční holdingovou společností v EU mohou příslušným orgánům prokázat, že použití části páté je z hlediska zákonů třetí země, kde je dceřiný podnik usazen, protiprávní.
Článek 15
Výjimky z uplatňování kapitálových požadavků na konsolidovaném základě pro skupiny investičních podniků
1. Orgán vykonávající dohled na konsolidovaném základě může v konkrétních případech upustit od uplatňování části třetí tohoto nařízení a hlavy VII kapitoly 4 směrnice 2013/36/EU na konsolidovaném základě za předpokladu, že platí tyto podmínky:
a)
každý investiční podnik v EU v dané skupině používá alternativní výpočet celkového objemu rizikové expozice uvedený v čl. 95 odst. 2;
b)
všechny investiční podniky v dané skupině spadají do kategorií uvedených v čl. 95 odst. 1 a čl. 96 odst. 1;
c)
každý investiční podnik v EU v dané skupině splňuje na individuálním základě požadavky uložené článkem 95 a současně odečítá z kmenového kapitálu tier 1 veškeré podmíněné závazky ve prospěch investičních podniků, finančních institucí, společností spravujících aktiva a podniků pomocných služeb, které by jinak byly konsolidovány;
d)
jakákoli finanční holdingová společnost, která je mateřskou finanční holdingovou společností v členském státě jakéhokoli investičního podniku v dané skupině, drží kapitál alespoň ve výši, která je určena součtem položek uvedených v čl. 26 odst. 1, čl. 51 odst. 1 a čl. 62 odst. 1,: za účelem pokrytí součtu těchto položek:
i)
součtu účetních hodnot veškerých účastí, podřízených pohledávek a nástrojů uvedených v čl. 36 odst. 1 písm. h) a i), čl. 56 odst. 1 písm. c) a d) a čl. 66 odst. 1 písm. c) a d) v investičních podnicích, finančních institucích, společnostech spravujících aktiva a podnicích pomocných služeb, které by jinak byly konsolidovány; a
ii)
celkové hodnoty veškerých podmíněných závazků ve prospěch investičních podniků, finančních institucí, společností spravujících aktiva a podniků pomocných služeb, které by jinak byly konsolidovány;
e)
skupina nezahrnuje úvěrové instituce.
Pokud jsou splněna kritéria prvního pododstavce, musí mít každý investiční podnik v EU zavedeny systémy pro sledování a kontrolu zdrojů kapitálu a financování všech finančních holdingových společností, investičních podniků, finančních institucí, společností spravujících aktiva a podniků pomocných služeb v rámci skupiny.
2. Příslušné orgány mohou výjimku uplatnit rovněž tehdy, pokud finanční holdingová společnost drží kapitál ve výši, která je nižší než hodnota vypočtená podle odst. 1 písm. d), avšak nikoli nižší než součet kapitálových požadavků uložených na individuálním základě investičním podnikům, finančním institucím, společnostem spravujícím aktiva a podnikům pomocných služeb, které by jinak byly konsolidovány, a celkové hodnoty veškerých podmíněných závazků ve prospěch investičních podniků, finančních institucí, společností spravujících aktiva a podniků pomocných služeb, které by jinak byly konsolidovány. Pro účely tohoto odstavce je kapitálový požadavek pro investiční podniky ze třetích zemí, finanční instituce, společnosti spravující aktiva a podniky pomocných služeb pomyslným kapitálovým požadavkem.
Článek 16
Výjimky z uplatňování požadavků na pákový poměr na konsolidovaném základě pro skupiny investičních podniků
Pokud jsou všechny subjekty v rámci skupiny investičních podniků, včetně mateřského podniku, investičními podniky, které jsou vyňaty z uplatňování požadavků stanovených v části sedmé na individuálním základě v souladu s čl. 6 odst. 5, může se mateřský investiční podnik rozhodnout, že neuplatní požadavky stanovené v části sedmé na konsolidovaném základě.
Článek 17
Dohled nad investičními podniky, u nichž bylo upuštěno od uplatňování kapitálových požadavků na konsolidovaném základě
1. Investiční podniky ve skupině, jíž byla udělena výjimka podle článku 15, informují příslušné orgány o rizicích, která by mohla ohrozit jejich finanční situaci, včetně rizik spojených se složením a zdroji kapitálu, vnitřně stanoveného kapitálu a financování.
2. Jestliže příslušné orgány odpovědné za obezřetnostní dohled nad investičním podnikem upustí od povinného dohledu na konsolidovaném základě podle článku 15, přijmou jiná vhodná opatření ke sledování rizik celé skupiny, zejména velkých expozic, a to včetně všech podniků, které se nenacházejí v členském státě.
3. Jestliže příslušné orgány odpovědné za obezřetnostní dohled nad investičním podnikem upustí od uplatňování kapitálových požadavků na konsolidovaném základě podle článku 15, uplatňují se požadavky části osmé na individuálním základě.
Oddíl 2
Metody obezřetnostní konsolidace
Článek 18
Metody obezřetnostní konsolidace
1. Instituce, které jsou povinny plnit požadavky uvedené v oddíle 1 na základě konsolidované situace, provedou plnou konsolidaci všech institucí a finančních institucí, které jsou jejich dceřinými podniky, případně dceřinými podniky téže mateřské finanční holdingové společnosti nebo mateřské smíšené finanční holdingové společnosti. Pokud se část šestá použije na základě konsolidované situace instituce, nepoužijí se odstavce 2 až 8 tohoto článku.
2. Příslušné orgány však mohou v konkrétních případech povolit poměrnou konsolidaci podle podílu na kapitálu, který mateřský podnik drží v dceřiném podniku. Poměrná konsolidace může být povolena pouze tehdy, jsou-li splněny všechny tyto podmínky:
a)
ručení mateřského podniku je omezeno do výše podílu na kapitálu, který mateřský podnik v dceřiném podniku drží, s ohledem na ručení ostatních akcionářů nebo společníků;
b)
platební schopnost ostatních akcionářů nebo společníků je uspokojivá;
c)
ručení ostatních akcionářů a společníků je jasně stanoveno právně závazným způsobem.
3. Jsou-li podniky propojeny vztahem ve smyslu čl. 12 odst. 1 směrnice 83/349/EHS, určí příslušné orgány způsob provedení konsolidace.
4. Orgán vykonávající dohled na konsolidovaném základě vyžaduje poměrnou konsolidaci podle podílů na kapitálu držených v institucích a finančních institucích, které jsou řízeny podnikem zahrnutým do konsolidace spolu s jedním nebo více podniky nezahrnutými do konsolidace, je-li ručení těchto podniků omezeno do výše drženého podílu na kapitálu.
5. V případě jiných účastí nebo kapitálových vazeb, než které jsou uvedeny v odstavcích 1 a 2, určí příslušné orgány, zda a jak má být konsolidace provedena. Zejména mohou povolit nebo požadovat použití ekvivalenční metody. Tato metoda však nevede k zahrnutí daných podniků do dohledu na konsolidovaném základě.
6. Příslušné orgány určí, zda a jak má být konsolidace provedena v následujících případech:
a)
pokud podle názoru příslušných orgánů instituce uplatňuje významný vliv na jednu nebo více institucí nebo finančních institucí, ale nemá v těchto institucích účast ani k nim nemá jiné kapitálové vazby, a
b)
pokud jsou dvě nebo více institucí nebo finančních institucí podřízeny jednomu vedení jinak než na základě smlouvy, zakládací listiny nebo stanov.
Příslušné orgány mohou zejména povolit nebo požadovat použití metody uvedené v článku 12 směrnice 83/349/EHS. Tato metoda však nevede k zahrnutí daných podniků do dohledu na konsolidovaném základě.
7. Evropský orgán pro bankovnictví (EBA) vypracuje návrhy regulačních technických norem pro upřesnění podmínek, podle nichž se provádí konsolidace v případech uvedených v odstavcích 2 až 6 tohoto článku.
EBA předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi do 31. prosince 2016.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
8. Pokud se vyžaduje dohled na konsolidovaném základě podle článku 111 směrnice 2013/36/EU, podniky pomocných služeb a společnosti spravující aktiva definované v čl. 2 bodu 5 směrnice 2002/87/ES se v případech stanovených v tomto článku a v souladu s postupy stanovenými v tomto článku zahrnují do konsolidace.
Oddíl 3
Působnost obezřetnostní konsolidace
Článek 19
Subjekty vyňaté z působnosti obezřetnostní konsolidace
1. Instituce, finanční instituce nebo podnik pomocných služeb, které jsou dceřiným podnikem nebo podnikem, v němž je držena účast, nemusí být zahrnuty do konsolidace, pokud je celková hodnota aktiv a podrozvahových položek dotčeného podniku nižší než nižší z těchto dvou částek:
a)
10 milionů EUR;
b)
1 % celkové hodnoty aktiv a podrozvahových položek mateřského podniku nebo podniku, který drží účast.
2. Orgány příslušné k dohledu na konsolidovaném základě podle článku 111 směrnice 2013/36/EU mohou v konkrétních případech rozhodnout, že instituce, finanční instituce nebo podnik pomocných služeb, které jsou dceřiným podnikem nebo podnikem, v němž je držena účast, nemusí být zahrnuty do konsolidace, a to v následujících případech:
a)
pokud se dotčený podnik nachází ve třetí zemi, kde existují právní překážky pro předávání nezbytných informací;
b)
pokud má dotčený podnik vzhledem k cílům dohledu nad úvěrovými institucemi pouze zanedbatelný význam;
c)
pokud by podle názoru orgánů příslušných k dohledu na konsolidovaném základě byla konsolidace finanční situace dotčeného podniku vzhledem k cílům dohledu nad úvěrovými institucemi nevhodná nebo zavádějící.
3. Pokud však v případech podle odstavce 1 a odst. 2 písm. b) splňuje kritéria stanovená v uvedených ustanoveních více podniků, které jako celek nemají zanedbatelný význam vzhledem k uvedeným cílům, jsou zahrnuty do konsolidace.
Článek 20
Společná rozhodnutí o obezřetnostních požadavcích
1. Příslušné orgány spolupracují a vzájemně projednávají relevantní otázky:
a)
v případě žádostí o svolení podle čl. 143 odst. 1, čl. 151 odst. 4, čl. 151 odst. 9, článku 283, čl. 312 odst. 2 a článku 363 předložených mateřskou institucí v EU a jejími dceřinými podniky nebo společně dceřinými podniky mateřské finanční holdingové společnosti v EU nebo mateřské smíšené finanční holdingové společnosti v EU, aby rozhodly, zda požadované svolení udělit, a případně určily podmínky, kterým by toto svolení mělo podléhat;
b)
aby určily, zda jsou splněna kritéria pro zvláštní postup uvnitř skupiny podle čl. 422 odst. 9 a čl. 425 odst. 5 doplněná regulačními technickými normami podle čl. 422 odst. 10 a čl. 425 odst. 6 vypracovanými orgánem EBA.
Žádosti se podávají pouze orgánu vykonávajícímu dohled na konsolidovaném základě.
Žádost uvedená v čl. 312 odst. 2 obsahuje popis metodiky používané k rozdělení kapitálového požadavku k operačnímu riziku mezi jednotlivé subjekty ve skupině. V žádosti je nutno uvést, zda a jakým způsobem budou do systému měření rizika promítnuty účinky diverzifikace.
2. Příslušné orgány učiní vše, co je v jejich silách, aby do šesti měsíců dosáhly společného rozhodnutí:
a)
o žádosti uvedené v odst. 1 písm. a);
b)
o posouzení kritérií a o uplatnění zvláštního postupu podle odst. 1 písm. b).
Toto společné rozhodnutí má podobu dokumentu obsahujícího plně odůvodněné rozhodnutí a žadateli ho předá příslušný orgán uvedený v odstavci 1.
3. Lhůta uvedená v odstavci 2 počíná běžet:
a)
dnem, kdy orgán vykonávající dohled na konsolidovaném základě obdrží úplnou žádost uvedenou v odst. 1 písm. a). Orgán vykonávající dohled na konsolidovaném základě neprodleně předá úplnou žádost ostatním příslušným orgánům;
b)
dnem, kdy příslušné orgány obdrží zprávu vypracovanou orgánem vykonávajícím dohled na konsolidovaném základě, jež obsahuje analýzu vzájemných závazků uvnitř skupiny.
4. Nepřijmou-li příslušné orgány společné rozhodnutí do šesti měsíců, vydá orgán vykonávající dohled na konsolidovaném základě ve věci odst. 1 písm. a) vlastní rozhodnutí. Rozhodnutí orgánu vykonávajícího dohled na konsolidovaném základě nesmí omezit pravomoci příslušných orgánů podle článku 105 směrnice 2013/36/EU.
Rozhodnutí má podobu dokumentu obsahujícího plně odůvodněné rozhodnutí a bere v úvahu názory a námitky ostatních příslušných orgánů vyjádřené v daném šestiměsíčním období.
Rozhodnutí předává orgán vykonávající dohled na konsolidovaném základě mateřské instituci v EU, mateřské finanční holdingové společnosti v EU nebo mateřské smíšené finanční holdingové společnosti v EU a ostatním příslušným orgánům.
Pokud ke konci daného šestiměsíčního období kterýkoli z dotčených příslušných orgánů postoupil věc orgánu EBA v souladu s článkem 19 nařízení (EU) č. 1093/2010, odloží orgán vykonávající dohled na konsolidovaném základě své rozhodnutí ve věci podle odst. 1 písm. a) tohoto článku a vyčká na rozhodnutí, které EBA může ve vztahu k jeho rozhodnutí učinit podle čl. 19 odst. 3 uvedeného nařízení, a poté rozhodne v souladu s rozhodnutím EBA. Šestiměsíční období se považuje za lhůtu pro smírné urovnání sporu ve smyslu uvedeného nařízení. EBA přijme své rozhodnutí do jednoho měsíce. Věc nelze orgánu EBA postoupit po skončení daného šestiměsíčního období nebo po dosažení společného rozhodnutí.
5. Nepřijmou-li příslušné orgány do šesti měsíců společné rozhodnutí, vydá příslušný orgán odpovědný za dohled nad dceřiným podnikem na individuálním základě ve věci podle odst. 1 písm. b) vlastní rozhodnutí.
Rozhodnutí má podobu dokumentu obsahujícího plně odůvodněné rozhodnutí a bere v úvahu názory a námitky ostatních příslušných orgánů vyjádřené v daném šestiměsíčním období.
Rozhodnutí musí být předáno orgánu vykonávajícímu dohled na konsolidovaném základě, který informuje mateřskou instituci v EU, mateřskou finanční holdingovou společnost v EU nebo mateřskou smíšenou finanční holdingovou společnost v EU.
Pokud ke konci daného šestiměsíčního období tento orgán vykonávající dohled na konsolidovaném základě postoupil věc orgánu EBA v souladu s článkem 19 nařízení (EU) č. 1093/2010, odloží příslušný orgán odpovědný za dohled nad dceřiným podnikem na individuálním základě své rozhodnutí ve věci podle odst. 1 písm. b) tohoto článku a vyčká na rozhodnutí, které EBA může ve vztahu k jeho rozhodnutí učinit podle čl. 19 odst. 3 uvedeného nařízení, a poté rozhodne v souladu s rozhodnutím EBA. Šestiměsíční období se považuje za lhůtu pro smírné urovnání sporu ve smyslu uvedeného nařízení. EBA přijme své rozhodnutí do jednoho měsíce. Věc nelze orgánu EBA postoupit po skončení daného šestiměsíčního období nebo po dosažení společného rozhodnutí.
6. Pokud mateřská instituce v EU a její dceřiné podniky, dceřiné podniky mateřské finanční holdingové společnosti v EU nebo dceřiné podniky mateřské smíšené finanční holdingové společnosti v EU používají pokročilý přístup k měření podle čl. 312 odst. 2 nebo přístup IRB podle článku 143 na jednotném základě, povolí příslušné orgány, aby kvalifikační kritéria stanovená v článcích 321 a 322 nebo v části třetí hlavě II kapitole 3 oddílu 6 splnily mateřský podnik a jeho dceřiné podniky společně, způsobem, který je v souladu se strukturou skupiny a jejími systémy, postupy a metodikami řízení rizik.
7. Rozhodnutí uvedená v odstavcích 2, 4 a 5 jsou považována za směrodatná a uplatňována příslušnými orgány v dotčených členských státech.
8. EBA vypracuje návrhy prováděcích technických norem pro upřesnění postupu společného rozhodování podle odst. 1 písm. a) s ohledem na žádosti o svolení podle čl. 143 odst. 1, čl. 151 odst. 4 a 9, článku 283, čl. 312 odst. 2 a článku 363 s cílem usnadnit přijímání společných rozhodnutí.
EBA předloží tyto návrhy prováděcích technických norem Komisi do 31. prosince 2014.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat prováděcí technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s článkem 15 nařízení (EU) č. 1093/2010.
Článek 21
Společná rozhodnutí o úrovni uplatňování požadavků na likviditu
1. Na žádost mateřské instituce v EU nebo mateřské finanční holdingové společnosti v EU nebo mateřské smíšené finanční holdingové společnosti v EU nebo subkonsolidovaného dceřiného podniku mateřské instituce v EU nebo mateřské finanční holdingové společnosti v EU nebo mateřské smíšené finanční holdingové společnosti v EU učiní orgán vykonávající dohled na konsolidovaném základě a orgány příslušné k dohledu nad dceřinými podniky mateřské instituce v EU nebo mateřské finanční holdingové společnosti v EU nebo mateřské smíšené finanční holdingové společnosti v EU v členském státě vše, co je v jejich silách, aby přijaly společné rozhodnutí o tom, zda jsou splněny podmínky čl. 8 odst. 1 písm. a) až d), a v němž vymezí jedinou podskupinu pro účely likvidity pro použití článku 8.
Společného rozhodnutí musí být dosaženo do šesti měsíců poté, co orgán vykonávající dohled na konsolidovaném základě předloží zprávu vymezující jedinou podskupinu pro účely likvidity na základě kritérií stanovených v článku 8. Jestliže se orgány během daného šestiměsíčního období neshodnou, obrátí se orgán vykonávající dohled na konsolidovaném základě na žádost kteréhokoli z ostatních dotčených příslušných orgánů na orgán EBA. Orgán vykonávající dohled na konsolidovaném základě se může na orgán EBA obrátit z vlastního podnětu.
Společným rozhodnutím mohou být rovněž uložena omezení týkající se umístění a vlastnictví likvidních aktiv a stanoveny požadované minimální objemy likvidních aktiv, která mají držet instituce vyňaté z použití části šesté.
Toto společné rozhodnutí má podobu dokumentu obsahujícího plně odůvodněné rozhodnutí a orgán vykonávající dohled na konsolidovaném základě toto rozhodnutí předá mateřské instituci dotyčné jediné podskupiny pro účely likvidity.
2. Není-li společné rozhodnutí přijato do šesti měsíců, přijme každý orgán příslušný k dohledu na individuálním základě vlastní rozhodnutí.
Kterýkoli příslušný orgán se však může v průběhu daného šestiměsíčního období obrátit na orgán EBA s dotazem, zda jsou splněny podmínky čl. 8 odst. 1 písm. a) až d). EBA může v tomto případě provést nezávazné zprostředkování v souladu s čl. 31 písm. c) nařízení (EU) č. 1093/2010 a všechny zúčastněné příslušné orgány odloží svá rozhodnutí do ukončení nezávazného zprostředkování. Pokud během zprostředkování nedosáhly příslušné orgány do tří měsíců dohody, přijme každý orgán příslušný k dohledu na individuálním základě vlastní rozhodnutí, přičemž vezme v úvahu přiměřenost přínosů a rizik na úrovni členského státu mateřské instituce a přiměřenost přínosů a rizik na úrovni členského státu dceřiného podniku. Věc nelze orgánu EBA postoupit po skončení daného šestiměsíčního období nebo po dosažení společného rozhodnutí.
Společné rozhodnutí uvedené v odstavci 1 a rozhodnutí uvedená v druhém pododstavci tohoto odstavce jsou závazná.
3. Kterýkoli příslušný orgán se může také během daného šestiměsíčního období obrátit na orgán EBA v případě nedosažení dohody ohledně podmínek čl. 7 odst. 3 písm. a) až d). EBA může v tomto případě provést nezávazné zprostředkování v souladu s čl. 31 písm. c) nařízení (EU) č. 1093/2010 a všechny zúčastněné příslušné orgány odloží svá rozhodnutí do ukončení nezávazného zprostředkování. Pokud během zprostředkování nedosáhly příslušné orgány do tří měsíců dohody, přijme každý orgán příslušný k dohledu na individuálním základě vlastní rozhodnutí.
Článek 22
Subkonsolidace v případě subjektů ve třetích zemích
Dceřiné instituce uplatňují požadavky stanovené v článcích 89 až 91 a v části třetí a páté na subkonsolidovaném základě, jestliže tyto instituce nebo mateřský podnik v případě, že jím je finanční holdingová společnost nebo smíšená finanční holdingová společnost, mají ve třetí zemi dceřiný podnik ve formě instituce nebo finanční instituce nebo v takové instituci či společnosti drží účast.
Článek 23
Podniky ve třetích zemích
Pro účely výkonu dohledu na konsolidovaném základě v souladu s touto kapitolou se pojmy „investiční podnik“, „úvěrová instituce“, „finanční instituce“ a „instituce“ vztahují rovněž na podniky usazené ve třetích zemích, které by, pokud by byly usazeny v Unii, odpovídaly definicím těchto termínů v článku 4.
Článek 24
Oceňování aktiv a podrozvahových položek
1. Oceňování aktiv a podrozvahových položek se provádí v souladu s použitelným účetním rámcem.
2. Odchylně od odstavce 1 mohou příslušné orgány vyžadovat, aby instituce prováděly oceňování aktiv a podrozvahových položek a určování výše kapitálu v souladu s mezinárodními účetními standardy podle nařízení (ES) č. 1606/2002.
ČÁST DRUHÁ
KAPITÁL
HLAVA I
SLOŽKY KAPITÁLU
KAPITOLA 1
Kapitál tier 1
Článek 25
Kapitál tier 1
Kapitál tier 1 instituce je součtem kmenového kapitálu tier 1 a vedlejšího kapitálu tier 1 instituce.
KAPITOLA 2
Kmenový kapitál tier 1
Oddíl 1
Položky a nástroje zahrnované do kmenového kapitálu tier 1
Článek 26
Položky kmenového kapitálu tier 1
1. Položky kmenového kapitálu tier 1 instituce jsou tyto:
a)
kapitálové nástroje, jsou-li splněny podmínky stanovené v článku 28 nebo v příslušných případech v článku 29;
b)
emisní ážio související s nástroji uvedenými v písmenu a);
c)
nerozdělený zisk;
d)
kumulovaný ostatní úplný výsledek hospodaření;
e)
ostatní fondy;
f)
rezervní fond na všeobecná bankovní rizika.
Položky uvedené v písm. c) až f) se považují za kmenový kapitál tier 1 pouze tehdy, může-li je instituce neomezeně a okamžitě použít na pokrytí rizik nebo ztrát ve chvíli, kdy se objeví.
2. Pro účely odst. 1 písm. c) mohou instituce předtím, než formálně schválí svůj hospodářský výsledek za daný rok, a pouze s předchozím svolením příslušného orgánu zahrnout do kmenového kapitálu tier 1 mezitímní zisk nebo zisk ke konci roku. Příslušný orgán svolení udělí, pokud jsou splněny tyto podmínky:
a)
údaje o zisku ověřily osoby nezávislé na instituci, které jsou odpovědné za audit účetnictví této instituce;
b)
instituce příslušnému orgánu uspokojivě prokázala, že všechny předvídatelné výplaty nebo dividendy byly od výše tohoto zisku odečteny.
Ověření mezitímního zisku instituce nebo zisku ke konci roku musí poskytovat přiměřenou úroveň jistoty, že zisk byly vykázán podle zásad stanovených v použitelném účetním rámci.
3. Příslušné orgány vyhodnotí, zda emise nástrojů zahrnovaných do kmenového kapitálu tier 1 splňují kritéria stanovená v článku 28 nebo v příslušných případech v článku 29. Pokud jde o emise po 31. prosince 2014 zařadí instituce kapitálové nástroje mezi nástroje zahrnované do kmenového kapitálu tier 1 až poté, co udělí svolení příslušné orgány, jež mohou konzultovat orgán EBA.
V případě kapitálových nástrojů mimo státní podporu, které příslušný orgán schválí jako způsobilé nástroje zahrnované do kmenového kapitálu tier 1, ale u kterých je podle názoru orgánu EBA značně složité určit, zda jsou kritéria stanovená v článku 28 nebo v příslušných případech v článku 29 splněna, vysvětlí příslušné orgány orgánu EBA důvody svého rozhodnutí.
Na základě informací poskytnutých jednotlivými příslušnými orgány orgán EBA vypracuje, udržuje a zveřejňuje seznam všech forem kapitálových nástrojů v každém členském státě, které jsou považovány za nástroje zahrnované do kmenového kapitálu tier 1. EBA tento seznam poprvé vypracuje a zveřejní 1. února 2015.
Po provedení přezkumu podle článku 80 a v případě, že se objeví významné důkazy o tom, že uvedené nástroje kritéria stanovená v článku 28 nebo v příslušných případech v článku 29 nesplňují, může orgán EBA rozhodnout tyto kapitálové nástroje vydané po 31. prosince 2014, nejedná-li se o nástroje státní podpory, ze seznamu vyřadit a učinit v tomto smyslu oznámení.
4. EBA vypracuje návrhy regulačních technických norem pro upřesnění významu slova „předvídatelný“ při určování, zda byly odečteny všechny předvídatelné výplaty nebo dividendy.
EBA předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi do 1. února 2015.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
Článek 27
Kapitálové nástroje vzájemných institucí, družstev, spořitelen nebo podobných institucí v kmenovém kapitálu tier 1
1. Položky kmenového kapitálu tier 1 zahrnují jakékoli kapitálové nástroje vydané institucí na základě jejích statutárních ustanovení, jsou-li splněny tyto podmínky:
a)
jedná se o typ instituce definovaný v použitelném vnitrostátním právu a podle názoru příslušných orgánů ji lze pro účely této části nařízení považovat za:
i)
vzájemnou institucí,
ii)
družstvo,
iii)
spořitelnu,
iv)
podobnou instituci,
v)
úvěrovou instituci, která je plně ve vlastnictví jedné z institucí uvedených v bodech i) až iv) a má povolení příslušného orgánu využívat ustanovení tohoto článku, a pokud a dokud daná instituce uvedená v bodech i) až iv) přímo či nepřímo drží 100 % kmenových akcií vydaných touto úvěrovou institucí;
b)
jsou splněny podmínky stanovené v článku 28 nebo v příslušných případech v článku 29.
Tyto vzájemné instituce, družstva nebo spořitelny uznané jako takové podle použitelného vnitrostátního práva před 31. prosincem 2012 jsou pro účely této časti za takové považovány i nadále, nepřestávají-li splňovat kritéria, na jejichž základě byly uznány.
2. EBA vypracuje návrhy regulačních technických norem pro upřesnění podmínek, podle nichž mohou příslušné orgány určit, zda typ podniku uznaného podle použitelného vnitrostátního práva lze pro účely této části nařízení považovat za vzájemnou instituci, družstvo, spořitelnu nebo podobnou instituci;
EBA předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi do 1. února 2015.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
Článek 28
Nástroje zahrnované do kmenového kapitálu tier 1
1. Kapitálové nástroje lze považovat za nástroje zahrnované do kmenového kapitálu tier 1, pouze pokud jsou splněny všechny tyto podmínky:
a)
nástroje jsou vydány přímo institucí s předchozím souhlasem vlastníků instituce nebo, je-li to povoleno podle použitelného vnitrostátního práva, vedoucího orgánu instituce;
b)
nástroje jsou plně uhrazeny a jejich nákup není přímo ani nepřímo financován institucí;
c)
nástroje splňují všechny tyto podmínky, pokud jde o jejich klasifikaci:
i)
lze je považovat za kapitál ve smyslu článku 22 směrnice 86/635/EHS;
ii)
jsou klasifikovány jako vlastní kapitál ve smyslu použitelného účetního rámce;
iii)
jsou klasifikovány jako vlastní kapitál pro účely určení platební neschopnosti na základě rozvahy, stanoví-li tak vnitrostátní insolvenční právo;
d)
nástroje jsou jasně a odděleně uvedeny v rozvaze v rámci účetní závěrky instituce;
e)
nástroje nemají stanovenu splatnost (věčné nástroje);
f)
jistinu nástrojů nelze snížit nebo vyplatit, s výjimkou těchto případů:
i)
likvidace instituce;
ii)
diskrečního zpětného odkupu nástrojů nebo jiného způsobu snížení kapitálu na základě vlastního rozhodnutí, pokud instituce obdržela předchozí svolení příslušného orgánu v souladu s článkem 77;
g)
ustanovení, jimiž se nástroje řídí, výslovně ani implicitně neuvádějí, že by jistina nástrojů byla nebo mohla být snížena nebo vyplacena jinak než při likvidaci instituce, a instituce něco takového před vydáním ani při vydání nástrojů neuvádí, s výjimkou nástrojů uvedených v článku 27, u nichž je podle použitelného vnitrostátního práva zakázáno, aby instituce odmítla jejich splacení;
h)
nástroje splňují tyto podmínky, pokud jde o rozdělení výnosů:
i)
neexistuje přednostní zacházení při rozdělování výnosů, pokud jde o pořadí výplat rozdělených výnosů, a to i ve vztahu k jiným nástrojům zahrnovaným do kmenového kapitálu tier 1, a podmínky, kterými se nástroje řídí, nestanoví přednostní práva na výplatu rozdělených výnosů;
ii)
rozdělení výnosů držitelům nástrojů může být provedeno pouze z položek k rozdělení;
iii)
podmínky, kterými se nástroje řídí, nezahrnují strop nebo jiné omezení maximální výše rozdělených výnosů, s výjimkou nástrojů uvedených v článku 27;
iv)
výše rozdělených výnosů se neurčuje na základě částky, za kterou byly nástroje při emisi zakoupeny, s výjimkou nástrojů uvedených v článku 27;
v)
podmínky, kterými se nástroje řídí, neukládají instituci povinnost rozdělit výnosy držitelům nástrojů a instituce není žádnou takovouto povinností ani jinak vázána;
vi)
neprovedení rozdělení výnosů nepředstavuje nesplnění závazků ze strany instituce;
vii)
zrušením rozdělení výnosů nevznikají instituci žádná omezení;
i)
v porovnání se všemi kapitálovými nástroji vydanými institucí absorbují tyto nástroje první a proporcionálně největší podíl vzniklých ztrát a každý nástroj absorbuje ztráty stejnou měrou jako všechny ostatní nástroje zahrnované do kmenového kapitálu tier 1;
j)
v případě platební neschopnosti nebo likvidace instituce se nástroje řadí za všechny ostatní pohledávky;
k)
nástroje opravňují své vlastníky k podílu na zbylých aktivech instituce, který je v případě její likvidace a po zaplacení všech přednostních pohledávek úměrný hodnotě vydaných nástrojů a není pevně stanoven ani nepodléhá stropu, s výjimkou kapitálových nástrojů uvedených v článku 27;
l)
nástroje nejsou zajištěny žádným z těchto subjektů ani se na ně nevtahuje záruka žádného z těchto subjektů, která by zvyšovala pořadí uspokojení pohledávek:
i)
institucí nebo jejími dceřinými podniky;
ii)
mateřským podnikem instituce nebo jeho dceřinými podniky;
iii)
mateřskou finanční holdingovou společností nebo jejími dceřinými podniky;
iv)
holdingovou společností se smíšenou činností nebo jejími dceřinými podniky;
v)
smíšenou finanční holdingovou společností a jejími dceřinými podniky;
vi)
podnikem, který má úzké propojení se subjekty uvedenými v bodech i) až v);
m)
nástroje nejsou předmětem žádných ujednání, ať smluvních či jiných, která v případě platební neschopnosti nebo likvidace instituce zvyšují pořadí uspokojení pohledávek z nich plynoucích.
Podmínka stanovená v prvním pododstavci písm. j) se považuje za splněnou bez ohledu na to, zda jsou dané nástroje zahrnuty podle čl. 484 odst. 3 do vedlejšího kapitálu tier 1 nebo kapitálu tier 2, jsou-li na stejné úrovni.
2. Podmínky stanovené v odst. 1 písm. i) se považují za splněné bez ohledu na trvalé snížení účetní hodnoty jistiny nástrojů zahrnovaných do vedlejšího kapitálu tier 1 nebo kapitálu tier 2.
Podmínka stanovená v odst. 1 písm. f) se považuje za splněnou bez ohledu na snížení jistiny kapitálového nástroje v rámci řízení k řešení problémů nebo v důsledku snížení účetní hodnoty kapitálových nástrojů vyžadovaného orgánem pro řešení problémů příslušným pro danou instituci.
Podmínka stanovená v odst. 1 písm. g) se považuje za splněnou bez ohledu na ustanovení, jimiž se kapitálový nástroj řídí a jež výslovně či implicitně uvádějí, že by jistina nástroje byla nebo mohla být snížena v rámci řízení k řešení problémů nebo v důsledku snížení účetní hodnoty kapitálových nástrojů vyžadovaného orgánem pro řešení problémů příslušným pro danou instituci.
3. Podmínka stanovená v odst. 1 písm. h) bodě iii) se považuje za splněnou bez ohledu na to, že je nástroj spojen s výplatou dividendového násobku, jestliže tento dividendový násobek nevede k rozdělení výnosů, které má nepřiměřený negativní vliv na kapitál.
4. Pro účely odst. 1 písm. h) bodu i odráží diferencované rozdělení výnosů pouze diferencovaná hlasovací práva. V této souvislosti se vyšší rozdělení výnosů vztahuje pouze na nástroje zahrnované do kmenového kapitálu tier 1, s nimiž je spojeno méně hlasovacích práv nebo žádná hlasovací práva.
5. EBA vypracuje návrhy regulačních technických norem pro upřesnění těchto otázek:
a)
použitelné formy a povaha nepřímého financování kapitálových nástrojů;
b)
zda a kdy by několikanásobné rozdělení výnosů mohlo mít nepřiměřený negativní vliv na kapitál;
c)
co se rozumí přednostním rozdělováním výnosů.
EBA předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi do 1. února 2015.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
Článek 29
Kapitálové nástroje vydané vzájemnými institucemi, družstvy, spořitelnami a podobnými institucemi
1. Kapitálové nástroje vydané vzájemnými institucemi, družstvy, spořitelnami a podobnými institucemi lze považovat za nástroje zahrnované do kmenového kapitálu tier 1, pouze pokud jsou splněny podmínky stanovené v článku 28 spolu se změnami vyplývajícími z použití tohoto článku.
2. Pokud jde o splacení kapitálových nástrojů, musí být splněny tyto podmínky:
a)
s výjimkou případů, kdy to zakazuje použitelné vnitrostátní právo, musí mít instituce možnost odmítnout splacení nástrojů;
b)
pokud použitelné vnitrostátní právo zakazuje odmítnutí splacení nástrojů, dávají ustanovení, kterými se nástroje řídí, instituci možnost toto splacení omezit;
c)
odmítnutí splacení nástrojů, nebo případně jeho omezení, nesmí představovat neplnění závazků ze strany instituce.
3. Kapitálové nástroje mohou zahrnovat strop nebo omezení maximální výše rozdělených výnosů, pouze pokud je tento strop nebo omezení stanoveno použitelným vnitrostátním právem nebo stanovami instituce.
4. Pokud kapitálové nástroje dávají vlastníkovi právo na podíl na fondech instituce v případě platební neschopnosti nebo likvidace, který je omezen do výše nominální hodnoty nástrojů, vztahuje se toto omezení ve stejné míře na držitele všech ostatních nástrojů zahrnovaných do kmenového kapitálu tier 1 vydaných danou institucí.
Podmínkou stanovenou v prvním pododstavci není dotčena možnost vzájemných institucí, družstev, spořitelen nebo podobných institucí uznat v rámci kmenového kapitálu tier 1 nástroje, které svému držiteli nepřiznávají hlasovací práva a které splňují obě následující podmínky:
a)
nárok držitelů těchto nástrojů, které nezakládají hlasovací práva, v případě platební neschopnosti nebo likvidace instituce úměrně odpovídá podílu těchto nástrojů bez hlasovacího práva na nástrojích zahrnovaných do celkového kmenového kapitálu tier 1;
b)
tyto nástroje se jinak považují za nástroje zahrnované do kmenového kapitálu tier 1.
5. Pokud kapitálové nástroje dávají vlastníkovi právo na podíl na aktivech instituce v případě platební neschopnosti nebo likvidace, který je pevně stanoven nebo omezen stropem, vztahuje se toto omezení ve stejné míře na všechny držitele všech nástrojů zahrnovaných do kmenového kapitálu tier 1 vydaných danou institucí.
6. EBA vypracuje návrhy regulačních technických norem pro upřesnění povahy nezbytných omezení splacení nástrojů, pokud použitelné vnitrostátní právo instituci zakazuje splacení kapitálových nástrojů odmítnout.
EBA předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi do 1. února 2015.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
Článek 30
Důsledky nesplnění podmínek týkajících se nástrojů zahrnovaných do kmenového kapitálu tier 1
Jestliže v případě nástroje zahrnovaného do kmenového kapitálu tier 1 přestanou být podmínky stanovené v článku 28 nebo v příslušných případech v 29 plněny, platí následující:
a)
tento nástroj přestane být okamžitě považován za nástroj zahrnovaný do kmenového kapitálu tier 1;
b)
emisní ážio související s tímto nástrojem přestane být okamžitě považováno za položku kmenového kapitálu tier 1.
Článek 31
Kapitálové nástroje upsané veřejnými orgány v mimořádných situacích
1. V naléhavých situacích mohou příslušné orgány institucím povolit, aby do kmenového kapitálu tier 1 zahrnuly kapitálové nástroje, které splňují alespoň podmínky stanovené v čl. 28 odst. 1 písm. b) až e), jsou-li splněny všechny tyto podmínky:
a)
kapitálové nástroje byly vydány po 1. ledna 2014;
b)
Komise tyto kapitálové nástroje považuje za státní podporu;
c)
kapitálové nástroje jsou vydány v rámci rekapitalizačních opatření podle pravidel státní podpory platných v daném okamžiku;
d)
kapitálové nástroje jsou v plném rozsahu upsány a drženy státem nebo příslušným veřejným orgánem či státem vlastněným subjektem;
e)
kapitálové nástroje jsou schopny absorbovat ztráty;
f)
s výjimkou kapitálových nástrojů uvedených v článku 27 opravňují v případě likvidace tyto kapitálové nástroje své vlastníky požadovat podíl na zbylých aktivech instituce po zaplacení všech přednostních pohledávek;
g)
existují vhodné mechanismy pro ukončení účasti státu nebo v příslušných případech příslušného veřejného orgánu či státem vlastněného subjektu;
h)
příslušný orgán předem udělil svolení a své rozhodnutí společně s odůvodněním zveřejnil.
2. Na základě odůvodněné žádosti dotyčného příslušného orgánu a ve spolupráci s tímto orgánem považuje orgán EBA pro účely tohoto nařízení kapitálové nástroje uvedené v odstavci 1 za rovnocenné nástrojům zahrnovaným do kmenového kapitálu tier 1.
Oddíl 2
Obezřetnostní filtry
Článek 32
Sekuritizovaná aktiva
1. Instituce vyloučí ze všech složek kapitálu zvýšení vlastního kapitálu podle použitelného účetního rámce, které vyplývá ze sekuritizace aktiv, včetně těchto případů:
a)
zvýšení souvisejícího s budoucím maržovým příjmem, který pro instituci znamená zisk z prodeje;
b)
čistého zisku plynoucího z kapitalizace budoucího příjmu ze sekuritizovaných aktiv, která zajišťují úvěrové posílení pozic v sekuritizaci, je-li instituce původcem sekuritizace.
2. EBA vypracuje návrhy regulačních technických norem pro upřesnění pojmu „zisk z prodeje“ uvedeného v odst. 1 písm. a).
EBA předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi do 1. února 2015.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
Článek 33
Zajištění peněžních toků a změny hodnoty vlastních závazků
1. Instituce nezahrnou do složek kapitálu tyto položky:
a)
oceňovací rozdíly ze změn reálné hodnoty spojené se zisky nebo ztrátami ze zajištění peněžních toků z finančních nástrojů, které nejsou oceněny reálnou hodnotou, včetně plánovaných peněžních toků;
b)
zisky nebo ztráty ze závazků instituce oceněných reálnou hodnotou, které vyplývají ze změn vlastního úvěrového hodnocení instituce;
c)
v reálné hodnotě vyjádřené veškeré zisky a ztráty, které vyplývají z vlastního úvěrového rizika instituce v souvislosti s derivátovými závazky.
2. Pro účely odst. 1 písm. c) nesmějí instituce zisky nebo ztráty v reálné hodnotě, které vyplývají z jejich vlastního úvěrového rizika, kompenzovat zisky nebo ztrátami v reálné hodnotě, které vyplývají z úvěrového rizika jejich protistran.
3. Aniž je dotčen odst. 1 písm. b), instituce může do kapitálu zahrnout výši zisku nebo ztráty ze svých závazků, jsou-li splněny všechny tyto podmínky:
a)
závazky mají formu dluhopisů uvedených v čl. 52 odst. 4 směrnice 2009/65/ES;
b)
změny v hodnotě aktiv a závazků instituce jsou důsledkem stejných změn ve vlastním úvěrovém hodnocení instituce;
c)
existuje úzká spojitost mezi hodnotou dluhopisů uvedených v písmeni a) a hodnotou aktiv instituce;
d)
hypoteční úvěry je možné umořit tím, že dluhopisy, jimiž jsou tyto hypoteční úvěry financovány, jsou odkoupeny za tržní nebo nominální hodnotu.
4. EBA vypracuje návrhy regulačních technických norem pro upřesnění úzké spojitosti mezi hodnotou dluhopisů a hodnotou aktiv, jak je uvedena v odst. 3 písm. c).
EBA předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi do 30. září 2013.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
Článek 34
Dodatečné úpravy ocenění
1. Instituce při výpočtu výše svého kapitálu uplatní požadavky článku 105 na veškerá svá aktiva oceněná reálnou hodnotou a odečtou z kmenového kapitálu tier 1 částku ve výši nezbytných dodatečných úprav ocenění.
Článek 35
Nerealizované zisky a ztráty při oceňování reálnou hodnotou
Kromě položek uvedených v článku 33 neprovádějí instituce takové úpravy, kterými by ze svého kapitálu vyloučily nerealizované zisky nebo ztráty z aktiv nebo závazků oceněných reálnou hodnotou.
Oddíl 3
Odpočty od položek kmenového kapitálu tier 1, výjimky a alternativní postupy
Pododdíl 1
Odpočty od položek kmenového kapitálu tier 1
Článek 36
Odpočty od položek kmenového kapitálu tier 1
1. Instituce od položek kmenového kapitálu tier 1 odečtou toto:
a)
ztráty běžného účetního roku;
b)
nehmotná aktiva;
c)
odložené daňové pohledávky závislé na budoucím zisku;
d)
instituce počítající objemy rizikově vážených expozic pomocí přístupu IRB odečtou záporné hodnoty vyplývající z výpočtu výše očekávaných ztrát podle článků 158 a 159;
e)
aktiva penzijního fondu definovaných požitků v rozvaze instituce.
f)
přímé, nepřímé a syntetické kapitálové investice do vlastních nástrojů zahrnovaných do kmenového kapitálu tier 1, včetně vlastních nástrojů zahrnovaných do kmenového kapitálu tier 1, které je instituce povinna odkoupit na základě skutečného nebo podmíněného závazku plynoucího z existující smlouvy;
g)
přímé, nepřímé a syntetické kapitálové investice do nástrojů zahrnovaných do kmenového kapitálu tier 1 subjektů finančního sektoru, pokud tyto subjekty mají s institucí vztah vzájemné účasti a příslušné orgány se domnívají, že jeho účelem je uměle zvýšit kapitál instituce;
h)
příslušnou výši přímých, nepřímých a syntetických kapitálových investic do nástrojů zahrnovaných do kmenového kapitálu tier 1 subjektů finančního sektoru, v nichž instituce nemá významnou investici;
i)
příslušnou výši přímých, nepřímých a syntetických kapitálových investic do nástrojů zahrnovaných do kmenového kapitálu tier 1 subjektů finančního sektoru, v nichž instituce má významnou investici;
j)
hodnotu položek, jež mají být odečteny od položek vedlejšího kapitálu tier 1 podle článku 56, která přesahuje vedlejší kapitál tier 1 instituce;
k)
objem expozice u následujících položek, kterým se má přiřadit riziková váha 1 250 %, pokud instituce odečítá tento objem expozice z objemu položek kmenového kapitálu tier 1 jako alternativní postup k použití rizikové váhy 1 250 %:
i)
u kvalifikovaných účastí mimo finanční sektor;
ii)
u sekuritizovaných pozic v souladu s čl. 243 odst. 1 písm. b), čl. 244 odst. 1 písm. b) a článkem 258;
iii)
u volných dodávek v souladu s čl. 379 odst. 3;
iv)
u pozic v koši, pro které instituce nemůže určit rizikovou váhu v rámci přístupu IRB v souladu s čl. 153 odst. 8;
v)
u akciových expozic v rámci přístupu založeného na interních modelech v souladu s čl. 155 odst. 4;
l)
daňové platby týkající se položek kmenového kapitálu tier 1 předvídatelné v době výpočtu, s výjimkou případu, kdy instituce vhodně upraví hodnotu položek kmenového kapitálu tier 1, pokud tyto daňové platby snižují částku, do jejíž výše lze dané položky použít ke krytí rizik nebo ztrát.
2. EBA vypracuje návrhy regulačních technických norem pro upřesnění toho, jak mají být uplatňovány odpočty podle odst. 1 písm. a), c), e), f), h), i) a l) tohoto článku a související odpočty uvedené v čl. 56 písm. a), c), d) a f) a v čl. 66 písm. a), c) a d).
EBA předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi do 1. února 2015
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
3. EBA vypracuje návrhy regulačních technických norem pro upřesnění druhů kapitálových nástrojů finančních institucí a, za konzultace Evropského orgánu dohledu (Evropského orgánu pro pojišťovnictví a zaměstnanecké penzijní pojištění) (EIOPA) zřízeného nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1094/2010 ze dne 24. listopadu 2010 (26) orgánu EIOPA, pojišťoven a zajišťoven ze třetích zemí a podniků vyňatých z působnosti směrnice 2009/138/ES v souladu s článkem 4 uvedené směrnice, které se odečítají od těchto složek kapitálu:
a)
od položek kmenového kapitálu tier 1;
b)
od položek vedlejšího kapitálu tier 1;
c)
od položek kapitálu tier 2.
EBA předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi do 1. února 2015
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
Článek 37
Odpočty nehmotných aktiv
Instituce určí objem nehmotných aktiv, která mají být odečtena, podle těchto ustanovení:
a)
částka, která má být odečtena, se sníží o související odložené daňové závazky, které by zanikly, kdyby došlo ke snížení hodnoty nehmotných aktiv nebo jejich odúčtování podle použitelného účetního rámce;
b)
částka, která má být odečtena, zahrnuje goodwill zahrnutý v ocenění významných investic instituce.
Článek 38
Odpočty odložených daňových pohledávek závislých na budoucím zisku
1. Instituce určí výši odložených daňových pohledávek závislých na budoucím zisku, které mají být odečteny, podle tohoto článku.
2. S výjimkou případů, kdy jsou splněny podmínky stanovené v odstavci 3, se výše odložených daňových pohledávek závislých na budoucím zisku vypočítává, aniž by byla snížena o související odložené daňové závazky instituce.
3. Výše odložených daňových pohledávek závislých na budoucím zisku může být snížena o související odložené daňové závazky instituce, pokud jsou splněny tyto podmínky:
a)
daný subjekt má podle použitelného vnitrostátního práva ze zákona právo započítat tyto splatné daňové pohledávky vůči splatným daňovým závazkům;
b)
odložené daňové pohledávky a odložené daňové závazky se vztahují k daním, které jsou vybírány stejným daňovým orgánem a od stejného subjektu podléhajícího dani.
4. Související odložené daňové závazky instituce použité pro účely odstavce 3 nesmějí zahrnovat odložené daňové závazky, o které je snížena hodnota nehmotných aktiv nebo aktiv penzijního fondu definovaných požitků, jež má být odečtena.
5. Výše souvisejících odložených daňových závazků uvedená v odstavci 4 se rozdělí mezi:
a)
odložené daňové pohledávky závislé na budoucím zisku a vyplývající z přechodných rozdílů, které nejsou odečteny podle čl. 48 odst. 1;
b)
všechny ostatní odložené daňové pohledávky závislé na budoucím zisku.
Instituce rozdělí související odložené daňové závazky podle poměrných částí, jaké představují odložené daňové pohledávky závislé na budoucím zisku uvedené v písmenech a) a b).
Článek 39
Přeplatky daně, zpětně použité daňové ztráty a odložené daňové pohledávky nezávislé na budoucím zisku
1. Následující položky se neodečítají od kapitálu a uplatňuje se na ně riziková váha v souladu s částí třetí hlavou II kapitolou 2 nebo případně kapitolou 3:
a)
přeplatky daně instituce v běžném roce;
b)
daňové ztráty instituce v běžném roce použité zpětně na předchozí roky, z nichž vyplývá pohledávka za ústřední vládou, regionální vládou nebo místním daňovým orgánem.
2. Odložené daňové pohledávky nezávislé na budoucím zisku jsou omezeny na odložené daňové pohledávky vyplývající z přechodných rozdílů, pokud jsou splněny všechny tyto podmínky:
a)
v případě, že instituce při formálním schvalování své roční účetní závěrky vykáže ztrátu, nebo v případě likvidace či platební neschopnosti instituce jsou automaticky a povinně neprodleně nahrazeny slevou na dani;
b)
instituce může podle použitelného vnitrostátního daňového práva kompenzovat slevu na dani podle písmene a) jakýmkoli daňovým závazkem instituce nebo jakéhokoli jiného podniku, který je podle tohoto práva pro daňové účely zahrnut do téže konsolidace jako daná instituce, či jakéhokoli jiného podniku, který podléhá dohledu na konsolidovaném základě v souladu s částí první hlavou II kapitolou 2;
c)
pokud hodnota slev na dani podle písmene b) převyšuje daňové závazky podle uvedeného písmene, je tento případný rozdíl neprodleně nahrazen přímou pohledávkou za ústřední vládou členského státu, v němž má instituce sídlo.
Jsou-li splněny podmínky stanovené v písmenech a), b) a c), uplatní instituce na odložené daňové pohledávky rizikovou váhu ve výši 100 %.
Článek 40
Odpočty záporných hodnot vyplývajících z výpočtu výše očekávaných ztrát
Částka, která má být odečtena v souladu s čl. 36 odst. 1 písm. d), se nesnižuje o nárůst odložených daňových pohledávek závislých na budoucím zisku nebo o jiné dodatečné daňové účinky, které by mohly vzniknout, pokud by se rezervy měly zvýšit na úroveň očekávaných ztrát podle hlavy I kapitoly 3 oddílu 3.
Článek 41
Odpočty aktiv penzijního fondu definovaných požitků
1. Pro účely čl. 36 odst. 1 písm. e) se výše aktiv penzijního fondu definovaných požitků, která má být odečtena, sníží o tyto částky:
a)
výši všech souvisejících odložených daňových závazků, které by mohly zaniknout, kdyby došlo ke snížení hodnoty aktiv nebo jejich odúčtování podle použitelného účetního rámce;
b)
výši aktiv penzijního fondu definovaných požitků, jež instituce může bez omezení používat, pokud obdržela předchozí svolení příslušného orgánu. Aktivům použitým ke snížení částky, která má být odečtena, se přidělí riziková váha v souladu s částí třetí hlavou II kapitolou 2, případně 3.
2. EBA vypracuje návrhy regulačních technických norem pro upřesnění kritérií, podle nichž příslušný orgán povoluje institucím snížit výši aktiv penzijního fondu definovaných požitků, jak je uvedeno v odst. 1 písm. b).
EBA předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi do 1. února 2015.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
Článek 42
Odpočty kapitálových investic do vlastních nástrojů zahrnovaných do kmenového kapitálu tier 1
Pro účely čl. 36 odst. 1 písm. f) počítají instituce kapitálové investice do vlastních nástrojů zahrnovaných do kmenového kapitálu tier 1 na základě hrubých dlouhých pozic s těmito výjimkami:
a)
instituce mohou vypočítat objem kapitálových investic do vlastních nástrojů zahrnovaných do kmenového kapitálu tier 1 na základě čisté dlouhé pozice, jsou-li splněny obě tyto podmínky:
i)
dlouhé a krátké pozice jsou v téže podkladové expozici a s krátkými pozicemi není spojeno žádné riziko protistrany;
ii)
buď jsou dlouhé i krátké pozice drženy v obchodním portfoliu, nebo jsou obě drženy v investičním portfoliu;
b)
instituce určí částku, která má být odečtena za přímé, nepřímé a syntetické kapitálové investice do indexových cenných papírů, pomocí výpočtu podkladové expozice vůči vlastním nástrojům zahrnovaným do kmenového kapitálu tier 1 zahrnutým do těchto indexů;
c)
instituce mohou vzájemně započíst hrubé dlouhé pozice ve vlastních nástrojích zahrnovaných do kmenového kapitálu tier 1 vyplývající z kapitálových investic do indexových cenných papírů proti krátkým pozicím ve vlastních nástrojích zahrnovaných do kmenového kapitálu tier 1 vyplývajícím z krátkých pozic v podkladových indexech, včetně případů, kdy je s těmito krátkými pozicemi spojeno riziko protistrany, jsou-li splněny obě tyto podmínky:
i)
dlouhé a krátké pozice jsou v týchž podkladových indexech;
ii)
buď jsou dlouhé i krátké pozice drženy v obchodním portfoliu, nebo jsou obě drženy v investičním portfoliu.
Článek 43
Významné investice v subjektech finančního sektoru
Pro účely odpočtu se investice instituce v subjektu finančního sektoru považuje za významnou, pokud je splněna některá z těchto podmínek:
a)
instituce vlastní více než 10 % nástrojů zahrnovaných do kmenového kapitálu tier 1 vydaných daným subjektem;
b)
instituce má s daným subjektem úzké propojení a vlastní nástroje zahrnované do kmenového kapitálu tier 1 vydané daným subjektem;
c)
instituce vlastní nástroje zahrnované do kmenového kapitálu tier 1 vydané daným subjektem a tento subjekt není zahrnut do konsolidace podle části první hlavy II kapitoly 2, avšak je zahrnut do téže účetní konsolidace jako instituce pro účely účetního výkaznictví podle použitelného účetního rámce.
Článek 44
Odpočty kapitálových investic do nástrojů zahrnovaných do kmenového kapitálu tier 1 subjektů finančního sektoru v případech vzájemné účasti, jejímž účelem je umělé zvýšení kapitálu
Instituce provádějí odpočty uvedené v čl. 36 odst. 1 písm. g), h) a i) v souladu s těmito ustanoveními:
a)
kapitálové investice do nástrojů zahrnovaných do kmenového kapitálu tier 1 a jiných kapitálových nástrojů subjektů finančního sektoru se vypočítají na základě hrubých dlouhých pozic;
b)
pro účely odpočtu se položky kapitálu tier 1 pojišťovny považují za kapitálové investice do nástrojů zahrnovaných do kmenového kapitálu tier 1.
Článek 45
Odpočty kapitálových investic do nástrojů zahrnovaných do kmenového kapitálu tier 1 subjektů finančního sektoru
Instituce provádějí odpočty uvedené v čl. 36 odst. 1 písm. h) a i) v souladu s těmito ustanoveními:
a)
mohou vypočítat přímé, nepřímé a syntetické kapitálové investice do nástrojů zahrnovaných do kmenového kapitálu tier 1 subjektů finančního sektoru na základě čisté dlouhé pozice v téže podkladové expozici, jsou-li splněny obě tyto podmínky:
i)
splatnost krátké pozice odpovídá splatnosti dlouhé pozice nebo její zbytková splatnost činí nejméně jeden rok;
ii)
buď je krátká i dlouhá pozice držena v obchodním portfoliu, nebo jsou obě pozice drženy v investičním portfoliu;
b)
určí částku, která má být odečtena za přímé, nepřímé a syntetické kapitálové investice do indexových cenných papírů, pomocí výpočtu podkladové expozice vůči kapitálovým nástrojům subjektů finančního sektoru zahrnutým do těchto indexů.
Článek 46
Odpočty nástrojů zahrnovaných do kmenového kapitálu tier 1 v případě, že instituce nemá v subjektu finančního sektoru významnou investici
1. Pro účely čl. 36 odst. 1 písm. h) instituce vypočítají příslušnou částku, která má být odečtena, vynásobením hodnoty uvedené v písmenu a) tohoto odstavce faktorem získaným z výpočtu uvedeného v písmenu b) tohoto odstavce:
a)
souhrnná hodnota, o kterou přímé, nepřímé a syntetické kapitálové investice do nástrojů zahrnovaných do kmenového kapitálu tier 1, vedlejšího kapitálu tier 1 a kapitálu tier 2 subjektů finančního sektoru, v nichž instituce nemá významnou investici, převyšují 10 % hodnoty souhrnné výše kmenového kapitálu tier 1 instituce vypočtené po uplatnění těchto ustanovení na položky kmenového kapitálu tier 1:
i)
článků 32 až 35;
ii)
odpočtů uvedených v čl. 36 odst. 1 písm. a) až g), písm. k) bodů ii) až v) a písm. l), s výjimkou částky, která má být odečtena za odložené daňové pohledávky závislé na budoucím zisku a vyplývající z přechodných rozdílů;
iii)
článků 44 a 45;
b)
hodnota přímých, nepřímých a syntetických kapitálových investic instituce do nástrojů zahrnovaných do kmenového kapitálu tier 1 těch subjektů finančního sektoru, v nichž instituce nemá významnou investici, vydělená souhrnnou hodnotou přímých, nepřímých a syntetických investic instituce do kapitálových nástrojů těchto subjektů finančního sektoru.
2. Instituce z částky uvedené v odst. 1 písm. a) a z výpočtu faktoru uvedeného v odst. 1 písm. b) vyloučí pozice z upisování držené pět nebo méně pracovních dnů.
3. Částka, která má být podle odstavce 1 odečtena, je rozdělena mezi všechny držené nástroje zahrnované do kmenového kapitálu tier 1. Instituce určí podíl kapitálových investic do nástrojů zahrnovaných do kmenového kapitálu tier 1, který má být odečten podle odstavce 1, vynásobením hodnoty stanovené v písmenu a) tohoto odstavce poměrnou částí stanovenou v písmenu b) tohoto odstavce:
a)
hodnota kapitálových investic, která má být odečtena podle odstavce 1;
b)
poměrná část souhrnné hodnoty přímých, nepřímých a syntetických kapitálových investic instituce do nástrojů zahrnovaných do kmenového kapitálu tier 1 subjektů finančního sektoru, v nichž instituce nemá významnou investici, kterou představuje každý nástroj zahrnovaný do kmenového kapitálu tier 1, do něhož bylo investováno.
4. Hodnota kapitálových nástrojů uvedená v čl. 36 odst. 1 písm. h), která je rovna nebo nižší než 10 % položek kmenového kapitálu tier 1 instituce po uplatnění ustanovení uvedených v odst. 1 písm. a) bodech i) až iii), se neodečítá a podléhá příslušným rizikovým vahám v souladu s částí třetí hlavou II kapitolou 2 nebo 3 a případně požadavkům stanoveným v části třetí hlavě IV.
5. Instituce určí podíl kapitálových investic do kapitálových nástrojů, na nějž se použijí rizikové váhy, vydělením hodnoty stanovené v písmenu a) hodnotou stanovenou v písmenu b):
a)
hodnota kapitálových investic, na niž se mají použít rizikové váhy podle odstavce 4;
b)
hodnota stanovená v bodě i) vydělená hodnotou stanovenou v bodě ii):
i)
celková hodnota nástrojů kmenového kapitálu tier 1;
ii)
souhrnná hodnota přímých, nepřímých a syntetických kapitálových investic instituce do nástrojů kmenového kapitálu tier 1 subjektů finančního sektoru, v nichž instituce nemá významnou investici.
Článek 47
Odpočty kapitálových investic do nástrojů zahrnovaných do kmenového kapitálu tier 1 v případě, že instituce má v subjektu finančního sektoru významnou investici
Pro účely čl. 36 odst. 1 písm. i) se z příslušné částky, která má být odečtena z kmenového kapitálu tier 1, vyloučí pozice z upisování držené pět nebo méně pracovních dnů a částka se určí v souladu s články 44 a 45 a pododdílem 2.
Pododdíl 2
Výjimky z odpočtů od položek kmenového kapitálu tier 1 a alternativní postupy k těmto odpočtům
Článek 48
Prahové hodnoty pro výjimky z odpočtů od položek kmenového kapitálu tier 1
1. Při odpočtech požadovaných podle čl. 36 odst. 1 písm. c) a i) instituce nemají povinnost odečítat objemy položek uvedených níže v písmenech a) a b) tohoto odstavce, jejichž souhrnná výše je rovna nebo nižší než prahová hodnota uvedená v odstavci 2:
a)
odložené daňové pohledávky závislé na budoucím zisku a vyplývající z přechodných rozdílů, jejichž souhrnná výše je rovna nebo nižší než 10 % položek kmenového kapitálu tier 1 instituce po uplatnění těchto ustanovení:
i)
článků 32 až 35;
ii)
čl. 36 odst. 1 písm. a) až h), písm. k) bodů ii) až v) a písm. l), s výjimkou odložených daňových pohledávek závislých na budoucím zisku a vyplývajících z přechodných rozdílů;
b)
v případech, kdy má instituce významnou investici v subjektu finančního sektoru, přímé, nepřímé a syntetické kapitálové investice instituce do nástrojů zahrnovaných do kmenového kapitálu tier 1 těchto subjektů, jejichž souhrnná výše je rovna nebo nižší než 10 % hodnoty položek kmenového kapitálu tier 1 instituce vypočtené po uplatnění těchto ustanovení:
i)
článků 32 až 35;
ii)
čl. 36 odst. 1 písm. a) až h), písm. k) bodů ii) až v) a písm. l), s výjimkou odložených daňových pohledávek závislých na budoucím zisku a vyplývajících z přechodných rozdílů;
2. Pro účely odstavce 1 musí být prahová hodnota rovna částce uvedené v písmeni a) tohoto odstavce vynásobené procentní hodnotou uvedenou v písmeni b) tohoto odstavce:
a)
zbývající objem položek kmenového kapitálu tier 1 poté, co jsou v plném rozsahu uplatněny úpravy a odpočty podle článků 32 až 36, a aniž by se uplatnily prahové hodnoty pro výjimky podle tohoto článku;
b)
17,65 %.
3. Pro účely odstavce 1 instituce určí část odložených daňových pohledávek v celkovém objemu položek kmenového kapitálu tier 1, které nemusí být odečteny, vydělením hodnoty stanovené v písm. a) tohoto odstavce hodnotou stanovenou v písm. b) tohoto odstavce:
a)
hodnota odložených daňových pohledávek závislých na budoucím zisku a vyplývajících z přechodných rozdílů, jejichž souhrnná výše je rovna nebo nižší než 10 % položek kmenového kapitálu tier 1 instituce;
b)
součet těchto hodnot:
i)
hodnota uvedená v písm. a);
ii)
hodnota přímých, nepřímých a syntetických investic instituce do kapitálových nástrojů subjektů finančního sektoru, v nichž instituce má významnou investici, jejichž souhrnná výše je rovna nebo nižší než 10 % položek kmenového kapitálu tier 1 instituce.
Poměrná část významných investic do celkového objemu položek, které nemusí být odečteny, se rovná jedné minus poměrná část uvedená v prvním pododstavci.
4. Objemy položek, které nejsou odečteny podle odstavce 1, podléhají rizikové váze 250 %.
Článek 49
Požadavek na odpočet, pokud se uplatňuje konsolidace, doplňkový dozor nebo institucionální systémy ochrany
1. Pro účely výpočtu individuálního, subkonsolidovaného a konsolidovaného kapitálu, kdy příslušné orgány vyžadují nebo povolují, aby instituce použily metody 1, 2 nebo 3 uvedené v příloze I směrnice 2002/87/ES, mohou příslušné orgány institucím povolit, aby neodečítaly investice do kapitálových nástrojů subjektu finančního sektoru, v němž mateřská instituce, mateřská finanční holdingová společnost nebo mateřská smíšená finanční holdingová společnost nebo instituce má významnou investici, a to za předpokladu, že jsou splněny podmínky uvedené v písm. a) až e) tohoto odstavce:
a)
subjekt finančního sektoru je pojišťovnou, zajišťovnou nebo pojišťovací holdingovou společností;
b)
tato pojišťovna, zajišťovna nebo pojišťovací holdingová společnost je zahrnuta ve stejném doplňkovém dozoru podle směrnice 2002/87/ES jako mateřská instituce, mateřská finanční holdingová společnost nebo mateřská smíšená finanční holdingová společnost nebo instituce, která dané kapitálové nástroje drží;
c)
instituce obdržela předchozí svolení příslušných orgánů;
d)
před udělením svolení podle písmene c) a soustavně se příslušné orgány přesvědčují, že integrované řízení, řízení rizik a systém interní kontroly subjektů, které by byly zahrnuty do konsolidace podle metody 1, 2 nebo 3, jsou adekvátní;
e)
kapitálové investice v daném subjektu patří jednomu z těchto subjektů:
i)
mateřské úvěrové instituci;
ii)
mateřské finanční holdingové společnosti;
iii)
mateřské smíšené finanční holdingové společnosti;
iv)
instituci;
v)
dceřinému podniku jednoho ze subjektů uvedených v bodech i) až iv), který je zahrnut do konsolidace podle části první hlavy II kapitoly 2.
Zvolená metoda je uplatňována dlouhodobě a konzistentně.
2. Pro účely výpočtu individuálního a subkonsolidovaného kapitálu neodečítají instituce podléhající dohledu na konsolidovaném základě v souladu s částí první hlavou II kapitolou 2 kapitálové investice do kapitálových nástrojů vydaných subjekty finančního sektoru zahrnutými do dohledu na konsolidovaném základě, pokud příslušné orgány nerozhodly, že tyto odpočty musí být vyžadovány pro konkrétní účely, zejména pro účely strukturálního oddělení bankovních činností a plánování procesů k řešení úpadku.
Uplatnění přístupu uvedeného v prvním pododstavci nesmí mít neúměrné nepříznivé účinky na finanční systém jako celek nebo jeho části v jiných členských státech nebo v celé Unii tím, že by vytvářel nebo představoval překážku fungování vnitřního trhu nebo že by vytvářel překážky bránící jeho fungování.
3. Příslušné orgány mohou pro účely výpočtu kapitálu na individuálním či subkonsolidovaném základě institucím povolit, aby neodečítaly kapitálové investice do kapitálových nástrojů v těchto případech:
a)
má-li instituce kapitálovou investici v jiné instituci a jsou-li splněny podmínky uvedené v bodech i) až v);
i)
instituce spadají do stejného institucionálního systému ochrany uvedeného v čl. 113 odst. 7;
ii)
příslušné orgány udělily svolení uvedené v čl. 113 odst. 7;
iii)
podmínky stanovené v čl. 113 odst. 7 jsou splněny;
iv)
institucionální systém ochrany sestavuje konsolidovanou rozvahu podle čl. 113 odst. 7 písm. e), nebo není-li stanovena povinnost sestavovat konsolidovanou účetní závěrku, rozšířený souhrnný výpočet, o němž se příslušné orgány přesvědčí, že je rovnocenný ustanovením směrnice 86/635/EHS, jež zahrnuje některé úpravy ustanovení směrnice 83/349/EHS nebo nařízení (ES) č. 1606/2002, jimiž se řídí konsolidované účetní závěrky skupin úvěrových institucí. Rovnocennost uvedeného rozšířeného souhrnného výpočtu potvrdí externí auditor, a zejména to, že při výpočtu nedochází ani k vícenásobnému použití prvků způsobilých pro výpočet kapitálu, ani k žádné nevhodné tvorbě kapitálu mezi členy institucionálního systému ochrany. Konsolidovaná rozvaha nebo rozšířený souhrnný výpočet se oznamují příslušným orgánům přinejmenším tak často, jak je stanoveno v článku 99;
v)
instituce zahrnuté do institucionálního systému ochrany společně splňují na konsolidovaném nebo rozšířeném souhrnném základě požadavky stanovené v článku 92 a podávají zprávy o dodržování těchto požadavků v souladu s článkem 99. V rámci institucionálního systému ochrany se nevyžaduje odpočet podílu ve vlastnictví členů, kteří jsou družstvy, nebo právních subjektů, jestliže nejsou členy tohoto systému, a to za podmínky, že nedochází ani k vícenásobnému použití prvků použitelných pro výpočet kapitálu, ani k žádné nevhodné tvorbě kapitálu mezi členy institucionálního systému ochrany a držitelem menšinového podílu, je-li institucí;
b)
pokud má regionální úvěrová instituce účast ve své ústřední nebo jiné regionální úvěrové instituci a jsou splněny podmínky stanovené v písm. a) bodech i) až v).
4. Účasti, u nichž se v souladu s odstavci 1, 2 nebo 3 neprovádí odpočet, se považují za expozice a jsou rizikově váženy v souladu s částí třetí hlavou II kapitolou 2 nebo 3.
5. Pokud instituce uplatňuje metodu 1 nebo 2 uvedenou v příloze I směrnice 2002/87/ES, zveřejní doplňkový kapitálový požadavek a ukazatel kapitálové přiměřenosti finančního konglomerátu vypočtené v souladu s článkem 6 a přílohou I uvedené směrnice.
6. EBA, EIOPA a Evropský orgán dohledu (Evropský orgán pro cenné papíry a trhy) (dále jen „ESMA“ nebo „orgán ESMA“) zřízený nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1095/2010 ze dne 24. listopadu 2010 (27) ESMA vypracují prostřednictvím smíšeného výboru pro účely tohoto článku návrhy regulačních technických norem pro upřesnění podmínek použití metod výpočtu uvedených v příloze I části II směrnice 2002/87/ES pro účely alternativních postupů k odpočtům uvedených v odstavci 1 tohoto článku.
EBA předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi do 1. února 2015.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010, nařízení (EU) č. 1094/2010 a nařízení (EU) č. 1095/2010.
Oddíl 4
Kmenový kapitál tier 1
Článek 50
Kmenový kapitál tier 1
Kmenový kapitál tier 1 instituce se skládá z položek kmenového kapitálu tier 1 po provedení úprav vyžadovaných články 32 až 35, odpočtů podle článku 36 a uplatnění výjimek a alternativních postupů stanovených v článcích 48, 49 a 79.
KAPITOLA 3
Vedlejší kapitál tier 1
Oddíl 1
Položky a nástroje zahrnované do vedlejšího kapitálu tier 1
Článek 51
Položky vedlejšího kapitálu tier 1
Položky vedlejšího kapitálu tier 1 jsou tyto:
a)
kapitálové nástroje za předpokladu splnění podmínek stanovených v čl. 52 odst. 1;
b)
emisní ážio související s nástroji uvedenými v písmenu a).
Nástroje zahrnuté do písmene a) nejsou považovány za položky kmenového kapitálu tier 1 nebo kapitálu tier 2.
Článek 52
Nástroje zahrnované do vedlejšího kapitálu tier 1
1. Kapitálové nástroje lze považovat za nástroje zahrnované do vedlejšího kapitálu tier 1, pouze pokud jsou splněny tyto podmínky:
a)
nástroje jsou vydány a plně uhrazeny;
b)
nástroje nezakoupil žádný z těchto subjektů:
i)
institucí nebo jejími dceřinými podniky;
ii)
podnik, v němž má instituce účast ve formě přímého vlastnictví nebo kontroly nejméně 20 % hlasovacích práv nebo kapitálu daného podniku;
c)
nákup nástrojů není přímo ani nepřímo financován institucí;
d)
v případě platební neschopnosti instituce se nástroje řadí za nástroje zahrnované do kapitálu tier 2;
e)
nástroje nejsou zajištěny žádným z těchto subjektů ani se na ně nevztahuje záruka žádného z těchto subjektů, která by zvyšovala pořadí uspokojení pohledávek:
i)
institucí nebo jejími dceřinými podniky;
ii)
mateřským podnikem instituce nebo jeho dceřinými podniky;
iii)
mateřskou finanční holdingovou společností nebo jejími dceřinými podniky;
iv)
holdingovou společností se smíšenou činností nebo jejími dceřinými podniky;
v)
smíšenou finanční holdingovou společností a jejími dceřinými podniky;
vi)
podnikem, který má úzké propojení se subjekty uvedenými v bodech i) až v);
f)
nástroje nejsou předmětem žádných ujednání, ať smluvních či jiných, která v případě platební neschopnosti nebo likvidace instituce zvyšují pořadí uspokojení pohledávek z nich plynoucích;
g)
nástroje nemají stanovenu splatnost (věčné nástroje) a ustanovení, jimiž se řídí, neobsahují žádnou pobídku k tomu, aby je instituce splatila;
h)
pokud ustanovení, jimiž se nástroje řídí, obsahují jednu nebo více kupních opcí, může být tato opce uplatněna dle vlastního uvážení emitenta;
i)
nástroje mohou být vypovězeny, splaceny nebo zpětně odkoupeny, pouze pokud jsou splněny podmínky stanovené v článku 77, a nejdříve po uplynutí pěti let ode dne jejich vydání, s výjimkou případů, kdy jsou splněny podmínky stanovené v čl. 78 odst. 4;
j)
ustanovení, jimiž se nástroje řídí, výslovně ani implicitně neuvádějí, že by nástroje byly nebo mohly být institucí vypovězeny, splaceny nebo zpětně odkoupeny, a instituce něco takového ani jinak neuvádí, a to s výjimkou těchto případů;
i)
po likvidaci instituce;
ii)
diskrečního zpětného odkupu nástrojů nebo jiného způsobu snížení kapitálu na základě vlastního rozhodnutí, pokud instituce obdržela předchozí svolení příslušného orgánu v souladu s článkem 7;
k)
instituce výslovně ani implicitně neuvádí, že by příslušný orgán souhlasil s žádostí o vypovězení, splacení nebo zpětný odkup nástrojů;
l)
rozdělení výnosů z nástrojů splňuje tyto podmínky:
i)
je vypláceno z položek k rozdělení;
ii)
výše rozdělených výnosů z nástrojů se nebude měnit na základě úvěrového hodnocení instituce nebo jejího mateřského podniku;
iii)
ustanovení, jimiž se nástroje řídí, dávají instituci možnost dle vlastního uvážení kdykoli na neomezenou dobu a na nekumulativním základě zrušit rozdělení výnosů z nástrojů, přičemž instituce může zrušené platby bez omezení použít k úhradě svých závazků podle jejich splatnosti;
iv)
zrušení rozdělení výnosů nepředstavuje nesplnění závazků ze strany instituce;
v)
zrušením rozdělení výnosů nevznikají instituci žádná omezení;
m)
nástroje nejsou jedním z důvodů vedoucích ke zjištění, že závazky instituce převyšují její aktiva, pokud takové zjištění představuje test platební neschopnosti podle použitelného vnitrostátního práva;
n)
ustanovení, jimiž se nástroje řídí, vyžadují, aby v případě rozhodné události byla trvale nebo dočasně účetně snížena hodnota jistiny nástrojů nebo aby byly nástroje převedeny na nástroje zahrnované do kmenového kapitálu tier 1;
o)
ustanovení, jimiž se nástroje řídí, neobsahují žádné prvky, které by mohly bránit rekapitalizaci instituce;
p)
pokud nástroje nevydává přímo instituce, jsou splněny obě tyto podmínky:
i)
nástroje jsou vydány prostřednictvím subjektu zahrnutého do konsolidace podle části první hlavy II kapitoly 2;
ii)
výnosy jsou okamžitě, bez omezení a v podobě, která splňuje podmínky stanovené v tomto odstavci, k dispozici instituci.
Podmínka stanovená v prvním pododstavci písm. d) se považuje za splněnou bez ohledu na to, zda jsou dané nástroje zahrnuty podle čl. 484 odst. 3 do vedlejšího kapitálu tier 1 nebo kapitálu tier 2, jsou-li na stejné úrovni.
2. EBA vypracuje návrhy regulačních technických norem pro upřesnění všech těchto otázek:
a)
forma a povaha možných pobídek ke splacení nástrojů;
b)
povaha jakéhokoli účetního zvýšení hodnoty jistiny nástroje zahrnovaného do vedlejšího kapitálu tier 1 po dočasném účetním snížení hodnoty jeho jistiny;
c)
postupy a načasování, pokud jde o následující:
i)
určení, že došlo k rozhodné události;
ii)
účetní zvýšení hodnoty jistiny nástroje zahrnovaného do vedlejšího kapitálu tier 1 po dočasném účetním snížení hodnoty jeho jistiny;
d)
vlastnosti nástrojů, které by mohly bránit rekapitalizaci instituce;
e)
použití jednotek pro speciální účel k nepřímé emisi kapitálových nástrojů.
EBA předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi do 1. února 2015.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
Článek 53
Omezení týkající se zrušení rozdělení výnosů z nástrojů zahrnovaných do vedlejšího kapitálu tier 1 a prvky, které by mohly bránit rekapitalizaci instituce
Pro účely čl. 52 odst. 1 písm. l) bodu v) a písmena o) nesmí ustanovení, jimiž se řídí nástroje zahrnované do vedlejšího kapitálu tier 1, obsahovat především následující:
a)
požadavek rozdělení výnosů z nástrojů v případě, že se provádí rozdělení výnosů z nástroje vydaného institucí, který je ve stejném nebo podřízenějším pořadí než nástroj zahrnovaný do vedlejšího kapitálu tier 1, včetně nástroje zahrnovaného do kmenového kapitálu tier 1;
b)
požadavek zrušení výplaty rozdělení výnosů z nástrojů zahrnovaných do kmenového kapitálu tier 1, vedlejšího kapitálu tier 1 nebo kapitálu tier 2 v případě, že se neprovádí rozdělení výnosů z daných nástrojů zahrnovaných do vedlejšího kapitálu tier 1;
c)
povinnost nahradit výplatu úroků nebo dividend platbou v jakékoli jiné formě. Instituci není taková povinnost uložena jinak.
Článek 54
Snížení hodnoty nebo konverze nástrojů zahrnovaných do vedlejšího kapitálu tier 1
1. Pro účely čl. 52 odst. 1 písm. n) se na nástroje zahrnované do vedlejšího kapitálu tier 1 vztahují tato ustanovení:
a)
rozhodná událost nastává tehdy, když se poměr kmenového kapitálu tier 1 instituce uvedený v čl. 92 odst. 1 písm. a) sníží pod jednu z těchto hodnot:
i)
5,125 %;
ii)
hodnotu vyšší než 5,125 %, kterou určí instituce a která je upřesněna v ustanoveních, jimiž se nástroj řídí;
b)
instituce mohou v ustanoveních, jimiž se nástroj řídí, vymezit jednu nebo více rozhodných událostí navíc k události vymezené v písmeni a);
c)
pokud ustanovení, jimiž se nástroje řídí, vyžadují, aby nástroje byly v případě rozhodné události převedeny na nástroje zahrnované do kmenového kapitálu tier 1, musí současně stanovit jedno z následujícího:
i)
převodní poměr a maximální povolenou částku převodu;
ii)
rozsah, v němž budou nástroje převedeny na nástroje zahrnované do kmenového kapitálu tier 1;
d)
pokud ustanovení, jimiž se nástroje řídí, vyžadují, aby v případě rozhodné události byla snížena hodnota jistiny těchto nástrojů, jsou současně sníženy všechny tyto položky:
i)
pohledávka držitele nástroje v případě platební neschopnosti nebo likvidace instituce;
ii)
částka, která má být vyplacena v případě vypovězení nebo splacení nástroje;
iii)
rozdělení výnosů z nástroje.
2. Účetním snížením hodnoty nebo konverzí nástroje zahrnovaného do vedlejšího kapitálu tier 1 podle použitelného účetního rámce se vytvoří položky, které jsou považovány za položky kmenového kapitálu tier 1.
3. Hodnota nástrojů zahrnovaných do vedlejšího kapitálu tier 1 uznaných jako položky vedlejšího kapitálu tier 1 je omezena na minimální hodnotu položek kmenového kapitálu tier 1, které by byly vytvořeny, pokud by účetní hodnota jistiny nástrojů zahrnovaných do vedlejšího kapitálu tier 1 byla plně snížena nebo by tyto nástroje byly převedeny na nástroje zahrnované do kmenového kapitálu tier 1.
4. Úhrnná hodnota nástrojů zahrnovaných do vedlejšího kapitálu tier 1, kterou je zapotřebí v případě rozhodné události účetně snížit nebo převést, nesmí být nižší než nižší z následujících hodnot:
a)
hodnota potřebná k plnému obnovení poměru kmenového kapitálu tier 1 instituce na hodnotu 5,125 %;
b)
plná hodnota jistiny nástroje.
5. Nastane-li rozhodná událost, musí instituce:
a)
neprodleně informovat příslušné orgány;
b)
informovat držitele nástrojů zahrnovaných do vedlejšího kapitálu tier 1;
c)
v souladu s požadavky tohoto článku účetně snížit hodnotu jistiny nástrojů, nebo tyto nástroje neprodleně, nejpozději však do jednoho měsíce, převést na nástroje zahrnované do kmenového kapitálu tier 1.
6. Instituce vydávající nástroje zahrnované do vedlejšího kapitálu tier 1, jež jsou v případě rozhodné události převáděny na nástroje zahrnované do kmenového kapitálu tier 1, zajistí, aby neustále měla dostatek schváleného základního kapitálu, jenž umožní v případě rozhodné události převést veškeré tyto nástroje vedlejšího kapitálu tier 1 na akcie. Ke dni vydání těchto konvertibilních nástrojů vedlejšího kapitálu tier 1 musí být získána všechna nezbytná povolení. Instituce si neustále ponechává předem získané povolení nezbytné k tomu, aby mohla vydat nástroje kmenového kapitálu tier 1, na něž jsou v případě rozhodné události tyto nástroje vedlejšího kapitálu tier 1 převedeny.
7. Instituce vydávající nástroje zahrnované do vedlejšího kapitálu tier 1, jež jsou v případě rozhodné události převáděny na nástroje zahrnované do kmenového kapitálu tier 1, zajistí, aby této konverzi nebránily žádné procesní překážky stanovené v zakládacích dokumentech či stanovách nebo ve smluvních ujednáních.
Článek 55
Důsledky nesplnění podmínek týkajících se nástrojů zahrnovaných do vedlejšího kapitálu tier 1
Jestliže v případě nástroje zahrnovaného do vedlejšího kapitálu tier 1 přestanou být podmínky stanovené v čl. 52 odst. 1 plněny, platí následující:
a)
tento nástroj přestane být okamžitě považován za nástroj zahrnovaný do vedlejšího kapitálu tier 1;
b)
podíl emisního ážia souvisejícího s tímto nástrojem přestane být okamžitě považován za položku vedlejšího kapitálu tier 1.
Oddíl 2
Odpočty od položek vedlejšího kapitálu tier 1
Článek 56
Odpočty od položek kapitálu tier 1
Instituce od položek vedlejšího kapitálu tier 1 odečítají tyto položky:
a)
přímé, nepřímé a syntetické kapitálové investice do vlastních nástrojů zahrnovaných do vedlejšího kapitálu tier 1, včetně vlastních nástrojů zahrnovaných do vedlejšího kapitálu tier 1, které by instituce mohla být povinna odkoupit na základě stávajících smluvních závazků;
b)
přímé, nepřímé a syntetické kapitálové investice do nástrojů zahrnovaných do vedlejšího kapitálu tier 1 subjektů finančního sektoru, s nimiž je instituce ve vztahu vzájemné účasti a příslušné orgány se domnívají, že jeho účelem je uměle zvýšit kapitál instituce;
c)
příslušnou výši přímých, nepřímých a syntetických kapitálových investic do nástrojů zahrnovaných do vedlejšího kapitálu tier 1 subjektů finančního sektoru, v nichž instituce nemá významnou investici, určenou v souladu s článkem 60;
d)
přímé, nepřímé a syntetické kapitálové investice do nástrojů zahrnovaných do vedlejšího kapitálu tier 1 subjektů finančního sektoru, v nichž má instituce významnou investici, s vyloučením pozic z upisování držených pět nebo méně pracovních dnů;
e)
hodnotu položek, které mají být odečteny od položek kapitálu tier 2 podle článku 66, která převyšuje kapitál tier 2 instituce;
f)
daňové platby týkající se položek vedlejšího kapitálu tier 1 předvídatelné v době výpočtu, s výjimkou případu, kdy instituce vhodně upraví hodnotu položek vedlejšího kapitálu tier 1, pokud tyto daňové platby snižují částku, do jejíž výše lze dané položky použít ke krytí rizik nebo ztrát.
Článek 57
Odpočty kapitálových investic do vlastních nástrojů zahrnovaných do vedlejšího kapitálu tier 1
Pro účely čl. 56 písm. a) vypočítají instituce kapitálové investice do vlastních nástrojů zahrnovaných do vedlejšího kapitálu tier 1 na základě hrubých dlouhých pozic s těmito výjimkami:
a)
instituce mohou vypočítat objem kapitálových investic do vlastních nástrojů zahrnovaných do kmenového kapitálu tier 1 na základě čisté dlouhé pozice, jsou-li splněny obě tyto podmínky:
i)
dlouhé a krátké pozice jsou v téže podkladové expozici a s krátkými pozicemi není spojeno žádné riziko protistrany;
ii)
buď jsou dlouhé i krátké pozice jsou drženy v obchodním portfoliu, nebo jsou obě pozice drženy v investičním portfoliu;
b)
instituce určí částku, která má být odečtena za přímé, nepřímé nebo syntetické kapitálové investice do indexových cenných papírů, pomocí výpočtu podkladové expozice vůči vlastním nástrojům zahrnovaným do kmenového kapitálu tier 1 zahrnutým do těchto indexů;
c)
instituce mohou vzájemně započíst hrubé dlouhé pozice ve vlastních nástrojích zahrnovaných do vedlejšího kapitálu tier 1 vyplývající z kapitálových investic do indexových cenných papírů proti krátkým pozicím ve vlastních nástrojích zahrnovaných do vedlejšího kapitálu tier 1 vyplývajícím z krátkých pozic v podkladových indexech, včetně případů, kdy je s těmito krátkými pozicemi spojeno riziko protistrany, jsou-li splněny obě tyto podmínky:
i)
dlouhé a krátké pozice jsou v týchž podkladových indexech;
ii)
buď jsou dlouhé i krátké pozice drženy v obchodním portfoliu, nebo jsou obě pozice drženy v investičním portfoliu.
Článek 58
Odpočty kapitálových investic do nástrojů zahrnovaných do vedlejšího kapitálu tier 1 subjektů finančního sektoru v případech vzájemné účasti, jejímž účelem je umělé zvýšení kapitálu
Instituce provádějí odpočty uvedené v čl. 56 písm. b), c) a d) v souladu s těmito ustanoveními:
a)
kapitálové investice do nástrojů zahrnovaných do vedlejšího kapitálu tier 1 se vypočítají na základě hrubých dlouhých pozic;
b)
pro účely odpočtu se položky vedlejšího kapitálu tier 1 pojišťovny považují za kapitálové investice do nástrojů zahrnovaných do vedlejšího kapitálu tier 1.
Článek 59
Odpočty kapitálových investic nástrojů zahrnovaných do vedlejšího kapitálu tier 1 subjektů finančního sektoru
Instituce provádějí odpočty uvedené v čl. 56 písm. c) a d) v souladu s těmito ustanoveními:
a)
mohou vypočítat přímé, nepřímé a syntetické kapitálové investice nástrojů zahrnovaných do vedlejšího kapitálu tier 1 subjektů finančního sektoru na základě čisté dlouhé pozice v téže podkladové expozici, jsou-li splněny obě tyto podmínky:
i)
splatnost krátké pozice odpovídá splatnosti dlouhé pozice nebo její zbytková splatnost činí nejméně jeden rok
ii)
buď je krátká i dlouhá pozice držena v obchodním portfoliu, nebo jsou obě pozice drženy v investičním portfoliu;
b)
určí částku, která má být odečtena za přímé, nepřímé a syntetické kapitálové investice do indexových cenných papírů, pomocí výpočtu podkladové expozice vůči kapitálovým nástrojům subjektů finančního sektoru zahrnutým do těchto indexů.
Článek 60
Odpočty kapitálových investic do nástrojů zahrnovaných do vedlejšího kapitálu tier 1 v případě, že instituce nemá v subjektu finančního sektoru významnou investici
1. Pro účely čl. 56 písm. c) instituce vypočítají příslušnou částku, která má být odečtena, vynásobením hodnoty uvedené v písmenu a) tohoto odstavce faktorem získaným z výpočtu uvedeného v písmenu b) tohoto odstavce:
a)
souhrnná hodnota, o kterou přímé, nepřímé a syntetické kapitálové investice do nástrojů zahrnovaných do kmenového kapitálu tier 1, vedlejšího kapitálu tier 1 a kapitálu tier 2 subjektů finančního sektoru převyšují 10 % hodnoty položek kmenového kapitálu tier 1 instituce vypočtené po uplatnění těchto ustanovení:
i)
článků 32 až 35;
ii)
čl. 36 odst. 1 písm. a) až g), písm. k) bodů ii) až v) a písm. l), s výjimkou odložených daňových pohledávek závislých na budoucím zisku a vyplývajících z přechodných rozdílů;
iii)
článků 44 a 45;
b)
hodnota přímých, nepřímých a syntetických kapitálových investic instituce do nástrojů zahrnovaných do vedlejšího kapitálu tier 1 těch subjektů finančního sektoru, v nichž instituce nemá významnou investici, vydělená souhrnnou hodnotou všech přímých, nepřímých a syntetických investic instituce do nástrojů kmenového kapitálu tier 1, vedlejšího kapitálu tier 1 a kapitálu tier 2 uvedených subjektů finančního sektoru.
2. Instituce z částky uvedené v odst. 1 písm. a) a z výpočtu faktoru uvedeného v odst. 1 písm. b) vyloučí pozice z upisování držené pět nebo méně pracovních dnů.
3. Částka, která má být podle odstavce 1 odečtena, je rozdělena mezi všechny držené nástroje zahrnované do vedlejšího kapitálu tier 1. Částka, která má být podle odstavce 1 odečtena od každého nástroje vedlejší kapitálu tier 1, se vypočte vynásobením hodnoty stanovené v písmenu a) tohoto odstavce poměrnou částí stanovenou v písmenu b) tohoto odstavce:
a)
hodnota kapitálových investic, která má být odečtena podle odstavce 1;
b)
hodnota stanovená v bodě i) vydělená hodnotou stanovenou v bodě ii):
i)
celkový objem nástrojů zahrnovaných do vedlejšího kapitálu tier 1;
ii)
souhrnná hodnota přímých, nepřímých a syntetických kapitálových investic instituce do nástrojů zahrnovaných do vedlejšího kapitálu tier 1 subjektů finančního sektoru, v nichž instituce nemá významnou investici.
4. Hodnota kapitálových nástrojů uvedená v čl. 56 písm. c), která je rovna nebo nižší než 10 % položek kmenového kapitálu tier 1 instituce po uplatnění ustanovení uvedených v odst. 1 písm. a) bodech i), ii) a iii), se neodečítá a podléhá příslušným rizikovým vahám v souladu s částí třetí hlavou II kapitolou 2 nebo 3 a případně požadavkům stanoveným v části třetí hlavě IV.
5. Instituce určí podíl kapitálových investic do kapitálových nástrojů, na nějž se použijí rizikové váhy, vydělením hodnoty stanovené v písmenu a) hodnotou stanovenou v písmenu b):
a)
hodnota kapitálových investic, na niž se mají použít rizikové váhy podle odstavce 4;
b)
hodnota stanovená v bodě i) vydělená hodnotou stanovenou v bodě ii):
i)
celková hodnota nástrojů kmenového kapitálu tier 1;
ii)
souhrnná hodnota přímých, nepřímých a syntetických kapitálových investic instituce do nástrojů kmenového kapitálu tier 1 subjektů finančního sektoru, v nichž instituce nemá významnou investici.
Oddíl 3
Vedlejší kapitál tier 1
Článek 61
Vedlejší kapitál tier 1
Vedlejší kapitál tier 1 instituce se skládá z položek vedlejšího kapitálu tier 1 po odpočtu položek uvedených v článku 56 a uplatnění článku 79.
KAPITOLA 4
Kapitál tier 2
Oddíl 1
Položky a nástroje zahrnované do kapitálu tier 2
Článek 62
Položky kapitálu tier 2
Položky kapitálu tier 2 jsou tyto:
a)
kapitálové nástroje a podřízené půjčky za předpokladu splnění podmínek stanovených v článku 63;
b)
emisní ážio související s nástroji uvedenými v písmenu a);
c)
u institucí, které počítají objem rizikově vážených expozic podle části třetí hlavy II kapitoly 2, obecné úpravy o úvěrové riziko bez zohlednění daňových účinků do výše 1,25 % objemu rizikově vážených expozic vypočítaného podle části třetí hlavy II kapitoly 2;
d)
u institucí, které počítají objem rizikově vážených expozic podle části třetí hlavy II kapitoly 3, kladné částky bez zohlednění daňových účinků vypočtené podle článků 158 a 159 do výše 0,6 % objemu rizikově vážených expozic vypočítaného podle části třetí hlavy II kapitoly 3.
Položky zahrnuté do písmene a) nejsou považovány za položky kmenového kapitálu tier 1 ani vedlejšího kapitálu tier 1.
Článek 63
Nástroje zahrnované do kapitálu tier 2
Kapitálové nástroje a podřízené půjčky lze považovat za nástroje zahrnované do kapitálu tier 2, pokud jsou splněny tyto podmínky:
a)
nástroje jsou vydány nebo podřízené půjčky získány a plně uhrazeny;
b)
nástroje nezakoupil nebo podřízené půjčky neposkytl žádný z těchto subjektů:
i)
institucí nebo jejími dceřinými podniky;
ii)
podnik, v němž má instituce účast ve formě přímého vlastnictví nebo kontroly nejméně 20 % hlasovacích práv nebo kapitálu daného podniku;
c)
nákup nástrojů nebo poskytnutí podřízených půjček nejsou přímo ani nepřímo financovány institucí;
d)
nárok na částku jistiny nástrojů podle ustanovení, kterými se nástroje řídí, nebo nárok na částku jistiny podřízených půjček podle ustanovení, jimiž se podřízené půjčky řídí, je zcela podřízen pohledávkám všech nepodřízených věřitelů;
e)
nástroje nebo podřízené půjčky nejsou zajištěny žádným z těchto subjektů ani se na ně nevztahuje záruka žádného z těchto subjektů, která by zvyšovala pořadí uspokojení pohledávek:
i)
institucí nebo jejími dceřinými podniky;
ii)
mateřským podnikem instituce nebo jeho dceřinými podniky;
iii)
mateřskou finanční holdingovou společností nebo jejími dceřinými podniky;
iv)
holdingovou společností se smíšenou činností nebo jejími dceřinými podniky;
v)
smíšenou finanční holdingovou společností nebo jejími dceřinými podniky;
vi)
podnikem, který má úzké propojení se subjekty uvedenými v bodech i) až v);
f)
nástroje nebo podřízené půjčky nejsou předmětem žádných ujednání, která by jinak zvyšovala pořadí uspokojení pohledávek z těchto nástrojů nebo podřízených půjček;
g)
nástroje nebo podřízené půjčky mají dobu splatnosti nejméně pěti let;
h)
ustanovení, jimiž se nástroje nebo podřízené půjčky řídí, neobsahují žádnou pobídku pro instituci, aby umořila nebo splatila jejich jistinu přede dnem splatnosti;
i)
pokud nástroje nebo podřízené půjčky zahrnují jednu nebo více kupních opcí nebo možnost/opci předčasného splacení, mohou být opce uplatněny dle vlastního uvážení emitenta nebo případně dlužníka;
j)
nástroje nebo podřízené půjčky mohou být vypovězeny, splaceny nebo zpětně odkoupeny či předčasně splaceny, pouze pokud jsou splněny podmínky stanovené v článku 77, a nejdříve po uplynutí pěti let ode dne jejich vydání nebo získání, s výjimkou případů, kdy jsou splněny podmínky stanovené v čl. 78 odst. 4;
k)
ustanovení, jimiž se nástroje nebo podřízené půjčky řídí, výslovně ani implicitně neuvádějí, že by nástroje nebo podřízené půjčky byly nebo mohly být vypovězeny, umořeny, zpětně odkoupeny nebo předčasně splaceny jindy než při platební neschopnosti nebo likvidaci instituce a instituce něco takového ani jinak neuvádí;
l)
ustanovení, jimiž se nástroje nebo podřízené půjčky řídí, nedávají držiteli či věřiteli právo na urychlení plánované budoucí výplaty úroků nebo jistiny jindy než při platební neschopnosti nebo likvidaci instituce;
m)
výše vyplácených úroků nebo případně dividend z nástrojů nebo podřízených půjček se nebude měnit na základě úvěrového hodnocení instituce nebo jejího mateřského podniku;
n)
pokud nástroje nevydává přímo instituce nebo pokud podřízené půjčky nezískává přímo instituce, musí být splněny obě tyto podmínky:
i)
nástroje jsou vydány nebo podřízené půjčky získány prostřednictvím subjektu zahrnutého do konsolidace podle části první hlavy II kapitoly 2;
ii)
výnosy jsou okamžitě, bez omezení a v podobě, která splňuje podmínky stanovené v tomto odstavci, k dispozici instituci.
Článek 64
Umořování nástrojů zahrnovaných do kapitálu tier 2
Nástroje zahrnované do kapitálu tier 2 lze v posledních pěti letech do splatnosti považovat za položky kapitálu tier 2 v míře, která se určí vynásobením výsledku výpočtu uvedeného v písmenu a) hodnotou uvedenou v písmenu b):
a)
nominální hodnota nástrojů nebo podřízených půjček k prvnímu dni závěrečného pětiletého období jejich smluvní splatnosti vydělená počtem kalendářních dnů v daném období;
b)
počet zbývajících kalendářních dní smluvní splatnosti nástrojů nebo podřízených půjček.
Článek 65
Důsledky nesplnění podmínek týkajících se nástrojů zahrnovaných do vedlejšího kapitálu tier 2
Jestliže v případě nástroje zahrnovaného do kapitálu tier 2 přestanou být podmínky stanovené v článku 63 plněny, platí následující:
a)
tento nástroj přestane být okamžitě považován za nástroj zahrnovaný do kapitálu tier 2;
b)
podíl emisního ážia souvisejícího s tímto nástrojem přestane být okamžitě považován za položku kapitálu tier 2.
Oddíl 2
Odpočty od položek kapitálu tier 2
Článek 66
Odpočty od položek kapitálu tier 2
Od položek kapitálu tier 2 se odečítá následující:
a)
přímé, nepřímé a syntetické kapitálové investice do vlastních nástrojů zahrnovaných do kapitálu tier 2, včetně vlastních nástrojů zahrnovaných do kapitálu tier 2, které by instituce mohla být povinna odkoupit na základě stávajících smluvních závazků;
b)
přímé, nepřímé a syntetické kapitálové investice do nástrojů zahrnovaných do kapitálu tier 2 subjektů finančního sektoru, s nimiž je instituce ve vztahu vzájemné účasti a příslušné orgány se domnívají, že jeho účelem je uměle zvýšit kapitál instituce;
c)
použitelnou hodnotu přímých, nepřímých a syntetických kapitálových investic do nástrojů zahrnovaných do kapitálu tier 2 subjektů finančního sektoru, v nichž instituce nemá významnou investici, přičemž tato hodnota se určí v souladu s článkem 70;
d)
přímé, nepřímé a syntetické kapitálové investice do nástrojů zahrnovaných do kapitálu tier 2 subjektů finančního sektoru, v nichž má instituce významnou investici, s vyloučením pozic z upisování držených pět nebo méně pracovních dnů.
Článek 67
Odpočty kapitálových investic do vlastních nástrojů zahrnovaných do vedlejšího kapitálu tier 2
Pro účely čl. 66 písm. a) počítají instituce kapitálové investice na základě hrubých dlouhých pozic s těmito výjimkami:
a)
instituce mohou vypočítat objem kapitálových investic na základě čisté dlouhé pozice, jsou-li splněny obě tyto podmínky:
i)
dlouhé a krátké pozice jsou v téže podkladové expozici a s krátkými pozicemi není spojeno žádné riziko protistrany;
ii)
buď jsou dlouhé i krátké pozice jsou drženy v obchodním portfoliu, nebo jsou obě pozice drženy v investičním portfoliu;
b)
instituce určí částku, která má být odečtena za přímé, nepřímé a syntetické kapitálové investice do indexových cenných papírů, pomocí výpočtu podkladové expozice vůči vlastním nástrojům zahrnovaným do kapitálu tier 2 zahrnutým do těchto indexů,;
c)
instituce mohou vzájemně započíst hrubé dlouhé pozice ve vlastních nástrojích zahrnovaných do kapitálu tier 2 vyplývající z kapitálových investic do indexových cenných papírů proti krátkým pozicím ve vlastních nástrojích zahrnovaných do kapitálu tier 2 vyplývajícím z krátkých pozic v podkladových indexech, včetně případů, kdy je s těmito krátkými pozicemi spojeno riziko protistrany, jsou-li splněny obě tyto podmínky:
i)
dlouhé a krátké pozice jsou v týchž podkladových indexech;
ii)
buď jsou dlouhé i krátké pozice drženy v obchodním portfoliu, nebo jsou obě pozice drženy v investičním portfoliu.
Článek 68
Odpočty kapitálových investic do nástrojů zahrnovaných do vedlejšího kapitálu tier 1 subjektů finančního sektoru v případech vzájemné účasti, jejímž účelem je umělé zvýšení kapitálu
Instituce provádějí odpočty uvedené v čl. 66 písm. b), c) a d) v souladu s těmito ustanoveními:
a)
kapitálové investice do nástrojů zahrnovaných do kapitálu tier 2 se vypočítají na základě hrubých dlouhých pozic;
b)
pro účely odpočtu se s položkami kapitálu tier 2 pojišťovny a položkami kapitálu tier 3 pojišťovny zachází jako s kapitálovými investicemi do nástrojů zahrnovaných do kapitálu tier 2.
Článek 69
Odpočty kapitálových investic nástrojů zahrnovaných do vedlejšího kapitálu tier 2 subjektů finančního sektoru
Instituce provádějí odpočty uvedené v čl. 66 písm. c) a d) v souladu s těmito ustanoveními:
a)
mohou vypočítat přímé, nepřímé a syntetické kapitálové investice nástrojů zahrnovaných do vedlejšího kapitálu tier 2 subjektů finančního sektoru na základě čisté dlouhé pozice v téže podkladové expozici, jsou-li splněny obě tyto podmínky:
i)
splatnost krátké pozice odpovídá splatnosti dlouhé pozice nebo její zbytková splatnost činí nejméně jeden rok
ii)
buď je krátká i dlouhá pozice držena v obchodním portfoliu, nebo jsou obě pozice drženy v investičním portfoliu;
b)
určí částku, která má být odečtena za přímé, nepřímé a syntetické kapitálové investice do indexových cenných papírů, pomocí výpočtu podkladové expozice vůči kapitálovým nástrojům subjektů finančního sektoru zahrnutým do těchto indexů.
Článek 70
Odpočty nástrojů zahrnovaných do kapitálu tier 2 v případě, že instituce nemá v příslušném subjektu významnou investici
1. Pro účely čl. 66 písm. c) instituce vypočítají příslušnou částku, která má být odečtena, vynásobením hodnoty uvedené v písmenu a) tohoto odstavce faktorem získaným z výpočtu uvedeného v písmenu b) tohoto odstavce:
a)
souhrnná hodnota, o kterou přímé, nepřímé a syntetické kapitálové investice do nástrojů zahrnovaných do kmenového kapitálu tier 1, vedlejšího kapitálu tier 1 a kapitálu tier 2 subjektů finančního sektoru převyšují 10 % hodnoty položek kmenového kapitálu tier 1 instituce vypočtené po uplatnění těchto ustanovení:
i)
článků 32 až 35;
ii)
čl. 36 odst. 1 písm. a) až g), písm. k) bodů ii) až v) a písm. l), s výjimkou částky, která má být odečtena za odložené daňové pohledávky závislé na budoucím zisku a vyplývající z přechodných rozdílů;
iii)
článků 44 a 45;
b)
hodnota přímých, nepřímých a syntetických kapitálových investic instituce do nástrojů zahrnovaných do kapitálu tier 2 těch subjektů finančního sektoru, v nichž instituce nemá významnou investici, vydělená souhrnnou hodnotou všech přímých, nepřímých a syntetických investic instituce do nástrojů kmenového kapitálu tier 1, vedlejšího kapitálu tier 1 a kapitálu tier 2 těchto subjektů finančního sektoru.
2. Instituce z částky uvedené v odst. 1 písm. a) a z výpočtu faktoru uvedeného v odst. 1 písm. b) vyloučí pozice z upisování držené pět nebo méně pracovních dnů.
3. Částka, která má být podle odstavce 1 odečtena, se rozdělí mezi všechny držené nástroje zahrnované do kapitálu tier 2. Instituce určí podíl kapitálových investic do nástrojů zahrnovaných do kapitálu tier 2, který se odečte po vynásobení hodnoty stanovené v písmenu a) tohoto odstavce poměrnou částkou stanovenou v písmenu b) tohoto odstavce:
a)
celková hodnota kapitálových investic, která má být odečtena podle odstavce 1;
b)
hodnota stanovená v bodě i) vydělená hodnotou stanovenou v bodě ii):
i)
celkový objem nástrojů zahrnovaných do kapitálu tier 2;
ii)
souhrnná hodnota přímých, nepřímých a syntetických kapitálových investic instituce do nástrojů zahrnovaných do kapitálu tier 2 subjektů finančního sektoru, v nichž instituce nemá významnou investici.
4. Hodnota kapitálových nástrojů uvedená v čl. 66 odst. 1 písm. c), která je rovna nebo nižší než 10 % položek kmenového kapitálu tier 1 instituce po uplatnění ustanovení uvedených v odst. 1 písm. a) bodech i) až iii), se neodečítá a podléhá příslušným rizikovým vahám v souladu s částí třetí hlavou II kapitolou 2 nebo 3 a případně požadavkům stanoveným v části třetí hlavě IV.
5. Instituce určí podíl kapitálových investic do kapitálových nástrojů, na nějž se použijí rizikové váhy, vydělením hodnoty stanovené v písmenu a) hodnotou stanovenou v písmenu b):
a)
hodnota kapitálových investic, na niž se mají použít rizikové váhy podle odstavce 4;
b)
hodnota stanovená v bodě i) vydělená hodnotou stanovenou v bodě ii):
i)
celková hodnota nástrojů kmenového kapitálu tier 1;
ii)
souhrnná hodnota přímých, nepřímých a syntetických kapitálových investic instituce do nástrojů kmenového kapitálu tier 1 subjektů finančního sektoru, v nichž instituce nemá významnou investici.
Oddíl 3
Kapitál tier 2
Článek 71
Kapitál tier 2
Kapitál tier 2 instituce se skládá z položek kapitálu tier 2 po odpočtech uvedených v článku 66 a uplatnění článku 79.
KAPITOLA 5
Kapitál
Článek 72
Kapitál
Kapitál instituce je součtem jejího kapitálu tier 1 a tier 2.
KAPITOLA 6
Obecné požadavky
Článek 73
Rozdělení výnosů z kapitálových nástrojů
1. Kapitálové nástroje, u nichž může instituce podle svého uvážení rozhodnout o vyplacení rozdělených výnosů jinou formou než formou hotovosti či kapitálového nástroje, nelze považovat za nástroje zahrnované do kmenového kapitálu tier 1, vedlejšího kapitálu tier 1 nebo kapitálu tier 2, pokud instituce neobdržela předchozí svolení příslušných orgánů.
2. Příslušné orgány udělí svolení podle odstavce 1, pouze pokud jsou podle jejich názoru splněny všechny tyto podmínky:
a)
možnost volného uvážení podle odstavce 1 ani forma, v níž by mohlo být rozdělení výnosů provedeno, by neměly nepříznivý vliv na schopnost instituce zrušit výplaty spojené s daným nástrojem;
b)
možnost volného uvážení podle odstavce 1 ani forma, v níž by mohlo být rozdělení výnosů provedeno, by neměly nepříznivý vliv na schopnost nástroje absorbovat ztráty;
c)
možnost volného uvážení podle odstavce 1 ani forma, v níž by mohlo být rozdělení výnosů provedeno, by žádným jiným způsobem nesnižovaly kvalitu kapitálového nástroje.
3. Kapitálové nástroje, u nichž právo rozhodnout nebo požadovat, aby rozdělené výnosy z nástroje byly vyplaceny jinou formou než formou hotovosti či kapitálového nástroje, náleží jiné právnické osobě než instituci, která tyto kapitálové nástroje vydává, nelze považovat za nástroje zahrnované do kmenového kapitálu tier 1, vedlejšího kapitálu tier 1 nebo kapitálu tier 2.
4. Instituce mohou využít široký tržní index jako jeden ze základů pro stanovení výše rozdělených výnosů z nástrojů zahrnovaných do vedlejšího kapitálu tier 1 a kapitálu tier 2.
5. Je-li instituce v rámci uvedeného indexu širšího trhu jedním z referenčních subjektů, odstavec 4 se nepoužije, pokud nejsou splněny obě tyto podmínky:
a)
instituce se domnívá, že neexistuje významná míra korelace mezi pohyby v rámci uvedeného indexu širšího trhu a úvěrovým hodnocením instituce, její mateřské instituce, mateřské finanční holdingové společnosti, mateřské smíšené finanční holdingové společnosti nebo mateřské holdingové společnosti se smíšenou činností;
b)
příslušný orgán nedospěl k odlišnému zjištění, než jaké je uvedeno v písmenu a).
6. Instituce podávají zprávy o širokých tržních indexech, o něž se jejich kapitálové nástroje opírají, a zveřejňují je.
7. EBA vypracuje návrhy regulačních technických norem pro upřesnění podmínek, podle nichž se pro účely odstavce 4 indexy považují za široké tržní indexy.
EBA předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi do 1. února 2015.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
Článek 74
Kapitálové investice do kapitálových nástrojů emitovaných regulovanými subjekty finančního sektoru, které nesplňují podmínky pro regulativní kapitál
Instituce nesmí od žádné složky kapitálu odečíst přímé, nepřímé či syntetické kapitálové investice do kapitálových nástrojů emitovaných regulovanými subjekty finančního sektoru, které nesplňují podmínky pro regulativní kapitál daného subjektu. Instituce na tyto investice uplatní rizikovou váhu v souladu s částí třetí hlavou II kapitolou 2, případně 3.
Článek 75
Požadavky týkající se odpočtu a splatnosti v případě krátkých pozic
Požadavky týkající se splatnosti se v případě krátkých pozic podle čl. 45 písm. a), čl. 59 písm. a) a čl. 69 písm. a) považují ve vztahu k drženým pozicím za splněné, pokud jsou splněny tyto podmínky:
a)
instituce má smluvně dané právo zajišťovanou dlouhou pozici k určitému budoucímu datu prodat protistraně, která poskytuje zajištění;
b)
protistrana, která instituci poskytuje zajištění, má smluvní povinnost dlouhou pozici podle písmene a) od dané instituce k uvedenému určitému budoucímu datu odkoupit.
Článek 76
Investice do kapitálových nástrojů zahrnutých do indexů
1. Pro účely čl. 42 písm. a), čl. 45 písm. a), čl. 57 písm. a), čl. 59 písm. a), čl. 67 písm. a) a čl. 69 písm. a) může instituce snížit hodnotu dlouhé pozice v kapitálovém nástroji o tu část indexu, která je tvořena stejnou podkladovou expozicí, která je zajišťována, pokud jsou splněny tyto podmínky:
a)
buď jsou zajišťovaná dlouhá pozice i krátká pozice v indexu použitá k zajištění této dlouhé pozice drženy v obchodním portfoliu, nebo jsou obě pozice drženy v investičním portfoliu;
b)
pozice uvedené v písmenu a) jsou v rozvaze instituce oceněny reálnou hodnotou;
c)
krátkou pozici uvedenou v písmenu a) lze v rámci postupů vnitřní kontroly uplatňovaných institucí považovat za účinné zajištění;
d)
příslušné orgány alespoň jednou ročně posuzují přiměřenost kontrolních postupů podle písmene c) a přesvědčí se, že tyto postupy jsou i nadále přiměřené.
2. S předchozím svolením příslušného orgánu může instituce místo výpočtu své expozice vůči položkám uvedeným v písmenu a) nebo b) jako alternativní postup použít konzervativní odhad své podkladové expozice vůči těmto kapitálovým nástrojům zahrnutým do indexů:
a)
nástrojům zahrnovaným do kmenového kapitálu tier 1, vedlejšího kapitálu tier 1 a kapitálu tier 2 zahrnutým do indexů;
b)
nástrojům zahrnovaným do kmenového kapitálu tier 1, vedlejšího kapitálu tier 1 a kapitálu tier 2 subjektů finančního sektoru zahrnutým do indexů.
3. Příslušné orgány udělí svolení uvedené v odstavci 2 pouze tehdy, jestliže instituce k jejich spokojenosti prokázala, že by pro ni sledování podkladové expozice vůči položkám uvedeným v odst. 2 písm. a) či podle okolností v písm. b) nebo v obou bylo provozně nepřiměřeně náročné.
4. EBA vypracuje návrhy regulačních technických norem pro upřesnění:
a)
toho, kdy je provádění odhadů použitých jako alternativa k výpočtu podkladové expozice podle odstavce 2 dostatečně konzervativní;
b)
významu spojení „provozně nepřiměřeně náročné“ pro účely odstavce 3.
EBA předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi 1. února 2015.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
Článek 77
Podmínky pro snížení kapitálu
Instituce musí požádat o předchozí svolení příslušného orgánu k provedení jednoho nebo obou těchto kroků:
a)
k snížení, splacení nebo zpětnému odkoupení nástrojů zahrnovaných do kmenového kapitálu tier 1 a vydaných institucí způsobem, který je povolen podle použitelného vnitrostátního práva;
b)
k případnému vypovězení, umoření, splacení nebo zpětnému odkoupení nástrojů zahrnovaných do vedlejšího kapitálu tier 1 nebo do kapitálu tier 2 před datem jejich smluvní splatnosti.
Článek 78
Svolení příslušných orgánů ke snížení kapitálu
1. Příslušný orgán udělí instituci svolení ke snížení, zpětnému odkupu, vypovězení nebo splacení nástrojů zahrnovaných do kmenového kapitálu tier 1, vedlejšího kapitálu tier 1 nebo kapitálu tier 2, pokud je splněna kterákoli z těchto podmínek:
a)
nejpozději současně s postupem podle článku 77 instituce nahradí nástroje uvedené v článku 77 kapitálovými nástroji stejné nebo vyšší kvality za podmínek, které jsou udržitelné z hlediska jejích ekonomických možností;
b)
instituce ke spokojenosti příslušného orgánu prokázala, že její kapitál by v důsledku tohoto postupu překročil požadavky stanovené v čl. 92 odst. 1 tohoto nařízení a požadavek kombinovaných kapitálových rezerv ve smyslu čl. 128 bodu 6 směrnice 2013/36/EU v míře, kterou příslušný orgán může na základě čl. 104 odst. 3 směrnice 2013/36/EU považovat za nezbytnou.
2. Při posuzování udržitelnosti náhradních nástrojů z hlediska ekonomických možností instituce prováděného podle odst. 1 písm. a) příslušné orgány zváží, nakolik by tyto náhradní kapitálové nástroje byly pro instituci nákladnější než nástroje, které by jimi byly nahrazeny.
3. Pokud instituce postupuje podle čl. 77 písm. a) a použitelné vnitrostátní právo zakazuje odmítnout splacení nástrojů zahrnovaných do kmenového kapitálu tier 1 uvedených v článku 27, může příslušný orgán upustit od podmínek stanovených v odstavci 1 tohoto článku za předpokladu, že vyžaduje, aby instituce přiměřeně omezila splacení těchto nástrojů.
4. Příslušné orgány mohou institucím povolit, aby nástroje zahrnované do vedlejšího kapitálu tier 1 nebo kapitálu tier 2 splatily před uplynutím pěti let ode dne vydání, pouze pokud jsou splněny podmínky stanovené v odstavci 1 a v písmenu a) nebo b) tohoto odstavce:
a)
dochází ke změně regulační klasifikace těchto nástrojů, která by pravděpodobně vedla k tomu, že by tyto nástroje byly vyloučeny z kapitálu nebo reklasifikovány jako kvalitativně nižší forma kapitálu, a jsou splněny obě tyto podmínky:
i)
příslušný orgán považuje tuto změnu za dostatečně jistou;
ii)
instituce příslušným orgánům uspokojivě prokáže, že regulační reklasifikace těchto nástrojů nebyla v době jejich vydání reálně předvídatelná;
b)
dochází ke změně použitelného daňového režimu pro tyto nástroje, u níž instituce příslušným orgánům uspokojivě prokáže, že je podstatná a nebyla v době jejich vydání reálně předvídatelná.
5. EBA vypracuje návrhy regulačních technických norem pro upřesnění těchto otázek:
a)
význam spojení „udržitelné z hlediska ekonomických možností instituce“;
b)
přiměřenost omezení splacení uvedeného v odstavci 3;
c)
postup, jakým instituce žádají o svolení příslušného orgánu s provedením kroků uvedených v článku 77, požadavky na údaje v žádostech, jakož i postup, který se použije při odkupu podílů vydaných členům družstev, a lhůty pro vyřízení žádostí.
EBA předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi do 1. února 2015
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
Článek 79
Dočasná výjimka z odpočtů od kapitálu
1. Pokud instituce drží v subjektu finančního sektoru kapitálové nástroje nebo případně poskytla podřízené půjčky, které se považují za nástroje zahrnované do kmenového kapitálu tier 1, vedlejšího kapitálu tier 1 nebo kapitálu tier 2, přičemž je drží dočasně a jejich účelem je podle názoru příslušných orgánů finanční pomoc určená k reorganizaci a záchraně daného subjektu, může příslušný orgán dočasně upustit od uplatňování ustanovení o odpočtech, která by se jinak na tyto nástroje vztahovala.
2. EBA vypracuje návrhy regulačních technických norem pro upřesnění pojmu dočasnosti pro účely odstavce 1 a podmínek, podle nichž může příslušný orgán usoudit, že účelem uvedených dočasných kapitálových investic je finanční pomoc určená k reorganizaci a záchraně příslušného subjektu.
EBA předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi do 1. února 2015.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
Článek 80
Průběžný přezkum kvality kapitálu
1. EBA sleduje kvalitu kapitálových nástrojů vydávaných institucemi po celé Unii a neprodleně informuje Komisi, pokud se objeví významné důkazy, že uvedené nástroje nesplňují kritéria stanovená v článku 28 nebo v příslušných případech v článku 29.
Aby mohl orgán EBA sledovat kvalitu kapitálových nástrojů vydávaných institucemi po celé Unii, příslušné orgány na jeho žádost neprodleně postoupí veškeré informace o nově emitovaných kapitálových nástrojích, jež považuje za relevantní.
2. Oznámení zahrnuje:
a)
podrobné vysvětlení povahy a rozsahu zjištěného nedostatku;
b)
odborné poradenství týkající se kroků Komise, které EBA považuje za nezbytné.
c)
významné změny metodiky EBA pro zátěžové testování platební schopnosti institucí.
3. EBA poskytne Komisi odborné poradenství k významným změnám definice kapitálu, které považuje za nutné v důsledku některé z následujících příčin:
a)
relevantních změn standardů nebo zvyklostí na trhu;
b)
změn příslušných právních předpisů nebo účetních standardů;
c)
významných změn metodiky EBA pro zátěžové testování platební schopnosti institucí.
4. Do 1. ledna 2014 poskytne EBA Komisi odborné poradenství týkající se dalšího možného zacházení s nerealizovanými zisky při oceňování reálnou hodnotou kromě jejich zahrnutí do kmenového kapitálu tier 1 bez úprav. Doporučení EBA zohlední relevantní vývoj mezinárodních účetních standardů a mezinárodních dohod o obezřetnostních standardech pro banky.
HLAVA II
MENŠINOVÉ PODÍLY A NÁSTROJE ZAHRNOVANÉ DO VEDLEJŠÍHO KAPITÁLU TIER 1 A KAPITÁLU TIER 2 VYDANÉ DCEŘINÝMI PODNIKY
Článek 81
Menšinové podíly, které splňují podmínky pro zařazení do konsolidovaného kmenového kapitálu tier 1
1. Menšinové podíly zahrnují součet nástrojů zahrnovaných do kmenového kapitálu tier 1, emisního ážia souvisejícího s těmito nástroji, nerozděleného zisku, a ostatních fondů dceřiného podniku, pokud jsou splněny tyto podmínky:
a)
dceřiný podnik je jedním z těchto subjektů:
i)
institucí;
ii)
podnikem, který na základě použitelného vnitrostátního práva podléhá požadavkům tohoto nařízení a směrnice 2013/36/EU;
b)
dceřiný podnik je v plném rozsahu zahrnut do konsolidace podle části první hlavy II kapitoly 2;
c)
tyto nástroje zahrnované do kmenového kapitálu tier 1 uvedené v návětí tohoto odstavce vlastní jiné osoby než podniky zahrnuté do konsolidace podle části první hlavy II kapitoly 2.
2. Menšinové podíly, které jsou přímo či nepřímo prostřednictvím jednotky pro speciální účel nebo jinak financovány mateřským podnikem instituce nebo jeho dceřinými podniky, nelze považovat za konsolidovaný kmenový kapitál tier 1.
Článek 82
Kvalifikovaný vedlejší kapitál tier 1, kapitál tier 1 a tier 2 a kvalifikovaný kapitál
Kvalifikovaný vedlejší kapitál tier 1, kapitál tier 1 a tier 2 a kvalifikovaný kapitál zahrnuje menšinový podíl, nástroje zahrnované do vedlejšího kapitálu tier 1 nebo kapitálu tier 2 včetně souvisejícího nerozděleného zisku a emisního ážia dceřiného podniku, pokud jsou splněny tyto podmínky:
a)
dceřiný podnik je jedním z těchto subjektů:
i)
institucí;
ii)
podnikem, který na základě použitelného vnitrostátního práva podléhá požadavkům tohoto nařízení a směrnice 2013/36/EU;
b)
dceřiný podnik je v plném rozsahu zahrnut do konsolidace podle části první hlavy II kapitoly 2;
c)
tyto nástroje vlastní jiné osoby než podniky zahrnuté do konsolidace podle části první hlavy II kapitoly 2.
Článek 83
Kvalifikovaný vedlejší kapitál tier 1 a kapitál tier 2 vydané jednotkou pro speciální účel
1. Nástroje zahrnované do vedlejšího kapitálu tier 1 a kapitálu tier 2 vydané jednotkou pro speciální účel a související emisní ážio se zahrnují do kvalifikovaného vedlejšího kapitálu tier 1 nebo kapitálu tier 2 nebo případně kvalifikovaného kapitálu, pouze pokud jsou splněny tyto podmínky:
a)
jednotka pro speciální účel, jež tyto nástroje vydala, je v plném rozsahu zahrnuta do konsolidace podle části první hlavy II kapitoly 2;
b)
nástroje a související emisní ážio se zahrnují do kvalifikovaného vedlejšího kapitálu tier 1, pouze pokud jsou splněny podmínky stanovené v čl. 52 odst. 1;
c)
nástroje a související emisní ážio se zahrnují do kvalifikovaného kapitálu tier 2, pouze pokud jsou splněny podmínky stanovené v článku 63;
d)
jediným aktivem jednotky pro speciální účel je její investice do kapitálu mateřského podniku nebo jeho dceřiného podniku, který je plně zahrnut do konsolidace podle části první hlavy II kapitoly 2, jejíž forma splňuje příslušné podmínky stanovené v čl. 52 odst. 1, případně v článku 63.
Pokud příslušný orgán považuje aktiva jednotky pro speciální účel jiná než její investice do kapitálu mateřského podniku nebo jeho dceřiného podniku, jež jsou zahrnuty do konsolidace podle části první hlavy II kapitoly 2 za zanedbatelný a pro takovou jednotku nevýznamný, může příslušný orgán upustit od podmínky stanovené v prvním pododstavci písm. d).
2. EBA vypracuje návrhy regulačních technických norem pro upřesnění typů aktiv, která souvisejí s provozem jednotky pro speciální účel, a pojmů „zanedbatelný“ a „nevýznamný“ uvedených v odst. 1 druhém pododstavci.
EBA předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi do 1. února 2015.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
Článek 84
Menšinové podíly zahrnuté do konsolidovaného kmenového kapitálu tier 1
1. Instituce určí hodnotu menšinových podílů dceřiného podniku, která se zahrne do konsolidovaného kmenového kapitálu tier 1, tak, že z menšinových podílů daného podniku odečtou součin částky uvedené v písmenu a) a procentního podílu uvedeného v písmenu b):
a)
kmenový kapitál tier 1 dceřiného podniku minus nižší z těchto hodnot:
i)
výše kmenového kapitálu tier 1 daného dceřiného podniku, která se požaduje pro hromadné splnění požadavku stanoveného v čl. 92 odst. 1 písm. a), požadavků uvedených v článcích 458 a 459, specifických požadavků na kapitál uvedených v článku 104 směrnice 2013/36/EU, požadavku kombinovaných kapitálových rezerv ve smyslu čl. 128 bodu 6 směrnice 2013/36/EU, požadavků uvedených v článku 500 a veškerých dodatečných místních předpisů v oblasti dohledu ve třetích zemích, pokud jsou tyto požadavky stanoveny pro kmenový kapitál tier 1;
ii)
výše konsolidovaného kmenového kapitálu tier 1, která se vztahuje k danému dceřinému podniku a která se požaduje na konsolidovaném základě pro hromadné splnění požadavku stanoveného v čl. 92 odst. 1 písm. a), požadavků uvedených v článcích 458 a 459, specifických požadavků na kapitál uvedených v článku 104 směrnice 2013/36/EU, požadavku kombinovaných kapitálových rezerv ve smyslu čl. 128 bodu 6 směrnice 2013/36/EU, požadavků uvedených v článku 500 a veškerých dodatečných místních předpisů v oblasti dohledu ve třetích zemích, pokud jsou tyto požadavky stanoveny pro kmenový kapitál tier 1;
b)
menšinové podíly dceřiného podniku vyjádřené jako procentní podíl všech nástrojů zahrnovaných do kmenového kapitálu tier 1 tohoto podniku včetně souvisejícího emisního ážia, nerozděleného zisku a ostatních fondů.
2. Výpočet podle odstavce 1 se provádí na subkonsolidovaném základě pro jednotlivé dceřiné podniky uvedené v čl. 81 odst. 1.
Instituce se může rozhodnout, že tento výpočet pro dceřiný podnik podle čl. 81 odst. 1 neprovede. Přijme-li instituce takové rozhodnutí, menšinový podíl daného dceřiného podniku nesmí být zahrnut do konsolidovaného kmenového kapitálu tier 1.
3. Pokud se příslušný orgán odchýlí od uplatňování obezřetnostních požadavků na individuálním základě, jak je stanoveno v článku 7, menšinový podíl v rámci dceřiných podniků, na něž se výjimka uplatňuje, se nepovažuje za kapitál na subkondosolidované či případně konsolidované úrovni.
4. EBA vypracuje návrhy regulačních technických norem pro upřesnění výpočtu na subkonsolidovaném základě požadovaného podle odstavce 2 tohoto článku a článků 85 a 87.
EBA předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi do 1. února 2015.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
5. Příslušné orgány mohou udělit výjimku z uplatňování tohoto článku mateřské finanční holdingové společnosti, která splňuje všechny tyto podmínky:
a)
její hlavní činností je nabývání účastí;
b)
podléhá obezřetnostnímu dohledu na konsolidovaném základě;
c)
konsoliduje dceřinou instituci, v níž má pouze menšinovou účast prostřednictvím kontroly ve smyslu článku 1 směrnice 83/349/EHS;
d)
více než 90 % konsolidovaného požadovaného kmenového kapitálu tier 1 pochází od dceřiné instituce uvedené v písmeni c) při výpočtu na subkonsolidovaném základě.
Pokud se po dni 31. prosince 2014 mateřská finanční holdingová společnost, která splňuje podmínky stanovené v prvním pododstavci, stane mateřskou smíšenou finanční holdingovou společností, příslušné orgány mohou této mateřské smíšené finanční holdingové společnosti udělit výjimku podle prvního pododstavce, splňuje-li podmínky tohoto pododstavce.
6. Jestliže úvěrové instituce trvale přidružené v síti k ústřednímu subjektu a instituce uvnitř institucionálního systému ochrany, na nějž se vztahují podmínky stanovené v čl. 113 odst. 7, uzavřely dohody o křížových zárukách, podle nichž neexistují ani se nepředpokládají závažné věcné nebo právní překážky bránící převodu části kapitálu, jež převyšuje regulatorní požadavky, od protistrany dané úvěrové instituci, jsou tyto instituce osvobozeny od ustanovení tohoto článku týkajících se odpočtů a mohou v plném rozsahu uznat jakýkoli menšinový podíl vznikající uvnitř křížového záručního systému.
Článek 85
Kvalifikované nástroje zahrnované do kapitálu tier 1 zahrnuté do konsolidovaného kapitálu tier 1
1. Instituce určí výši kvalifikovaného kapitálu tier 1 dceřiného podniku, která se zahrne do konsolidovaného kapitálu, tak, že z kapitálu daného podniku odečtou součin částky uvedené v písmenu a) a procentního podílu uvedeného v písmenu b):
a)
kapitál tier 1 dceřiného podniku minus nižší z těchto hodnot:
i)
výše kapitálu tier 1 dceřiného podniku, která se požaduje pro hromadné splnění požadavku stanoveného v čl. 92 odst. 1 písm. b), požadavků uvedených v článcích 458 a 459, specifických požadavků na kapitál uvedených v článku 104 směrnice 2013/36/EU, požadavku kombinovaných kapitálových rezerv ve smyslu čl. 128 bodu 6 směrnice 2013/36/EU, požadavků uvedených v článku 500 a veškerých dodatečných místních předpisů v oblasti dohledu ve třetích zemích, pokud jsou tyto požadavky stanoveny pro kapitál tier 1;
ii)
výše konsolidovaného kapitálu tier 1, která se vztahuje k dceřinému podniku a která se požaduje na konsolidovaném základě pro hromadné splnění požadavku stanoveného v čl. 92 odst. 1 písm. b), požadavků uvedených v článcích 458 a 459, specifických požadavků na kapitál uvedených v článku 104 směrnice 2013/36/EU, požadavku kombinovaných kapitálových rezerv ve smyslu čl. 128 bodu 6 směrnice 2013/36/EU, požadavků uvedených v článku 500 a veškerých dodatečných místních předpisů v oblasti dohledu ve třetích zemích, pokud jsou tyto požadavky stanoveny pro kapitál tier 1;
b)
kvalifikovaný kapitál tier 1 dceřiného podniku vyjádřený jako procentní podíl všech nástrojů zahrnovaných do kapitálu tier 1 tohoto podniku včetně souvisejícího emisního ážia, nerozděleného zisku a ostatních fondů.
2. Výpočet podle odstavce 1 se provádí na subkonsolidovaném základě pro jednotlivé dceřiné podniky uvedené v čl. 81 odst. 1.
Instituce se může rozhodnout, že tento výpočet pro dceřiný podnik podle čl. 81 odst. 1 neprovede. Přijme-li instituce takové rozhodnutí, kvalifikovaný kapitál tier 1 daného dceřiného podniku nesmí být zahrnut do konsolidovaného kapitálu tier 1.
3. Pokud se příslušný orgán odchýlí od uplatňování obezřetnostních požadavků na individuálním základě, jak je stanoveno v článku 7, nástroje zahrnované do kapitálu tier 1 v rámci dceřiných podniků, na něž se výjimka uplatňuje, se nepovažují za kapitál na subkondosolidované či případně konsolidované úrovni.
Článek 86
Kvalifikovaný kapitál tier 1 zahrnutý do konsolidovaného vedlejšího kapitálu tier 1
Aniž je dotčen čl. 84 odst. 5 a 6, instituce určí výši kvalifikovaného kapitálu tier 1 dceřiného podniku, která se zahrne do konsolidovaného vedlejšího kapitálu tier 1, tak, že z kvalifikovaného kapitálu tier 1 daného podniku zahrnutého do konsolidovaného kapitálu tier 1 odečtou menšinové podíly tohoto podniku, které jsou zahrnuty do konsolidovaného kmenového kapitálu tier 1.
Článek 87
Kvalifikovaný kapitál zahrnutý do konsolidovaného kapitálu
1. Instituce určí výši kvalifikovaného kapitálu dceřiného podniku, která se zahrne do konsolidovaného kapitálu, tak, že z kvalifikovaného kapitálu daného podniku odečtou součin částky uvedené v písmenu a) a procentního podílu uvedeného v písmenu b):
a)
kapitál dceřiného podniku minus nižší z těchto hodnot:
i)
výše kapitálu dceřiného podniku, která se požaduje pro hromadné splnění požadavku stanoveného v čl. 82 odst. 1 písm. c), požadavků uvedených v článcích 458 a 459, specifických požadavků na kapitál uvedených v článku 104 směrnice 2013/36/EU, požadavku kombinovaných kapitálových rezerv ve smyslu čl. 128 bodu 6 směrnice 2013/36/EU, požadavků uvedených v článku 500 a veškerých dodatečných místních předpisů v oblasti dohledu ve třetích zemích;
ii)
výše kapitálu, která se vztahuje k tomuto dceřinému podniku a která se požaduje na konsolidovaném základě pro hromadné splnění požadavku stanoveného v čl. 92 odst. 1 písm. c), požadavků uvedených v článcích 458 a 459, specifických požadavků na kapitál uvedených v článku 104 směrnice 2013/36/EU, požadavku kombinovaných kapitálových rezerv ve smyslu čl. 128 bodu 6 směrnice 2013/36/EU, požadavků uvedených v článku 500 a veškerých dodatečných místních dohledových požadavků na kapitál ve třetích zemích;
b)
kvalifikovaný kapitál dceřiného podniku vyjádřený jako procentní podíl všech kapitálových nástrojů tohoto podniku, které jsou zahrnuty do položek kmenového kapitálu tier 1, vedlejšího kapitálu tier 1 a kapitálu tier 2, včetně souvisejícího emisního ážia, nerozděleného zisku a ostatních fondů.
2. Výpočet podle odstavce 1 se provádí na subkonsolidovaném základě pro jednotlivé dceřiné podniky uvedené v čl. 81 odst. 1.
Instituce se může rozhodnout, že tento výpočet pro dceřiný podnik podle čl. 81 odst. 1 neprovede. Přijme-li instituce takové rozhodnutí, kvalifikovaný kapitál daného dceřiného podniku nesmí být zahrnut do konsolidovaného kapitálu.
2a. Pokud se příslušný orgán odchýlí od uplatňování obezřetnostních požadavků na individuálním základě, jak je stanoveno v článku 7, kapitálové nástroje v rámci dceřiných podniků, na něž se výjimka uplatňuje, se nepovažují za kapitál na subkondosolidované či případně konsolidované úrovni.
Článek 88
Kvalifikované kapitálové nástroje zahrnuté do konsolidovaného kapitálu tier 2
Aniž je dotčen čl. 84 odst. 5 a 6, instituce určí výši kvalifikovaného kapitálu dceřiného podniku, která se zahrne do konsolidovaného kapitálu tier 2, tak, že z kvalifikovaného kapitálu daného podniku zahrnutého do konsolidovaného kapitálu odečtou kvalifikovaný kapitál tier 1 tohoto podniku, který je zahrnut do konsolidovaného kapitálu tier 1.
HLAVA III
KVALIFIKOVANÉ ÚČASTI MIMO FINANČNÍ SEKTOR
Článek 89
Rizikové vážení a zákaz kvalifikovaných účastí mimo finanční sektor
1. Kvalifikovaná účast, jejíž výše přesahuje 15 % použitelného kapitálu instituce, se řídí ustanoveními odstavce 3, pokud se jedná o účast v podniku, který není jedním z následujících subjektů:
a)
subjektem finančního sektoru;
b)
podnikem, který není subjektem finančního sektoru a provozuje činnosti, které příslušný orgán považuje za kteroukoli z těchto aktivit:
i)
přímé rozšíření bankovnictví
ii)
pomocné služby pro bankovnictví,
iii)
leasing, faktoring, správu podílových fondů, řízení služeb zpracování údajů nebo jiné podobné činnosti.
2. Pokud celková výše kvalifikovaných účastí instituce v jiných podnicích, než jsou podniky uvedené v odst. 1 písm. a) a b), přesahuje 60 % jejího použitelného kapitálu, řídí se ustanoveními odstavce 3.
3. Na kvalifikované účasti institucí uvedené v odstavcích 1 a 2 uplatňují příslušné orgány požadavky stanovené v písmenu a) nebo b):
a)
pro účely výpočtu kapitálového požadavku v souladu s částí třetí použijí instituce rizikovou váhu 1 250 % na vyšší z těchto hodnot:
i)
výši kvalifikovaných účastí podle odstavce 1 přesahující 15 % použitelného kapitálu;
ii)
celkovou výši kvalifikovaných účastí podle odstavce 2 přesahující 60 % použitelného kapitálu instituce;
b)
příslušné orgány zakážou institucím držet kvalifikované účasti uvedené v odstavcích 1 a 2, jejichž výše přesahuje procentní podíly použitelného kapitálu stanovené v uvedených odstavcích.
Příslušné orgány zveřejní, zda uplatnily požadavky stanovené v písmeni a) nebo b).
4. Pro účely odst. 1 písm. b) vydá EBA pokyny pro upřesnění těchto skutečností:
a)
činností, které jsou přímým rozšířením bankovnictví;
b)
pomocných služeb pro bankovnictví;
c)
podobných činností.
Tyto pokyny se přijímají v souladu s článkem 16 nařízení (EU) č. 1093/2010.
Článek 90
Alternativní postup k použití rizikové váhy 1 250 %
Jako alternativní postup k použití rizikové váhy 1 250 % na částky přesahující limity uvedené v čl. 89 odst. 1 a 2 může instituce tyto částky odečíst od položek kmenového kapitálu tier 1 v souladu s čl. 36 odst. 1 písm. k).
Článek 91
Výjimky
1. Podíly v podnicích, které nejsou uvedeny v čl. 89 odst. 1 písm. a) a b), se nezahrnují do výpočtu limitních procentních podílů použitelného kapitálu stanovených v uvedeném článku, je-li splněna některá z následujících podmínek:
a)
tyto podíly jsou drženy dočasně během finanční pomoc, jak je uvedeno v článku 79;
b)
tyto držené podíly jsou pozicí z upisování drženou pět nebo méně pracovních dnů;
c)
tyto podíly jsou drženy vlastním jménem instituce a na účet jiných osob.
2. Podíly, které nemají povahu dlouhodobých finančních aktiv uvedených v čl. 35 odst. 2 směrnice 86/635/EHS, se do výpočtu podle článku 89 nezahrnují.
ČÁST TŘETÍ
KAPITÁLOVÉ POŽADAVKY
HLAVA I
OBECNÉ POŽADAVKY, OCEŇOVÁNÍ A PODÁVÁNÍ ZPRÁV
KAPITOLA 1
Požadovaná úroveň kapitálu
Oddíl 1
Požadavky na kapitál pro instituce
Článek 92
Požadavky na kapitál
1. S výhradou článků 93 a 94 musí instituce neustále splňovat tyto požadavky na kapitál:
a)
poměr kmenového kapitálu tier 1 ve výši 4,5 %;
b)
kapitálový poměr tier 1 ve výši 6 %;
c)
celkový kapitálový poměr ve výši 8 %.
2. Instituce vypočítají kapitálové poměry takto:
a)
poměr kmenového kapitálu tier 1 je kmenový kapitál tier 1 instituce vyjádřený jako procentní podíl celkového objemu rizikové expozice;
b)
kapitálový poměr tier 1 je kapitál tier 1 instituce vyjádřený jako procentní podíl celkového objemu rizikové expozice;
c)
celkový kapitálový poměr je kapitál instituce vyjádřený jako procentní podíl celkového objemu rizikové expozice.
3. Celkový objem rizikové expozice se vypočítá jako součet hodnot v písmenech a) až f) tohoto odstavce po zohlednění ustanovení uvedených v odstavci 4:
a)
objemy rizikově vážených expozic pro úvěrové riziko a riziko rozmělnění vypočítané v souladu s hlavou II a článkem 379 pro všechny obchodní činnosti instituce s výjimkou objemů rizikově vážených expozic z transakcí zahrnutých do obchodního portfolia instituce;
b)
požadavky na kapitál stanovené v souladu s touto částí hlavou IV, případně částí čtvrtou, pro transakce zahrnuté do obchodního portfolia instituce:
i)
k pozičnímu riziku;
ii)
pro velké expozice přesahující limity stanovené v článcích 395 až 401, pokud je instituci povoleno tyto limity překročit;
c)
požadavky na kapitál stanovené v souladu s touto částí hlavou IV, případně hlavou V, s výjimkou článku 379:
i)
k měnovému riziku;
ii)
k vypořádacímu riziku;
iii)
ke komoditnímu riziku;
d)
požadavky na kapitál vypočítané v souladu s hlavou VI k riziku úvěrových úprav v ocenění nástrojů OTC derivátů jiných, než jsou úvěrové deriváty uznané ke snížení objemů rizikově vážených expozic pro úvěrové riziko;
e)
požadavky na kapitál stanovené v souladu s hlavou III k operačnímu riziku;
f)
objemy rizikově vážených expozic určené v souladu s hlavou II pro riziko protistrany vyplývající z transakcí zahrnutých do obchodního portfolia instituce pro následující typy transakcí a dohod:
i)
kontrakty uvedené v příloze II a úvěrové deriváty;
ii)
repo obchody, půjčky či výpůjčky cenných papírů nebo komodit založené na cenných papírech nebo komoditách;
iii)
maržové obchody založené na cenných papírech nebo komoditách;
iv)
transakce s delší dobou vypořádání.
4. Při výpočtu celkového objemu expozice podle odstavce 3 platí tato ustanovení:
a)
požadavky na kapitál uvedené v písmenech c), d) a e) daného odstavce zahrnují požadavky vyplývající ze všech obchodních činností instituce;
b)
instituce vynásobí požadavky na kapitál stanovené v písmenech b) až e) uvedeného odstavce číslem 12,5.
Článek 93
Požadavek na počáteční kapitál u již fungujících subjektů
1. Kapitál instituce nesmí poklesnout pod výši počátečního kapitálu požadovanou při vydání povolení.
2. Úvěrové instituce, které již existovaly k 1. lednu 1993 a výše jejich kapitálu nedosahuje požadované výše počátečního kapitálu, mohou pokračovat v provozování činnosti. Výše kapitálu těchto institucí nesmí poklesnout pod nejvyšší úroveň dosaženou po 22. prosinci 1989.
3. Povolené investiční podniky a podniky podle článku 6 směrnice 2006/49/ES, které existovaly již před 31. prosincem 1995 a výše jejich kapitálu nedosahuje požadované výše počátečního kapitálu, mohou pokračovat ve své činnosti. Kapitál takových investičních podniků nebo podniků nesmí klesnout pod nejvyšší vztažnou hodnotu vypočtenou po dni oznámení uvedeném ve směrnici Rady 93/6/EHS ze dne 15. března 1993 o kapitálové přiměřenosti investičních podniků a úvěrových institucí (28). Tato vztažná hodnota je průměrná denní výše kapitálu vypočtená za dobu šesti měsíců předcházejících datu výpočtu. Vypočítává se každých šest měsíců pro příslušné předchozí období.
4. Pokud nad institucí spadající do kategorie uvedené v odstavci 2 nebo 3 převezme kontrolu jiná fyzická nebo právnická osoba než ta, která měla nad institucí kontrolu dříve, musí výše kapitálu této instituce dosáhnout požadované výše počátečního kapitálu.
5. Při fúzi dvou nebo více institucí spadajících do kategorie uvedené v odstavci 2 nebo 3 nesmí výše kapitálu instituce vzniklé touto fúzí klesnout pod souhrn kapitálu fúzujících institucí v okamžiku fúze, pokud nebylo dosaženo požadované výše počátečního kapitálu.
6. Pokud příslušné orgány usoudí, že k zajištění solventnosti instituce je nezbytné, aby byl požadavek stanovený v odstavci 1 splněn, ustanovení odstavců 2 až 5 se nepoužijí.
Článek 94
Výjimka pro malá obchodní portfolia
1. Instituce může pro transakce zahrnuté do obchodního portfolia nahradit kapitálový požadavek uvedený v čl. 92 odst. 3 písm. b) kapitálovým požadavkem vypočteným v souladu s písmenem a) uvedeného odstavce, pokud objem jejích rozvahových a podrozvahových položek zahrnutých do obchodního portfolia splňuje obě tyto podmínky:
a)
činí obvykle méně než 5 % celkových aktiv a 15 milionů EUR;
b)
nikdy nepřesahuje 6 % celkových aktiv a 20 milionů EUR.
2. Při výpočtu objemu rozvahových a podrozvahových položek musí instituce dodržovat tyto zásady:
a)
dluhové nástroje jsou oceněny v tržních cenách nebo v nominální hodnotě, akcie v jejich tržních cenách a deriváty podle nominální nebo tržní hodnoty podkladových nástrojů;
b)
absolutní hodnota dlouhé pozice se sčítá s absolutní hodnotou krátké pozice.
3. Pokud instituce nesplní podmínku uvedenou v odst. 1 písm. b), neprodleně uvědomí příslušný orgán. Pokud příslušný orgán v návaznosti na vlastní posouzení zjistí a uvědomí instituci, že požadavek stanovený v odst. 1 písm. a) není splněn, přestane instituce odstavec 1 používat od příštího data pro vykazování.
Oddíl 2
Kapitálové požadavky pro investiční podniky s omezeným povolením k poskytování investičních služeb
Článek 95
Kapitálové požadavky pro investiční podniky s omezeným povolením k poskytování investičních služeb
1. Investiční podniky, které nejsou oprávněny poskytovat investiční služby a činnosti uvedené v oddíle A bodech 3 a 6 přílohy I směrnice 2004/39/ES, postupují při výpočtu celkového objemu rizikové expozice pro účely čl. 92 odst. 3 podle odstavce 2.
2. Investiční podniky uvedené v odstavci 1 tohoto článku a podniky uvedené v čl. 4 odst. 1 bodě 2 písm. c), které poskytují investiční služby a činnosti uvedené oddíle A bodech 2 a 4 přílohy I směrnice 2004/39/ES, vypočítají celkový objem rizikové expozice jako vyšší z následujících hodnot:
a)
součet položek uvedených v čl. 92 odst. 3 písm. a) až d) a f) po použití čl. 92 odst. 4;
b)
hodnota určená v článku 97 vynásobená číslem 12,5.
Podniky uvedené v čl. 4 odst. 1 bodě 2 písm. c), které poskytují investiční služby a činnosti uvedené oddíle A bodech 2 a 4 přílohy I směrnice 2004/39/ES, musí splňovat požadavky čl. 92 odst. 1 a 2 vycházející z celkového objemu rizikové expozice uvedeného v prvním pododstavci.
Příslušné orgány mohou stanovit kapitálové požadavky pro podniky uvedené v čl. 4 odst. 1 bodě 2 písm. c), které poskytují investiční služby a činnosti uvedené na seznamu v oddíle A bodech 2 a 4 v přílohy I směrnice 2004/39/ES, jako kapitálové požadavky, které by pro tyto podniky byly závazné podle vnitrostátních prováděcích opatření ke směrnicím 2006/49/ES a 2006/48/ES, platných k 31. prosinci 2013.
3. Na investiční podniky uvedené v odstavci 1 se vztahují všechna ostatní ustanovení týkající se operačního rizika stanovená v hlavě VII kapitole 3 oddílu II pododdílu 1 směrnice 2013/36/EU.
Článek 96
Kapitálové požadavky pro investiční podniky, které drží počáteční kapitál podle čl. 28 odst. 2 směrnice 2013/36/EU
1. Následující kategorie investičních podniků, které drží počáteční kapitál podle čl. 28 odst. 2 směrnice 2013/36/EU, postupují při výpočtu celkového objemu rizikové expozice pro účely čl. 92 odst. 3 podle odstavce 2 tohoto článku:
a)
investiční podniky, které obchodují na vlastní účet výhradně za účelem splnění nebo provedení pokynu klienta nebo za účelem získání přístupu ke clearingovému a vypořádacímu systému nebo uznané burze, jestliže jednají v postavení zprostředkovatele nebo provádějí pokyn klienta;
b)
investiční podniky, které splňují všechny tyto podmínky:
i)
nedrží peníze nebo cenné papíry klienta;
ii)
obchodují pouze na vlastní účet;
iii)
nemají žádné vnější klienty;
iv)
provedení a vypořádání se u jejich transakcí uskutečňuje na odpovědnost clearingové instituce a jsou uvedenou clearingovou institucí zaručeny.
2. Investiční podniky uvedené v odstavci 1 vypočítají celkový objem rizikové expozice jako součet následujících hodnot:
a)
čl. 92 odst. 3 písm. a) až d) a f) po použití čl. 92 odst. 4;
b)
hodnoty určené v článku 97 vynásobené číslem 12,5.
3. Na investiční podniky uvedené v odstavci 1 se vztahují všechna ostatní ustanovení týkající se operačního rizika stanovená v hlavě VII kapitole 3 oddílu II pododdílu 1 směrnice 2013/36/EU.
Článek 97
Kapitálový požadavek založený na fixních režijních nákladech
1. V souladu s články 95 a 96 drží investiční podnik a podniky uvedené v čl. 4 odst. 1 bodě 2 písm. c), které poskytují investiční služby a činnosti uvedené na seznamu v oddíle A bodech 2 a 4 v přílohy I směrnice 2004/39/ES, použitelný kapitál ve výši alespoň jedné čtvrtiny svých fixních režijních nákladů za předchozí rok.
2. Pokud oproti předchozímu roku dojde ke změně činnosti investičního podniku, kterou příslušný orgán považuje za podstatnou, může příslušný orgán požadavek stanovený v odstavci 1 upravit.
3. Investiční podnik, který dosud neprovozuje činnost po dobu jednoho roku, musí počínaje dnem zahájení činnosti držet použitelný kapitál ve výši alespoň jedné čtvrtiny fixních režijních nákladů odhadovaných v jeho podnikatelském plánu, s výjimkou případů, kdy příslušný orgán vyžaduje úpravu podnikatelského plánu.
4. EBA za konzultace s orgánem ESMA vypracuje návrhy regulačních technických norem, v nichž podrobněji upřesní:
a)
výpočet požadavku na držení použitelného kapitálu ve výši alespoň jedné čtvrtiny fixních režijních nákladů za předchozí rok;
b)
podmínky, podle nichž příslušný orgán upravuje požadavek na držení použitelného kapitálu ve výši alespoň jedné čtvrtiny fixních režijních nákladů za předchozí rok;
c)
výpočet odhadovaných fixních režijních nákladů v případě investičního podniku, který dosud neprovozuje činnost po dobu jednoho roku.
EBA předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi do 1. března 2014.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
Článek 98
Kapitálový požadavek pro investiční podniky na konsolidovaném základě
1. V případě investičních podniků uvedených v čl. 95 odst. 1, jež jsou ve skupině, která nezahrnuje úvěrové instituce, uplatní mateřský investiční podnik v členském státě článek 92 na konsolidovaném základě takto:
a)
pomocí výpočtu celkového objemu rizikové expozice stanoveného v čl. 95 odst. 2;
b)
vypočtením kapitálu na základě konsolidované situace mateřského investičního podniku nebo případně finanční holdingové společnosti nebo smíšené finanční holdingové společnosti.
2. V případě investičních podniků uvedených v čl. 96 odst. 1, jež jsou ve skupině, která nezahrnuje úvěrové instituce, uplatní mateřský investiční podnik v členském státě a investiční podnik kontrolovaný finanční holdingovou společností nebo smíšenou finanční holdingovou společností článek 92 na konsolidovaném základě takto:
a)
pomocí výpočtu celkového objemu rizikové expozice stanoveného v čl. 96 odst. 2;
b)
vypočtením kapitálu na základě konsolidované situace mateřského investičního podniku nebo případně kapitálu finanční holdingové společnosti nebo smíšené finanční holdingové společnosti a v souladu s částí první hlavou II kapitolou 2.
KAPITOLA 2
Požadavky na výpočty a podávání zpráv
Článek 99
Podávání zpráv o požadavcích na kapitál a finančních informací
1. O povinnostech podle článku 92 vypracovávají instituce nejméně jednou za 6 měsíců zprávy určené příslušným orgánům.
2. Finanční informace podávají rovněž instituce, na něž se vztahuje článek 4 nařízení (ES) č. 1606/2002, a ty úvěrové instituce, které nejsou uvedeny v článku 4 uvedeného nařízení a které připravují své konsolidované účetní závěrky v souladu s mezinárodními účetními standardy přijatými postupem stanoveným v čl. 6 odst. 2 uvedeného nařízení.
3. Od úvěrových institucí, které používají mezinárodní účetní standardy na základě nařízení (ES) č. 1606/2002 k podávání zpráv o kapitálu na konsolidovaném základě podle čl. 24 odst. 2 tohoto nařízení, mohou příslušné orgány požadovat, aby rovněž podávaly finanční informace podle odstavce 2 tohoto článku.
4. Finanční informace uvedené v odstavci 2 a v odst. 3 prvním pododstavci se podávají v rozsahu nezbytném pro získání komplexního pohledu na rizikový profil činností instituce a přehledu o systémových rizicích představovaných institucemi pro finanční sektor nebo reálnou ekonomiku podle nařízení (EU) č. 1093/2010.
5. EBA vypracuje návrhy prováděcích technických norem pro upřesnění jednotných formátů, četnosti, lhůt pro podávání zpráv, definic, jakož i informačních technologií, které mají být v Unii k podávání zpráv uvedených v odstavcích 1 až 4 používány.
Požadavky na podávání zpráv musí být přiměřené povaze, rozsahu a komplexnosti činností institucí.
EBA předloží tyto návrhy prováděcích technických norem Komisi do 1. února 2015.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat prováděcí technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s článkem 15 nařízení (EU) č. 1093/2010.
6. Má-li příslušný orgán za to, že finanční informace požadované podle odstavce 2 jsou nezbytné k získání komplexního pohledu na rizikový profil činností a přehledu o systémových rizicích, jež pro finanční sektor nebo reálnou ekonomiku představují instituce jiné než uvedené v odstavcích 2 a 3, které podléhají účetnímu rámci podle směrnice 86/635/EHS, konzultují příslušné orgány orgán EBA ohledně rozšíření požadavků na podávání finančních informacích na konsolidovaném základě i na tyto instituce, pokud již tyto zprávy na konsolidovaném základě nepodávají.
EBA vypracuje návrhy prováděcích technických norem pro upřesnění formátů, jež mají používat instituce, na které mohou příslušné orgány rozšířit požadavky na podávání zpráv podle prvního pododstavce.
EBA předloží tyto návrhy prováděcích technických norem Komisi do 1. února 2015.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat prováděcí technické normy uvedené ve druhém pododstavci v souladu s článkem 15 nařízení (EU) č. 1093/2010.
7. Má-li příslušný orgán za to, že pro účely stanovené v odstavci 1 jsou nezbytné informace, které nejsou zařazeny do prováděcích technických norem uvedených v odstavce 5, uvědomí orgán EBA a ESRB o dalších informacích, jejichž zařazení do prováděcích technických norem uvedených v odstavci 5 považuje za nezbytné.
Článek 100
Doplňující požadavky na podávání zpráv
Instituce příslušným orgánům podávají zprávy alespoň v souhrnné podobě o úrovni rep, půjček cenných papírů a všech formách zatížení aktiv.
EBA tyto informace zahrne do prováděcích technických norem uvedených v čl. 99 odst. 5 týkajících se podávání zpráv.
Článek 101
Zvláštní oznamovací povinnosti
1. Instituce každých šest měsíců oznamují příslušným orgánům za každý stát, vůči jehož trhu s nemovitostmi mají expozici, tyto údaje:
a)
ztráty z expozic, u nichž instituce uznala jako kolaterál obytné nemovitosti, do výše zastavené částky a 80 % tržní hodnoty nebo 80 % zástavní hodnoty nemovitosti, podle toho, která z těchto částek je nižší, není-li v souladu s čl. 124 odst. 2 rozhodnuto jinak;
b)
celkové ztráty z expozic, u nichž instituce uznala jako kolaterál obytné nemovitosti, do výše hodnoty té části expozice, která je podle čl. 124 odst. 1 považována za plně zajištěnou obytnými nemovitostmi;
c)
hodnotu expozice u všech nesplacených expozic, u nichž instituce uznala jako kolaterál obytné nemovitosti, omezenou na tu část, která je podle čl. 124 odst. 1 považována za plně zajištěnou obytnými nemovitostmi;
d)
ztráty z expozic, u nichž instituce uznala jako kolaterál obchodní nemovitosti, do výše zastavené částky a 50 % tržní hodnoty nebo 60 % zástavní hodnoty nemovitosti, a to podle toho, která z těchto částek je nižší, není-li v souladu s čl. 124 odst. 2 rozhodnuto jinak;
e)
celkové ztráty z expozic, u nichž instituce uznala jako kolaterál obchodní nemovitosti, do výše hodnoty té části expozice, která je podle čl. 124 odst. 1 považována za plně zajištěnou obchodními nemovitostmi;
f)
hodnotu expozice u všech nesplacených expozic, u nichž instituce uznala jako kolaterál obchodní nemovitosti, omezenou na tu část, která je podle čl. 124 odst. 1 považována za plně zajištěnou obchodními nemovitostmi.
2. Údaje uvedené v odstavci 1 se oznamují příslušnému orgánu domovského členského státu příslušné instituce. Pokud má instituce pobočku v jiném členském státě, oznamují se údaje týkající se této pobočky rovněž příslušným orgánům hostitelského členského státu. Údaje se oznamují samostatně za každý jednotlivý trh s nemovitostmi v rámci Unie vůči nimž má příslušná instituce expozici.
3. Příslušné orgány každoročně zveřejní údaje uvedené v odst. 1 písm. a) až f) na agregovaném základě spolu s historickými údaji, jsou-li k dispozici. Příslušný orgán poskytne jinému příslušnému orgánu v členském státě nebo orgánu EBA na jejich žádost podrobnější informace o situaci na trzích s obytnými nebo obchodními nemovitostmi v daném členském státě.
4. EBA vypracuje návrhy prováděcích technických norem pro upřesnění:
a)
jednotných formátů, definic, četnosti a lhůt pro oznamování a informačních technologií položek uvedených v odstavci 1;
b)
jednotných formátů, definic, četnosti a lhůt pro oznamování a informačních technologií pro souhrnné údaje uvedené v odstavci 2.
EBA předloží tyto návrhy prováděcích technických norem Komisi do 1. února 2015.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat prováděcí technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s článkem 15 nařízení (EU) č. 1093/2010.
KAPITOLA 3
Obchodní portfolio
Článek 102
Požadavky na obchodní portfolio
1. Pozice v obchodním portfoliu musí být prosty omezení, pokud jde o jejich obchodovatelnost, nebo je musí být možno zajistit.
2. Záměr obchodovat je třeba prokázat pomocí strategií, zásad a postupů vytvořených institucí pro řízení pozice nebo portfolia v souladu s článkem 103.
3. Instituce vytvoří a udržují systémy a kontrolní mechanismy pro řízení svého obchodního portfolia v souladu s články 104 a 105.
4. Instituce mohou do výpočtu kapitálových požadavků k pozičnímu riziku zahrnovat interní zajištění za předpokladu, že je drženo se záměrem obchodovat a že jsou splněny požadavky článků 103 až 106.
Článek 103
Řízení obchodního portfolia
Při řízení svých pozic či skupin pozic v obchodním portfoliu musí instituce splňovat všechny tyto požadavky:
a)
instituce musí mít zavedenu jednoznačně zdokumentovanou strategii obchodování pro pozice, nástroje nebo portfolia, která je schválená vrcholným vedením a zahrnuje očekávané období držení;
b)
instituce musí mít jasně definované zásady a postupy pro aktivní řízení pozic, které jsou otevírány obchodním útvarem. Tyto zásady a postupy zahrnují:
i)
vymezení pozic, které může obchodní útvar otevírat;
ii)
stanovení limitů na pozice a sledování jejich přiměřenosti;
iii)
obchodníci jsou oprávněni otevírat a řídit pozici v rámci schválených limitů a v souladu se schválenou strategií;
iv)
pozice jsou hlášeny vrcholnému vedení jako nedílná součást procesu řízení rizik instituce;
v)
pozice jsou aktivně sledovány s ohledem na zdroje informací o trhu a je hodnocena prodejnost či realizovatelnost zajištění pozice či rizik jejích složek, včetně hodnocení, kvality a dostupnosti tržních vstupů pro proces oceňování, úrovně obratu a objemu pozic obchodovaných na trhu;
vi)
aktivní postupy a kontroly pro boj proti podvodům;
c)
instituce musí mít jasně definované zásady a postupy pro sledování pozic vzhledem k její strategii obchodování, včetně sledování obratu a pozic, u nichž byla překročena původně zamýšlená doba držení.
Článek 104
Zařazení do obchodního portfolia
1. Instituce musí mít jasně definované zásady a postupy pro určování toho, které pozice se zařazují do obchodního portfolia pro účely výpočtu kapitálových požadavků v souladu s požadavky stanovenými v článku 102 a definicí obchodního portfolia podle čl. 4 odst. 1 bodu 86, přičemž zohlední své schopnosti a praxi v řízení rizik. Instituce v plném rozsahu dokumentuje dodržování těchto zásad a postupů a podrobuje je pravidelnému vnitřnímu auditu.
2. Instituce musí mít jasně definované zásady a postupy pro celkové řízení obchodního portfolia. Tyto zásady a postupy vymezují alespoň:
a)
činnosti, které instituce považuje za obchodování a za součást obchodního portfolia pro účely kapitálových požadavků;
b)
rozsah, v jakém lze pozici denně přeceňovat tržní hodnotou podle situace na aktivním a likvidním oboustranném trhu;
c)
u pozic oceňovaných pomocí modelu rozsah, v jakém instituce může:
i)
určit všechna podstatná rizika spojená s pozicí;
ii)
zajistit se proti všem podstatným rizikům spojeným s pozicí pomocí nástrojů, pro které existuje aktivní a likvidní oboustranný trh;
iii)
spolehlivě odhadnout klíčové předpoklady a parametry použité v modelu;
d)
rozsah, v jakém instituce může a je povinna generovat ocenění pozic, které lze systematicky externě validovat;
e)
rozsah, v jakém by právní omezení nebo jiné provozní požadavky ovlivnily schopnost instituce uzavřít nebo zajistit pozici v krátkém období;
f)
rozsah, v jakém instituce může a je povinna aktivně řídit rizika spojená s pozicemi v rámci obchodních operací;
g)
rozsah, v jakém instituce může převádět riziko nebo pozice mezi investičním a obchodním portfoliem, a kritéria pro tyto převody.
Článek 105
Požadavky obezřetného oceňování
1. Veškeré pozice v obchodním portfoliu se řídí zásadami obezřetného oceňování uvedenými v tomto článku. Instituce musí zejména zajistit, aby obezřetné oceňování pozic v obchodním portfoliu bylo prováděno s odpovídajícím stupněm jistoty s ohledem na dynamickou povahu pozic v obchodním portfoliu, požadavky obezřetnosti a přiměřenosti a způsob fungování a účel kapitálových požadavků týkajících se pozic v obchodním portfoliu.
2. Instituce vytvoří a udržují dostatečné systémy a kontrolní mechanismy k poskytování obezřetných a spolehlivých odhadů ocenění. Systémy a kontrolní mechanismy obsahují alespoň tyto prvky:
a)
zdokumentované zásady a postupy pro proces oceňování, včetně jednoznačně vymezených odpovědností za jednotlivé oblasti související s oceňováním, včetně zdrojů informací o trhu a přezkoumávání jejich vhodnosti, pokynů pro používání nezjistitelných vstupů odrážejících předpoklady instituce ohledně prvků, které by účastníci trhu použili při oceňování pozice, četnosti nezávislého oceňování, načasování uzavíracích cen, postupů pro úpravy ocenění a postupů pro měsíční a ad hoc ověřování;
b)
jasné vymezení podřízenosti útvaru odpovědného za oceňování, který je nezávislý na útvaru sjednávání obchodů (front office).
Útvar odpovědný za oceňování je v konečném důsledku podřízen vedoucímu orgánu.
3. Instituce přeceňují pozice v obchodním portfoliu alespoň jednou denně.
4. Instituce provádějí tržní přecenění pozic, kdykoli je to možné a rovněž při uplatnění kapitálových požadavků na obchodní portfolio.
5. Při tržním ocenění instituce používá obezřetnější z cen poptávky a nabídky, ledaže je schopna uzavírat za cenu střed. Jestliže instituce využívají této odchylky, informují jednou za šest měsíců své příslušné orgány o dotyčných pozicích a doloží, že jsou schopny uzavírat za cenu střed.
6. Kde tržní ocenění není možné, používají instituce konzervativní ocenění pozic a portfolií pomocí modelu, a to rovněž při výpočtu kapitálových požadavků pro pozice v obchodním portfoliu.
7. Při ocenění pomocí modelu dodržují instituce tyto požadavky:
a)
vrcholnému vedení musí být známo, které prvky obchodního portfolia nebo jiné pozice oceňované reálnou hodnotou jsou oceňovány pomocí modelu, i jak podstatná je z toho plynoucí nejistota při vykazování výkonnosti obchodní činnosti a souvisejících rizik;
b)
instituce získávají tržní vstupy do modelu pokud možno v souladu s tržními cenami a pravidelně posuzují vhodnost těchto vstupů pro ocenění příslušné pozice, jakož i parametry modelu;
c)
instituce používají metodiky oceňování, které jsou na trhu akceptovanou praxí pro konkrétní finanční nástroje nebo komodity, jsou-li takové metodiky k dispozici;
d)
pokud se jedná o model vyvinutý institucí, musí být založen na adekvátních předpokladech, které byly posouzeny a kriticky přezkoumány náležitě kvalifikovanými stranami nezávislými na procesu vývoje modelu;
e)
instituce mají zavedeny formální postupy pro kontrolu změn a udržují záložní kopii modelu, která je pravidelně používána ke kontrole ocenění;
f)
útvaru řízení rizik musí být známy slabé stránky používaných modelů a musí znát způsob, jak je nejvhodněji zohlednit ve výstupech z oceňování; a
g)
modely používané institucí se pravidelně přezkoumávají za účelem stanovení míry přesnosti jejich výsledků, což zahrnuje posouzení trvalé adekvátnosti předpokladů, analýzu zisků a ztrát ve vztahu k rizikovým faktorům a porovnání skutečných uzavíracích hodnot s výstupy modelu.
Pro účely písmene d) musí být model vyvinut nebo schválen nezávisle na obchodním útvaru a nezávisle testován, včetně validace matematické stránky, předpokladů a softwarového provedení.
8. Kromě každodenního tržního ocenění nebo ocenění pomocí modelu provádějí instituce nezávislé ověřování cen. Ověřování tržních cen a vstupů modelu provádí osoba nebo útvar nezávislé na osobách nebo útvarech, které využívají obchodní portfolio, nejméně jedenkrát za měsíc nebo v závislosti na povaze trhu nebo obchodní činnosti častěji. Pokud nejsou k dispozici nezávislé zdroje ocenění nebo jsou subjektivní, je vhodné uplatnit obezřetnostní opatření, například úpravy ocenění.
9. Instituce vytvoří a udržují postupy pro rozhodování o úpravách ocenění.
10. Instituce pro účely úprav ocenění zohledňuje: nepodchycená úvěrová rozpětí, náklady na uzavření pozice, operační rizika, nejistotu tržních cen, předčasné ukončení, investiční náklady a náklady na financování, budoucí administrativní náklady, a pokud je to relevantní, rizika modelů.
11. Instituce vytvoří a udržují postupy pro výpočet úpravy aktuálního ocenění méně likvidních pozic, které mohou vznikat zejména vlivem událostí na trhu nebo situací souvisejících s institucí, například koncentrované pozice nebo pozice, u nichž byla překročena původně zamýšlená doba držení. Instituce v případě potřeby provede tyto úpravy navíc vedle změny hodnoty pozice vyžadované pro účely finančního výkaznictví a v úpravách zohlední nelikvidnost pozice. V rámci těchto postupů instituce při rozhodování, zda je pro méně likvidní pozice úprava ocenění nezbytná, zváží několik faktorů. Mezi tyto faktory patří:
a)
čas potřebný k zajištění pozice či rizik v rámci pozice;
b)
volatilita a průměrné rozpětí nákup/prodej;
c)
dostupnost tržních kotací (počet a identita tvůrců trhu) a volatilita a průměrný objem transakcí, včetně objemů transakcí během období krizových podmínek na trhu;
d)
tržní koncentrace;
e)
stárnutí pozic;
f)
míra, v jaké ocenění vychází z oceňování pomocí modelu;
g)
dopad jiných rizik modelů.
12. Při použití ocenění třetí stranou nebo ocenění pomocí modelu musí instituce zvážit, zda použijí úpravu ocenění. Kromě toho instituce zvažují potřebu úprav pro méně likvidní pozice a průběžně přezkoumávají jejich trvající adekvátnost. Instituce rovněž explicitně posoudí potřebu provedení úprav ocenění vzhledem k nejistotě vstupních parametrů používaných v rámci modelů.
13. Pokud jde o složité produkty, včetně sekuritizovaných expozic a úvěrových derivátů n-tého selhání, instituce explicitně posoudí, zda je nutné provést úpravy ocenění, které by odrážely rizika modelů spojená s použitím potenciálně nesprávné metodiky oceňování a rizika modelů spojená s použitím nezjistitelných (a potenciálně nesprávných) kalibračních parametrů v oceňovacím modelu.
14. EBA vypracuje návrhy regulačních technických norem pro upřesnění podmínek, podle nichž se pro účely odstavce 1 tohoto článku uplatňují požadavky uvedené v článku 105.
EBA předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi do 1. února 2015.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
Článek 106
Vnitřní zajištění
1. Vnitřní zajištění musí zejména splňovat tyto požadavky:
a)
jeho účelem není vyhnout se kapitálovým požadavkům nebo je snížit;
b)
je řádně zdokumentováno a podléhá zvláštním vnitřním postupům schvalování a auditu;
c)
je uskutečňováno za tržních podmínek;
d)
tržní riziko, které je vyvoláno vnitřním zajištěním, je dynamicky řízeno v obchodním portfoliu v rámci přípustných limitů;
e)
je pečlivě sledováno.
Sledování je zajištěno náležitými postupy.
2. Požadavky odstavce 1 se uplatňují, aniž jsou dotčeny požadavky vztahující se na zajištěnou pozici v investičním portfoliu.
3. Odchylně od odstavců 1 a 2, jestliže instituce zajišťuje expozici úvěrovému riziku nebo riziku protistrany v investičním portfoliu v rámci vnitřního zajištění pomocí úvěrového derivátu zařazeného do jejího obchodního portfolia, nepovažuje se tato expozice pro účely výpočtu objemů rizikově vážených expozic za zajištěnou, pokud instituce nekoupí od způsobilé třetí strany poskytující zajištění odpovídající úvěrový derivát splňující požadavky na osobní zajištění úvěrového rizika v investičním portfoliu. Aniž je dotčen čl. 299 odst. 2 písm. h), pokud je toto zajištění třetí stranou zakoupeno a uznáno jako zajištění expozice v investičním portfoliu pro účely výpočtu kapitálových požadavků, nezahrnují se pro účely výpočtu kapitálových požadavků vnitřní ani vnější zajištění úvěrovým derivátem do obchodního portfolia.
HLAVA II
KAPITÁLOVÉ POŽADAVKY K ÚVĚROVÉMU RIZIKU
KAPITOLA 1
Obecné zásady
Článek 107
Přístupy k úvěrovému riziku
1. Pro výpočet objemů svých rizikově vážených expozic pro účely čl. 92 odst. 3 písm. a) a f) použijí instituce buď standardizovaný přístup uvedený v kapitole 2, nebo, je-li to povoleno příslušnými orgány v souladu s článkem 143, přístup IRB uvedený v kapitole 3.
2. V případě obchodních expozic vůči ústřední protistraně a v případě příspěvků do fondu pro riziko selhání ústřední protistrany použijí instituce pro výpočet objemů svých rizikově vážených expozic pro účely čl. 92 odst. 3 písm. a) a f) postup stanovený v kapitole 6 oddíle 9. V případě všech ostatních druhů expozic vůči ústřední protistraně zachází instituce s těmito expozicemi takto:
a)
v případě všech ostatních druhů expozic vůči způsobilé ústřední protistraně jako s expozicemi vůči institucím;
b)
v případě všech ostatních druhů expozic vůči nezpůsobilé ústřední protistraně jako s expozicemi vůči podnikům.
3. Pro účely tohoto nařízení zacházejí instituce s expozicemi vůči investičním podnikům ze třetích zemí, s expozicemi vůči úvěrovým institucím ze třetích zemí a s expozicemi vůči clearingovým střediskům a burzám ze třetích zemí jako s expozicemi vůči institucím pouze v případě, že třetí země uplatňuje na uvedený subjekt požadavky v oblasti obezřetnostního dohledu a regulace, jež jsou přinejmenším rovnocenné požadavkům uplatňovaným v Unii.
4. Pro účely odstavce 3 může Komise formou prováděcích aktů a s výhradou přezkumného postupu uvedeného v čl. 464 odst. 2 přijmout rozhodnutí o tom, zda třetí země uplatňuje požadavky v oblasti obezřetnostního dohledu a regulace, jež jsou přinejmenším rovnocenné požadavkům uplatňovaným v Unii. V případě, že takové rozhodnutí neexistuje, mohou instituce do 1. ledna 2015 i nadále zacházet s expozicemi vůči subjektům uvedeným v odstavci 3 jako s expozicemi vůči institucím, pokud dotčené příslušné orgány schválily třetí zemi jako způsobilou pro takové zacházení před 1. lednem 2014.
Článek 108
Použití techniky snižování úvěrového rizika v rámci standardizovaného přístupu a přístupu IRB
1. Pro expozici, na niž instituce použije standardizovaný přístup uvedený v kapitole 2, nebo přístup IRB uvedený v kapitole 3, avšak bez použití svých vlastních odhadů ztrátovosti ze selhání (LGD) a konverzních faktorů v souladu s článkem 151, může instituce při výpočtu objemů rizikově vážených expozic pro účely čl. 92 odst. 3 písm. a) a f) nebo případně výše očekávaných ztrát pro účely výpočtu stanoveného v čl. 36 odst. 1 písm. d) a čl. 62 písm. c) uplatnit techniku snižování úvěrového rizika v souladu s kapitolou 4.
2. Pro expozici, na niž instituce použije přístup IRB s použitím svých vlastních odhadů LGD a konverzních faktorů podle článku 151, může instituce uplatnit techniku snižování úvěrového rizika v souladu s kapitolou 3.
Článek 109
Zacházení se sekuritizovanými expozicemi v rámci standardizovaného přístupu a přístupu IRB
1. Pokud instituce pro výpočet objemů rizikově vážených expozic pro kategorii expozic, do níž by sekuritizované expozice byly zařazeny podle článku 112, používá standardizovaný přístup podle kapitoly 2, potom objem rizikově vážené expozice pro sekuritizovanou pozici vypočítá podle článků 245, 246 a 251 až 258. Instituce používající standardizovaný přístup mohou tam, kde to bylo povoleno podle čl. 259 odst. 3, uplatnit také metodu interního hodnocení.
2. Pokud instituce pro výpočet objemů rizikově vážených expozic pro kategorii expozic, do níž by sekuritizovaná expozice byla zařazena podle článku 147, používá přístup IRB podle kapitoly 3, potom objem rizikově vážené expozice vypočítá podle článků 245, 246 a 259 až 266.
Kromě metody interního hodnocení, pokud se přístup IRB používá pouze pro část sekuritizovaných expozic, které jsou podkladem pro sekuritizaci, instituce uplatní přístup podle převažujícího podílu sekuritizovaných expozic, jež jsou podkladem pro tuto sekuritizaci.
Článek 110
Postup úpravy o úvěrové riziko
1. Instituce, které používají standardizovaný přístup, postupují při obecných úpravách o úvěrové riziko v souladu s čl. 62 písm. c).
2. Instituce, které používají přístup IRB, postupují při obecných úpravách o úvěrové riziko v souladu s článkem 159, čl. 62 písm. d) a čl. 36 odst. 1 písm. d).
Pro účely tohoto článku a kapitol 2 a 3 nezahrnují obecné a specifické úpravy o úvěrové riziko rezervy na všeobecná bankovní rizika.
3. Instituce používající přístup IRB, které uplatňují standardizovaný přístup na část svých expozic na konsolidovaném nebo individuálním základě v souladu s článkem 148 a 150, určí část obecné úpravy o úvěrové riziko, která bude přidělena v rámci postupu obecné úpravy o úvěrové riziko podle standardizovaného přístupu a v rámci postupu obecné úpravy o úvěrové riziko podle IRB, takto:
a)
pokud instituce zahrnutá do konsolidace používá výhradně přístup IRB, obecné úpravy o úvěrové riziko této instituce jsou vázány na postup uvedený v odstavci 2, je-li to možné;
b)
pokud instituce zahrnutá do konsolidace používá výhradně standardizovaný přístup, obecná úprava o úvěrové riziko této instituce je vázána na postup uvedený v odstavci 1, je-li to možné;
c)
zbývající úprava o úvěrové riziko se přiřadí poměrně podle podílu objemů rizikově vážených expozic podle standardizovaného přístupu a podle přístupu IRB.
4. EBA vypracuje návrhy regulačních technických norem pro upřesnění výpočtu specifických a obecných úprav o úvěrové riziko podle použitelného účetního rámce pro:
a)
hodnotu expozice podle standardizovaného přístupu podle článku 111;
b)
hodnotu expozice podle přístupu IRB podle článků 166 až 168;
c)
zacházení s výší očekávaných ztrát podle článku 159;
d)
hodnotu expozice pro výpočet objemů rizikově vážených expozic pro sekuritizovanou pozici podle článku 246 a 266;
e)
určení selhání podle článku 178.
EBA předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi do 1. února 2015.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
KAPITOLA 2
Standardizovaný přístup
Oddíl 1
Obecné zásady
Článek 111
Hodnota expozice
1. Hodnotou expozice položky aktiv se rozumí její účetní hodnota po specifických úpravách o úvěrové riziko, dodatečných úpravách ocenění v souladu s články 34 a 110 a dalším snížení kapitálu souvisejícím s danou položkou aktiv. Hodnotou expozice podrozvahové položky uvedené v příloze I je tato procentuální část její nominální hodnoty po odečtení specifických úprav o úvěrové riziko:
a)
100 % u položek s vysokým rizikem;
b)
50 % u položek se středním rizikem;
c)
20 % u položek se středně nízkým rizikem a
d)
0 % u položek s nízkým rizikem.
Podrozvahové položky podle druhé věty prvního pododstavce se přiřadí ke kategoriím rizika, jak je uvedeno v příloze I.
Pokud instituce používá komplexní metodu finančního kolaterálu podle článku 223, hodnota expozice cenných papírů nebo komodit prodaných, složených nebo zapůjčených v rámci repo obchodů nebo na základě půjček nebo výpůjček cenných papírů nebo komodit a maržových obchodů se zvýší o koeficient volatility příslušný pro takové cenné papíry nebo komodity, jak je stanoveno v článcích 223 až 225.
2. Hodnota expozice derivátového nástroje uvedeného v příloze II se určí podle kapitoly 6 se zohledněním dopadů smluv o novaci a ostatních dohod o započtení, které se berou v úvahu pro účely těchto metod v souladu s kapitolou 6. Hodnota expozice repo obchodů, půjček či výpůjček cenných papírů nebo komodit, transakcí s delší dobou vypořádání a maržových obchodů se může určit buď v souladu s kapitolou 6, nebo kapitolou 4.
3. Pokud se k expozici vztahuje majetkové zajištění úvěrového rizika, může být hodnota expozice této položky pozměněna v souladu s kapitolou 4.
Článek 112
Kategorie expozic
Každá expozice se zařadí do jedné z těchto kategorií expozic:
a)
expozice vůči ústředním vládám nebo centrálním bankám;
b)
expozice vůči regionálním vládám nebo místním orgánům;
c)
expozice vůči subjektům veřejného sektoru;
d)
expozice vůči mezinárodním rozvojovým bankám;
e)
expozice vůči mezinárodním organizacím;
f)
expozice vůči institucím;
g)
expozice vůči podnikům;
h)
retailové expozice;
i)
expozice zajištěné nemovitostmi;
j)
expozice v selhání;
k)
expozice spojené s obzvláště vysokým rizikem;
l)
expozice v krytých dluhopisech;
m)
položky představující sekuritizované pozice;
n)
expozice vůči institucím a podnikům s krátkodobým úvěrovým hodnocením;
o)
expozice ve formě podílových jednotek nebo akcií v subjektech kolektivního investování;
p)
akciové expozice;
q)
ostatní položky.
Článek 113
Výpočet objemů rizikově vážených expozic
1. Pro výpočet objemů rizikově vážených expozic se na všechny expozice, pokud nejsou odečteny z kapitálu, použijí rizikové váhy v souladu s ustanoveními oddílu 2. Použití rizikových vah vychází z kategorie expozice, do níž je expozice zařazena, a v míře, která je stanovena v oddíle 2, z její úvěrové kvality. Úvěrovou kvalitu lze vymezit odkazem na úvěrová hodnocení vypracovaná externími ratingovými agenturami nebo úvěrová hodnocení vypracovaná exportními úvěrovými agenturami podle oddílu 3.
2. Pro účely použití rizikové váhy podle odstavce 1 se hodnota expozice vynásobí rizikovou vahou specifikovanou nebo stanovenou podle oddílu 2.
3. Pokud se k expozici vztahuje zajištění úvěrového rizika, může být riziková váha použitelná na tuto položku pozměněna podle kapitoly 4.
4. Objemy rizikově vážených expozic pro sekuritizované expozice se vypočítají podle kapitoly 5.
5. Expozicím, pro něž není výpočet v oddíle 2 uveden, se přidělí riziková váha 100 %.
6. S výjimkou expozic, které vedou ke vzniku položek kmenového kapitálu tier 1, vedlejšího kapitálu tier 1 nebo kapitálu tier 2, se může instituce s předchozím souhlasem příslušných orgánů rozhodnout, že nebude uplatňovat požadavky odstavce 1 tohoto článku na své expozice vůči protistraně, která je jejím mateřským podnikem, jejím dceřiným podnikem, dceřiným podnikem jejího mateřského podniku nebo podnikem ve vzájemném vztahu podle čl. 12 odst. 1 směrnice 83/349/EHS. Příslušné orgány jsou oprávněny udělit souhlas, pokud jsou splněny následující podmínky:
a)
protistranou je instituce, finanční holdingová společnost nebo smíšená finanční holdingová společnost, finanční instituce, společnost spravující aktiva nebo podnik pomocných služeb, na něž se vztahují odpovídající obezřetnostní požadavky;
b)
protistrana je zahrnuta do stejné konsolidace jako instituce v plném rozsahu;
c)
protistrana podléhá stejnému hodnocení rizik, měření rizik a stejným kontrolním postupům jako instituce;
d)
protistrana je usazena ve stejném členském státě jako instituce;
e)
v současné době neexistuje ani se nepředpokládá žádná podstatná věcná nebo právní překážka bránící okamžitému převodu kapitálu nebo splacení závazků protistrany instituci.
Pokud je instituci v souladu s tímto odstavcem povoleno nepoužít požadavky odstavce 1, může přidělit rizikovou váhu 0 %.
7. S výjimkou expozic, které vedou ke vzniku položek kmenového kapitálu tier 1, vedlejšího kapitálu tier 1 a kapitálu tier 2, mohou instituce s předchozím svolením příslušných orgánů nepoužít požadavky odstavce 1 tohoto článku na expozice vůči protistranám, se kterými instituce uzavřela institucionální systém ochrany, jenž je smluvní nebo právními předpisy stanovenou dohodou o závazku, která instituce chrání, a zejména zajišťuje jejich likviditu a platební schopnost k odvrácení úpadku, je-li to nezbytné. Příslušné orgány jsou oprávněny udělit svolení, pokud jsou splněny následující podmínky:
a)
jsou splněny požadavky stanovené v odst. 6 písm. a), d) a e);
b)
dohody zajišťují, že institucionální systém ochrany je schopen poskytnout nutnou podporu v rámci svého závazku z finančních prostředků, které má okamžitě k dispozici;
c)
institucionální systém ochrany má k dispozici vhodné a jednotně stanovené systémy sledování a klasifikace rizik, které poskytují dokonalý přehled o rizicích jednotlivých členů a o institucionálním systému ochrany jako celku, včetně odpovídajících možností, jak je ovlivnit; tyto systémy vhodně sledují expozice, u nichž došlo k selhání, v souladu s čl. 178 odst. 1;
d)
institucionální systém ochrany provádí svůj vlastní přezkum rizik a oznamuje jeho výsledky jednotlivým členům;
e)
za institucionální systém ochrany se každoročně sestavuje a zveřejňuje konsolidovaná zpráva obsahující rozvahu, výsledovku, situační zprávu a hodnocení rizik za institucionální systém ochrany jako celek nebo zpráva obsahující souhrnnou rozvahu, souhrnnou výsledovku, situační zprávu a hodnocení rizik za institucionální systém ochrany jako celek;
f)
účastníci institucionálního systému ochrany jsou povinni oznámit nejméně 24 měsíců předem, pokud si přejí z něj vystoupit;
g)
je nutno vyloučit vícenásobné použití prvků způsobilých pro výpočet kapitálu (dále jen „vícenásobné použití“) a jakoukoli nevhodnou tvorbu kapitálu mezi členy institucionálního systému ochrany;
h)
institucionální systém ochrany je založen na široké účasti úvěrových institucí, které mají převážně homogenní obchodní profil;
i)
přiměřenost systémů uvedených v písmenech c) a d) je schválena a v pravidelných odstupech sledována příslušnými pověřenými orgány.
Pokud se instituce v souladu s tímto odstavcem rozhodne nepoužít požadavky odstavce 1, může přidělit rizikovou váhu 0 %.
Oddíl 2
Rizikové váhy
Článek 114
Expozice vůči ústředním vládám nebo centrálním bankám
1. Expozicím vůči ústředním vládám a centrálním bankám se přiděluje riziková váha 100 %, pokud se na ně nevztahují postupy uvedené v odstavcích 2 až 7.
2. Expozicím vůči ústředním vládám a centrálním bankám, pro které je k dispozici úvěrové hodnocení vypracované určenou externí ratingovou agenturou, se přidělí riziková váha podle tabulky č. 1, jež odpovídá úvěrovému hodnocení externí ratingové agentury v souladu s článkem 136.
Tabulka č. 1
Stupeň úvěrové kvality
1
2
3
4
5
6
Riziková váha
0 %
20 %
50 %
100 %
100 %
150 %
3. Expozicím vůči ECB se přidělí riziková váha 0 %.
4. Expozicím vůči ústředním vládám a centrálním bankám členských států, pokud jsou denominovány a financovány v národní měně dané ústřední vlády a centrální banky, se přidělí riziková váha 0 %.
5. Do 31. prosince 2017 se expozicím vůči ústředním vládám nebo centrálním bankám členských států, které jsou denominovány a financovány v národní měně kteréhokoli členského státu, přidělí riziková váha, která by se uplatnila v případě, že by tyto expozice byly denominovány a financovány v jejich národní měně.
6. Pro expozice uvedené v odstavci 5 platí, že:
a)
v roce 2018 činí vypočtené objemy rizikově vážených expozic 20 % rizikové váhy přidělené těmto expozicím v souladu s čl. 114 odst. 2;
b)
v roce 2019 činí vypočtené objemy rizikově vážených expozic 50 % rizikové váhy přidělené těmto expozicím v souladu s čl. 114 odst. 2;
c)
v roce 2020 a v následujících letech činí vypočtené objemy rizikově vážených expozic 100 % rizikové váhy přidělené těmto expozicím v souladu s čl. 114 odst. 2.
7. Pokud příslušné orgány třetí země, která uplatňuje režimy dohledu a regulace přinejmenším rovnocenné režimům uplatňovaným v Unii, přidělí expozicím vůči vlastní ústřední vládě a centrální bance, jež jsou denominovány a financovány v národní měně, rizikovou váhu nižší, než jak je uvedeno v odstavcích 1 a 2, mohou instituce odpovídajícím expozicím přidělit rizikovou váhu stejným způsobem.
Pro účely tohoto odstavce může Komise formou prováděcích aktů a s výhradou přezkumného postupu uvedeného v čl. 464 odst. 2 přijmout rozhodnutí o tom, zda třetí země uplatňuje režimy dohledu a regulace přinejmenším rovnocenné režimům uplatňovaným v Unii. V případě, že takové rozhodnutí neexistuje, mohou instituce do 1. ledna 2015 i nadále uplatňovat na expozice vůči ústřední vládě nebo centrální bance třetí země postup stanovený v tomto odstavci, pokud dotyčné příslušné orgány schválily třetí zemi jako způsobilou pro uvedený postup před 1. lednem 2014.
Článek 115
Expozice vůči regionálním vládám nebo místním orgánům
1. Expozicím vůči regionálním vládám nebo místním orgánům se přidělí stejná riziková váha jako expozicím vůči institucím, pokud nejsou posuzovány jako expozice vůči ústředním vládám podle odstavce 2 nebo 4 nebo jim nebyla přidělena riziková váha podle odstavce 5. Pro krátkodobé expozice popsané v čl. 119 odst. 2 a čl. 120 odst. 2 se nepoužije preferenční zacházení.
2. S expozicemi vůči regionálním vládám nebo místním orgánům se zachází jako s expozicemi vůči ústřední vládě, do jejíž pravomoci regionální vlády nebo místní orgány spadají, pokud neexistuje rozdíl v riziku mezi těmito expozicemi vzhledem ke specifickým možnostem získávání příjmů na straně regionálních vlád nebo místních orgánů a vzhledem k existenci zvláštního institucionálního uspořádání, které snižuje jejich riziko selhání.
EBA povede veřejně přístupnou databázi všech těchto regionálních vlád a místních orgánů v Unii, s nimiž příslušné orgány zacházejí jako s expozicemi vůči jejich ústředním vládám.
3. S expozicemi vůči církvím nebo náboženským společnostem zřízeným jako právnické osoby podle veřejného práva, pokud vybírají příspěvky v souladu s právními předpisy, které je k tomu opravňují, se zachází stejně jako s expozicemi vůči regionálním vládám nebo místním orgánům. V tomto případě se odstavec 2 nepoužije a pro účely čl. 150 odst. 1 písm. a) se nevylučuje svolení používat standardizovaný přístup.
4. Pokud příslušné orgány třetí země, která uplatňuje režimy dohledu a regulace přinejmenším rovnocenné režimům uplatňovaným v Unii, zacházejí s expozicemi vůči regionálním vládám nebo místním orgánům jako s expozicemi vůči své ústřední vládě a neexistuje rozdíl v riziku mezi těmito expozicemi vzhledem ke specifickým možnostem získávání příjmů na straně regionálních vlád nebo místních orgánů a vzhledem k existenci zvláštního institucionálního uspořádání, které snižuje jejich riziko selhání, mohou instituce expozicím vůči regionálním vládám nebo místním orgánům přidělit rizikovou váhu stejným způsobem.
Pro účely tohoto odstavce může Komise formou prováděcích aktů a s výhradou přezkumného postupu uvedeného v čl. 464 odst. 2 přijmout rozhodnutí o tom, zda třetí země uplatňuje režimy dohledu a regulace přinejmenším rovnocenné režimům uplatňovaným v Unii. V případě, že takové rozhodnutí neexistuje, mohou instituce do 1. ledna 2015 i nadále uplatňovat vůči dané třetí zemi postup stanovený v tomto odstavci, pokud dotyčné příslušné orgány schválily třetí zemi jako způsobilou pro uvedený postup před 1. lednem 2014.
5. Expozicím vůči regionálním vládám nebo místním orgánům členských států, které nejsou uvedeny v odstavcích 2 až 4 a jsou denominovány a financovány v národní měně dané regionální vlády nebo místního orgánu, se přidělí riziková váha 20 %.
Článek 116
Expozice vůči subjektům veřejného sektoru
1. Expozicím vůči subjektům veřejného sektoru, pro které není k dispozici úvěrové hodnocení vypracované určenou externí ratingovou agenturou, se přidělí riziková váha podle stupně úvěrové kvality, který je přiřazen expozicím vůči ústřední vládě, do jejíž pravomoci subjekty veřejného sektoru spadají, v souladu s touto tabulkou č. 2:
Tabulka č. 2
Stupeň úvěrové kvality, který je přiřazen ústřední vládě
1
2
3
4
5
6
Riziková váha
20 %
50 %
100 %
100 %
100 %
150 %
Expozicím vůči subjektům veřejného sektoru, které spadají do pravomocí zemí, jejichž ústřední vláda nemá rating, se přidělí riziková váha 100 %.
2. S expozicemi vůči subjektům veřejného sektoru, pro které je k dispozici úvěrové hodnocení vypracované určenou externí ratingovou agenturou, se zachází podle článku 120. Pro krátkodobé expozice popsané v čl. 119 odst. 2 a čl. 120 odst. 2 se nepoužije preferenční zacházení.
3. Expozicím vůči subjektům veřejného sektoru s původní splatností tři měsíce nebo kratší se přidělí riziková váha 20 %.
4. Ve výjimečných případech lze expozice vůči subjektům veřejného sektoru posuzovat jako expozice vůči ústřední vládě, regionální vládě nebo místnímu orgánu, do jejichž pravomoci spadají, pokud podle příslušných orgánů této jurisdikce neexistuje mezi takovými expozicemi rozdíl v riziku z důvodu existence vhodné záruky ústřední vlády, regionální vlády nebo místního orgánu.
5. Pokud příslušné orgány třetí země, která uplatňuje režimy dohledu a regulace přinejmenším rovnocenné režimům uplatňovaným v Unii, zacházejí s expozicemi vůči subjektům veřejného sektoru podle odstavce 1 nebo 2, mohou instituce expozicím vůči takovým subjektům veřejného sektoru přidělit rizikovou váhu stejným způsobem. Instituce v opačném případě použijí rizikovou váhu 100 %.
Pro účely tohoto odstavce může Komise formou prováděcích aktů a s výhradou přezkumného postupu uvedeného v čl. 464 odst. 2 přijmout rozhodnutí o tom, zda třetí země uplatňuje režimy dohledu a regulace přinejmenším rovnocenné režimům uplatňovaným v Unii. V případě, že takové rozhodnutí neexistuje, mohou instituce do 1. ledna 2015 i nadále uplatňovat vůči dané třetí zemi postup stanovený v tomto odstavci, pokud dotyčné příslušné orgány schválily třetí zemi jako způsobilou pro uvedený postup před 1. lednem 2014.
Článek 117
Expozice vůči mezinárodním rozvojovým bankám
1. S expozicemi vůči mezinárodním rozvojovým bankám, které nejsou uvedeny v odstavci 2, se zachází stejným způsobem jako s expozicemi vůči institucím. Pro krátkodobé expozice popsané v čl. 119 odst. 2, čl. 120 odst. 2 a čl. 121 odst. 3 se nepoužije preferenční zacházení.
Korporace pro meziamerické investice (Inter-American Investment Corporation), Černomořská banka pro obchod a rozvoj (Black Sea Trade and Development Bank), Středoamerická banka pro ekonomickou integraci (Central American Bank for Economic Integration) a Latinskoamerická rozvojová banka (CAF-Development Bank of Latin America) se považují za mezinárodní rozvojové banky.
2. Expozicím vůči těmto mezinárodním rozvojovým bankám se přiděluje riziková váha 0 %:
a)
Mezinárodní banka pro obnovu a rozvoj (International Bank for Reconstruction and Development);
b)
Mezinárodní finanční korporace (International Finance Corporation);
c)
Meziamerická rozvojová banka (Inter-American Development Bank);
d)
Asijská rozvojová banka (Asian Development Bank);
e)
Africká rozvojová banka (African Development Bank);
f)
Rozvojová banka Rady Evropy (Council of Europe Development Bank);
g)
Severská investiční banka (Nordic Investment Bank);
h)
Karibská rozvojová banka (Caribbean Development Bank);
i)
Evropská banka pro obnovu a rozvoj (European Bank for Reconstruction and Development);
j)
Evropská investiční banka (European Investment Bank);
k)
Evropský investiční fond (European Investment Fund);
l)
Multilaterální agentura pro investiční záruky (Multilateral Investment Guarantee Agency);
m)
Mezinárodní finanční nástroj na imunizaci (International Finance Facility for Immunisation);
n)
Islámská rozvojová banka (Islamic Development Bank).
3. Nesplacené části upsaného kapitálu Evropského investičního fondu se přidělí riziková váha 20 %.
Článek 118
Expozice vůči mezinárodním organizacím
Expozicím vůči těmto mezinárodním organizacím se přidělí riziková váha 0 %:
a)
Unie;
b)
Mezinárodní měnový fond;
c)
Banka pro mezinárodní platby;
d)
Evropský nástroj finanční stability;
e)
Evropský mechanismus stability;
f)
mezinárodní finanční instituce založená dvěma nebo více členskými státy, jejímž úkolem je získávat finanční prostředky a poskytovat finanční pomoc ve prospěch svých členů, kteří zažívají vážné problémy s financováním nebo jsou jimi ohroženi.
Článek 119
Expozice vůči institucím
1. Expozicím vůči institucím, pro které je k dispozici úvěrové hodnocení vypracované určenou externí ratingovou agenturou, se přidělí riziková váha v souladu s článkem 120. Expozicím vůči institucím, pro které není k dispozici úvěrové hodnocení vypracované určenou externí ratingovou agenturou, se přidělí riziková váha v souladu s článkem 121.
2. Expozicím vůči institucím, které mají zbytkovou splatnost tři měsíce nebo kratší a jsou denominovány a financovány v národní měně dlužníka, se přidělí riziková váha o jednu kategorii horší, než je preferenční riziková váha uvedená v čl. 114 odst. 4 až 7, jež se přiděluje expozicím vůči ústřední vládě, do jejíž pravomoci daná instituce patří.
3. Žádné expozici se zbytkovou splatností tři měsíce nebo kratší denominované a financované v národní měně dlužníka nelze přidělit rizikovou váhu nižší než 20 %.
4. Expozici vůči instituci ve formě minimálních rezerv vyžadovaných ECB nebo centrální bankou členského státu, které má mít instituce v držení, může být přidělena riziková váha jako expozicím vůči centrální bance daného členského státu, pokud:
a)
jsou rezervy udržovány v souladu s nařízením Evropské centrální banky (ES) č. 1745/2003 ze dne 12. září 2003 o uplatňování minimálních rezerv (29) nebo v souladu s vnitrostátními požadavky, které jsou uvedenému nařízení ve všech podstatných aspektech rovnocenné;
b)
v případě úpadku nebo platební neschopnosti instituce, u které jsou rezervy udržovány, jsou tyto rezervy včas v plném rozsahu vráceny instituci a nepoužijí se ke krytí jiných závazků dané instituce.
5. S expozicemi vůči finančním institucím, které jsou povoleny příslušnými orgány, podléhají jejich dohledu a řídí se obezřetnostními požadavky, které jsou co do důslednosti srovnatelné s požadavky uplatňovanými vůči institucím, se zachází jako s expozicemi vůči institucím.
Článek 120
Expozice vůči institucím s úvěrovým hodnocením
1. Expozicím vůči institucím se zbytkovou splatností delší než tři měsíce, pro které je k dispozici úvěrové hodnocení vypracované určenou externí ratingovou agenturou, se přidělí riziková váha podle tabulky č. 3, která odpovídá úvěrovému hodnocení externí ratingové agentury v souladu s článkem 136.
Tabulka č. 3
Stupeň úvěrové kvality
1
2
3
4
5
6
Riziková váha
20 %
50 %
50 %
100 %
100 %
150 %
2. Expozicím vůči institucím se zbytkovou splatností maximálně tři měsíce, pro které je k dispozici úvěrové hodnocení vypracované určenou externí ratingovou agenturou, se přidělí riziková váha podle tabulky č. 4, která odpovídá úvěrovému hodnocení externí ratingové agentury v souladu s článkem 136.
Tabulka č. 4
Stupeň úvěrové kvality
1
2
3
4
5
6
Riziková váha
20 %
20 %
20 %
50 %
50 %
150 %
3. Interakce mezi zacházením s krátkodobým úvěrovým hodnocením podle článku 131 a všeobecným preferenčním zacházením pro krátkodobé expozice uvedeným v odstavci 2 jsou tyto:
a)
pokud není krátkodobé úvěrové hodnocení expozice k dispozici, na všechny expozice vůči institucím se zbytkovou splatností maximálně tři měsíce se použije všeobecné preferenční zacházení pro krátkodobé expozice uvedené v odstavci 2;
b)
pokud je krátkodobé úvěrové hodnocení k dispozici a v souladu s ním by se měla použít příznivější nebo stejná riziková váha jako v případě všeobecného preferenčního zacházení pro krátkodobé expozice uvedeného v odstavci 2, pak se toto krátkodobé úvěrové hodnocení použije pouze pro tuto konkrétní expozici. V případě ostatních krátkodobých expozic se použije všeobecné preferenční zacházení pro krátkodobé expozice popsané v odstavci 2;
c)
pokud je krátkodobé úvěrové hodnocení k dispozici a v souladu s ním by se měla použít méně příznivá riziková váha než v případě všeobecného preferenčního zacházení pro krátkodobé expozice uvedeného v odstavci 2, potom se všeobecné preferenční zacházení pro krátkodobé expozice nepoužije a všem krátkodobým pohledávkám bez úvěrového hodnocení se přidělí stejná riziková váha, jako je riziková váha použitá v případě tohoto specifického krátkodobého úvěrového hodnocení.
Článek 121
Expozice vůči institucím bez úvěrového hodnocení
1. Expozicím vůči institucím, pro které není k dispozici úvěrové hodnocení vypracované určenou externí ratingovou agenturou, se přidělí riziková váha podle stupně úvěrové kvality, který je přiřazen expozicím vůči ústřední vládě státu, ve kterém má instituce sídlo, v souladu s tabulkou č. 5.
Tabulka č. 5
Stupeň úvěrové kvality, který je přiřazen ústřední vládě
1
2
3
4
5
6
Riziková váha expozice
20 %
50 %
100 %
100 %
100 %
150 %
2. Expozicím vůči institucím bez úvěrového hodnocení, které mají sídlo v zemích, jejichž ústřední vláda nemá úvěrové hodnocení, se přidělí riziková váha 100 %.
3. Expozicím vůči institucím bez úvěrového hodnocení s původní efektivní splatností 3 měsíce nebo kratší se přidělí riziková váha 20 %.
4. Bez ohledu na odstavce 2 a 3 se expozicím vůči institucím bez úvěrového hodnocení v oblasti financování obchodu, na něž odkazuje čl. 162 odst. 3 druhý pododstavec písm. b), přiděluje riziková váha 50 %, a pokud je zbytková splatnost těchto expozic vůči institucím bez úvěrového hodnocení v oblasti financování obchodu tři měsíce nebo méně, přiděluje se jim riziková váha 20 %.
Článek 122
Expozice vůči podnikům
1. Expozicím, pro které je k dispozici úvěrové hodnocení vypracované určenou externí ratingovou agenturou, se přidělí riziková váha podle tabulky č. 6, která odpovídá úvěrovému hodnocení externí ratingové agentury v souladu s článkem 136.
Tabulka č. 6
Stupeň úvěrové kvality
1
2
3
4
5
6
Riziková váha
20 %
50 %
100 %
100 %
150 %
150 %
2. Expozicím, pro které není takové úvěrové hodnocení k dispozici, se přidělí riziková váha 100 % nebo riziková váha expozic vůči ústřední vládě, do jejíž pravomoci daný podnik patří, podle toho, která z nich je vyšší.
Článek 123
Retailové expozice
Expozicím, které splňují tato kritéria, se přidělí riziková váha 75 %:
a)
jedná se o expozici vůči fyzické osobě nebo osobám nebo vůči malému či střednímu podniku;
b)
expozice je jednou z velkého počtu expozic s takovými podobnými vlastnostmi, že se podstatně sníží rizika spojená s takovým půjčováním;
c)
celková částka, kterou dlužící klient nebo ekonomicky spjatá skupina klientů dluží instituci a mateřským podnikům a jejich dceřiným podnikům, včetně jakékoli expozice v selhání, ale s výjimkou expozic plně a zcela zajištěných obytnými nemovitostmi, které byly zařazeny do kategorie expozic stanovené v čl. 112 písm. i), nepřekročí, podle informací, které má instituce k dispozici, 1 milion EUR. Instituce podnikne patřičné kroky k získání takových informací.
Cenné papíry nejsou způsobilé k zařazení do kategorie retailových expozic.
Expozice, které nesplňují kritéria uvedená v písmenech a) až c) prvního pododstavce nejsou způsobilé k zařazení do kategorie retailových expozic.
Do kategorie retailových expozic lze zařadit současnou hodnotu retailové minimální platby pronájmu.
Článek 124
Expozice zajištěné nemovitostmi
1. Pokud nejsou splněny podmínky podle článků 125 a 126, expozici nebo jakékoli její části plně zajištěné nemovitostmi se přidělí riziková váha 100 %, s výjimkou jakékoli části expozice, která je zařazena do jiné kategorie expozic. Části expozice převyšující hodnotu zástavního práva nemovitosti se přidělí riziková váha použitelná pro nezajištěné expozice zapojené protistrany.
Část expozice, která je považována za plně zajištěnou nemovitostmi, nesmí být vyšší než zastavená výše tržní hodnoty nebo v těch členských státech, které stanovily přísná kritéria pro stanovení zástavní hodnoty nemovitosti v zákonných nebo regulačních ustanoveních, zástavní hodnota daných nemovitostí.
2. Na základě údajů shromážděných podle článku 101 a všech ostatních relevantních ukazatelů příslušné orgány pravidelně a nejméně jednou ročně posuzují, zda riziková váha 35 % pro expozice zajištěné obytnými nemovitostmi uvedená v článku 125 a riziková váha 50 % pro expozice zajištěné obchodními nemovitostmi uvedená v článku 126 v případě nemovitostí, které se nacházejí se na jejich území, jsou odpovídajícím způsobem založeny na:
a)
realizovaných ztrátách z expozic zajištěných nemovitostmi;
b)
budoucím vývoji trhů s nemovitostmi.
Příslušné orgány mohou stanovit vyšší rizikovou váhu nebo přísnější kritéria než ta, která jsou stanovena v čl. 125 odst. 2 a v čl. 126 odst. 2, případně mohou vzít v úvahu finanční stabilitu.
V případě expozic zajištěných obytnými nemovitostmi stanoví příslušný orgán rizikovou váhu v procentním rozpětí od 35 % do 150 %.
V případě expozic zajištěných obchodními nemovitostmi stanoví příslušný orgán rizikovou váhu v procentním rozpětí od 50 % do 150 %.
V rámci těchto rozpětí se vyšší riziková váha stanoví na základě realizovaných ztrát a s přihlédnutím k budoucímu vývoji trhů a k finanční stabilitě. Pokud se na základě posouzení prokáže, že rizikové váhy stanovené v čl. 125 odst. 2 a čl. 126 odst. 2 neodrážejí skutečná rizika spojená s jedním nebo více segmenty nemovitostí tvořícími součást těchto expozic plně zajištěných obytnými nemovitostmi nebo obchodními nemovitostmi, které se nacházejí na jedné nebo více částech jejich území, příslušné orgány stanoví pro tyto segmenty nemovitostí tvořící součást expozic vyšší rizikovou váhu odpovídající skutečným rizikům.
Příslušné orgány konzultují orgán EBA ohledně úprav uplatňovaných rizikových vah a kritérií, které se vypočítají v souladu s kritérii stanovenými v tomto odstavci, jež jsou upřesněna v regulačních technických normách uvedených v odstavci 4 tohoto článku. EBA zveřejní rizikové váhy a kritéria, které příslušné orgány stanovily pro expozice uvedené v článcích 125, 126 a 199.
3. Jestliže příslušné orgány stanoví vyšší rizikovou váhu nebo přísnější kritéria, instituce mají před uplatněním této nové rizikové váhy k dispozici šestiměsíční přechodné období.
4. EBA vypracuje návrhy regulačních technických norem pro upřesnění:
a)
přísných kritérií pro stanovení zástavní hodnoty nemovitosti podle odstavce 1;
b)
podmínek uvedených v odstavci 2, které musí vzít příslušné orgány v úvahu při stanovování vyšších rizikových vah, zejména pokud jde o pojem „finanční stabilita“.
EBA předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi do 31. prosince 2014.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
5. Instituce jednoho členského státu použijí rizikové váhy a kritéria, které byly určeny příslušnými orgány jiného členského státu, na expozice zajištěné obchodními a obytnými nemovitostmi, které se nacházejí v daném jiném členském státě.
Článek 125
Expozice plně a zcela zajištěné obytnými nemovitostmi
1. Pokud příslušné orgány nerozhodnou v souladu s čl. 124 odst. 2 jinak, zachází se s expozicemi plně a zcela zajištěnými obytnými nemovitostmi takto:
a)
expozicím nebo jakýmkoli jejím částem plně a zcela zajištěným obytnými nemovitostmi, které obývá nebo bude obývat nebo pronajímá nebo bude pronajímat majitel nebo uživatel v případě soukromých investičních společností, se přidělí riziková váha 35 %;
b)
expozicím vůči nájemci v rámci pronájmu obytných nemovitostí, kdy je instituce pronajímatel a nájemce má předkupní právo, se přidělí riziková váha 35 % za předpokladu, že expozice instituce je plně a zcela zajištěna jejím vlastnictvím nemovitosti.
2. Instituce považuje expozici nebo jakoukoli její část pro účely odstavce 1 za plně a zcela zajištěnou pouze v případě, že jsou splněny tyto podmínky:
a)
hodnota nemovitostí nezávisí významně na úvěrové kvalitě dlužníka. Instituce mohou při určování, zda je taková závislost významná, vyloučit situace, kdy hodnotu nemovitostí i plnění ze strany dlužníka ovlivňují čistě makroekonomické faktory;
b)
riziko dlužníka nezávisí významně na výnosech z daných nemovitostí či projektu, ale na schopnosti dlužníka splatit dluh z jiných zdrojů, a tudíž splacení nástroje nezávisí významně na jakémkoliv peněžním toku vytvořeném danými nemovitostmi, které slouží jako kolaterál. Pokud jde o jiné zdroje, instituce musí v rámci své úvěrové politiky určit maximální poměry úvěru k příjmu a při poskytnutí úvěru získat vhodné důkazy o příslušných příjmech;
c)
jsou splněny požadavky stanovené v článku 208 a pravidla oceňování stanovená v čl. 229 odst. 1;
d)
není-li podle čl. 124 odst. 2 stanoveno jinak, části úvěru, kterým je přidělena riziková váha 35 %, nepřesahují 80 % tržní hodnoty daných nemovitostí, nebo 80 % zástavní hodnoty daných nemovitostí v těch členských státech, které stanovily přísná kritéria pro stanovení zástavní hodnoty nemovitosti v zákonných nebo regulačních ustanoveních, není-li podle čl. 124 odst. 2 stanoveno jinak.
3. Instituce se mohou odchýlit od odst. 2 písm. b) v případě expozic plně a zcela zajištěných obytnými nemovitostmi, které se nacházejí na území členského státu, pokud příslušný orgán dotyčného členského státu zveřejnil důkazy o tom, že na daném území existuje rozvinutý a zavedený trh s obytnými nemovitostmi se ztrátovostí, která nepřekračuje tyto limity:
a)
ztráty z úvěrů zajištěných obytnými nemovitostmi až do výše 80 % tržní hodnoty nebo 80 % zástavní hodnoty nemovitosti, není-li podle čl. 124 odst. 2 stanoveno jinak, nepřekračují 0,3 % nesplacených úvěrů zajištěných obytnými nemovitostmi v každém daném roce;
b)
celkové ztráty z úvěrů zajištěných obytnými nemovitostmi nepřesahují 0,5 % nesplacených úvěrů zajištěných obytnými nemovitostmi v daném roce.
4. Pokud je některý z limitů uvedených v odstavci 3 v daném roce překročen, nelze již odstavec 3 použít; až do doby, kdy budou splněny podmínky odstavce 3 v následujícím roce, se použije podmínka uvedená v odst. 2 písm. b).
Článek 126
Expozice plně a zcela zajištěné obchodními nemovitostmi
1. Pokud příslušné orgány nerozhodnou v souladu s čl. 124 odst. 2 jinak, zachází se s expozicemi plně a zcela zajištěnými obchodními nemovitostmi takto:
a)
expozicím nebo jakýmkoli jejím částem plně a zcela zajištěným kancelářemi nebo jinými obchodními prostory může být přidělena riziková váha 50 %;
b)
expozicím souvisejícím s pronájmy kanceláří nebo jiných obchodních prostor, kde je instituce pronajímatelem a nájemce má předkupní právo, může být přidělena riziková váha 50 % za předpokladu, že expozice instituce je plně a zcela zajištěna jejím vlastnictvím nemovitosti.
2. Instituce považuje expozici nebo jakoukoli její část pro účely odstavce 1 za plně a zcela zajištěnou pouze v případě, že jsou splněny tyto podmínky:
a)
hodnota nemovitostí nezávisí významně na úvěrové kvalitě dlužníka. Instituce mohou při určování, zda je taková závislost významná, vyloučit situace, kdy hodnotu nemovitostí i plnění ze strany dlužníka ovlivňují čistě makroekonomické faktory;
b)
riziko dlužníka nezávisí významně na výnosech z daných nemovitostí či projektu, ale na schopnosti dlužníka splatit dluh z jiných zdrojů, a tudíž splacení nástroje nezávisí významně na jakémkoliv peněžním toku vytvořeném danými nemovitostmi, které slouží jako kolaterál.
c)
jsou splněny požadavky stanovené v článku 208 a pravidla oceňování stanovená v čl. 229 odst. 1;
d)
riziková váha ve výši 50 %, není-li podle čl. 124 odst. 2 stanoveno jinak, se přidělí té části úvěru, která nepřesahuje 50 % tržní hodnoty nemovitostí nebo 60 % zástavní hodnoty daných nemovitostí, není-li podle čl. 124 odst. 2 stanoveno jinak, v těch členských státech, které stanovily přísná kritéria pro stanovení zástavní hodnoty nemovitosti v zákonném nebo regulačním ustanovení.
3. Instituce se mohou odchýlit od písmene b) v odstavci 2 v případě expozic plně a zcela zajištěných obchodními nemovitostmi, které se nacházejí na území členského státu, pokud příslušný orgán dotyčného členského státu zveřejnil důkazy o tom, že na daném území existuje rozvinutý a zavedený trh s obchodními nemovitostmi, který nevykazuje ztráty vyšší než tyto limity:
a)
ztráty z úvěrů zajištěných obchodními nemovitostmi až do výše 50 % tržní hodnoty nebo 60 % zástavní hodnoty nemovitosti, není-li podle čl. 124 odst. 2 stanoveno jinak, nepřekračují 0,3 % nesplacených úvěrů zajištěných obchodními nemovitostmi;
b)
celkové ztráty z úvěrů zajištěných obchodními nemovitostmi nepřesahují 0,5 % nesplacených úvěrů zajištěných obchodními nemovitostmi.
4. Pokud je některý z limitů uvedených v odstavci 3 v daném roce překročen, nelze již odstavec 3 použít; až do doby, kdy budou splněny podmínky odstavce 3 v následujícím roce, se použije podmínka uvedená v odst. 2 písm. b).
Článek 127
Expozice v selhání
1. Nezajištěné části jakékoli položky, u níž je dlužník v selhání podle článku 178, nebo - v případě retailových expozic - nezajištěné části jakéhokoli úvěrového příslibu, u něhož došlo k selhání podle článku 178, se přidělí riziková váha ve výši:
a)
150 %, pokud jsou specifické úpravy o úvěrové riziko nižší než 20 % nezajištěné části hodnoty expozice bez těchto úprav;
b)
100 %, pokud specifické úpravy o úvěrové riziko nejsou nižší než 20 % nezajištěné části hodnoty expozice bez těchto úprav.
2. Pro účely definování zajištěné části expozice po splatnosti se způsobilým kolaterálem a zárukami rozumí kolaterál a záruky způsobilé pro účely snižování úvěrového rizika podle kapitoly 4.
3. U expozic plně a zcela zajištěných obytnými nemovitostmi v souladu s článkem 125 se přidělí riziková váha 100 % hodnotě expozice zbývající po specifické úpravě o úvěrové riziko, pokud došlo k selhání podle článku 178.
4. U expozic plně a zcela zajištěných obytnými nemovitostmi v souladu s článkem 126 se přidělí riziková váha 100 % hodnotě expozice zbývající po specifické úpravě o úvěrové riziko, pokud došlo k selhání podle článku 178.
Článek 128
Položky spojené s obzvlášť vysokým rizikem
1. V příslušných případech instituce přidělí rizikovou váhu 150 % expozicím, včetně expozic ve formě akcií nebo podílových jednotek v subjektu kolektivního investování, které jsou spojeny s obzvláště vysokým rizikem.
2. Expozice s obzvláště vysokým rizikem zahrnují tyto expozice:
a)
investice do rizikového kapitálu společností;
b)
investice do alternativních investičních fondů ve smyslu čl. 4 odst. 1 písm. a) směrnice 2011/61/EU, kromě případů, kdy mandát fondu neumožňuje využít páky, která by převyšovala páku požadovanou v čl. 51 odst. 3 směrnice 2009/65/ES;
c)
investice do soukromého kapitálu;
d)
spekulativní financování nemovitostí.
3. Při posuzování, zda expozice jiná než expozice uvedené v odstavci 2 je spojena s obzvláště vysokým rizikem, vezme instituce v úvahu tyto charakteristiky rizika:
a)
existuje vysoké riziko ztráty v důsledku selhání dlužníka;
b)
není možné řádně posoudit, zda expozice spadá pod písmeno a).
EBA vydá pokyny, které upřesní, jaké druhy expozic jsou spojeny s obzvláště vysokým rizikem a za jakých okolností.
Tyto pokyny se přijímají v souladu s článkem 16 nařízení (EU) č. 1093/2010.
Článek 129
Expozice v krytých dluhopisech
1. Aby byly způsobilé pro preferenční zacházení uvedené v odstavcích 4 a 5, splňují kryté dluhopisy uvedené v čl. 52 odst. 4 směrnice 2009/65/ES požadavky stanovené v odstavci 7 a jsou zajištěné některými z těchto způsobilých aktiv:
a)
expozicemi vůči ústředním vládám, centrálním bankám ESCB, subjektům veřejného sektoru, regionálním vládám nebo místním orgánům v Unii nebo jimi zaručenými;
b)
expozicemi vůči ústředním vládám třetích zemí, centrálním bankám třetích zemí, multilaterálním rozvojovým bankám, mezinárodním organizacím, které splňují stupeň úvěrové kvality 1, jak je stanoveno v této kapitole, nebo jimi zaručenými a expozicemi vůči subjektům veřejného sektoru třetích zemí, regionálním vládám nebo místním orgánům třetích zemí nebo jimi zaručenými expozicemi, jimž je přidělena stejná riziková váha jako expozicím vůči institucím nebo ústředním vládám a centrálním bankám v souladu s čl. 115 odst. 1 nebo 2, čl. 116 odst. 1, 2 nebo 4 a které patří do stupně úvěrové kvality 1, jak je stanoveno v této kapitole, a expozicemi ve smyslu tohoto odstavce, které splňují minimálně stupeň úvěrové kvality 2, jak je stanoveno v této kapitole, za předpokladu, že nepřesahují 20 % nominální hodnoty nesplacených krytých dluhopisů emitujících institucí;
c)
expozicemi vůči institucím, které patří do stupně úvěrové kvality 1, jak je stanoveno v této kapitole. Celková expozice tohoto druhu nepřesahuje 15 % nominální hodnoty nesplacených krytých dluhopisů emitující instituce. Expozice vůči institucím v Unii, u nichž splatnost nepřesahuje 100 dní, se nezahrnují do požadavku stupně 1, ale tyto instituce musí splňovat minimálně podmínky stupně úvěrové kvality 2, jak je stanoveno v této kapitole;
d)
úvěry zajištěnými:
i)
obytnými nemovitostmi až do výše jistiny kryté zástavním právem nebo obdobnou jistotou spojenými s předchozími zástavním právem nebo obdobnou jistotou nebo do výše 80 % hodnoty zastavených nemovitostí, podle toho, která z částek je nižší; nebo
ii)
úvěry zajištěnými podíly s přednostním vypořádáním emitovanými francouzskými Fonds Communs de Titrisation nebo rovnocennými sekuritizačními společnostmi řídícími se právními předpisy členského státu, které sekuritizují expozice zajištěné obytnými nemovitostmi. V případě, že jsou tyto podíly s přednostním vypořádáním používány jako kolaterál, zvláštní veřejný dohled na ochranu držitelů dluhopisů v souladu s čl. 52 odst. 4 směrnice 2009/65/ES zajistí, že aktiva zajišťující tyto dluhopisy jsou tvořena kdykoli během jejich začlenění do krycího portfolia nejméně z 90 % zástavním právem na obchodní nemovitosti nebo obdobnou jistotou spojenými s jakýmkoli předchozím zástavním právem nebo obdobnou jistotou do výše nejnižší z těchto částek - částky dlužné na základě uvedených podílů, jistiny kryté zástavním právem nebo obdobnou jistotou nebo 80 % hodnoty zastavených nemovitostí, - že uvedené podíly patří do stupně úvěrové kvality 1, jak je stanoveno v této kapitole, a že tyto podíly nepřesahují 10 % nominální hodnoty nesplacené emise.
e)
úvěry na obytné nemovitosti plně zajištěnými způsobilým poskytovatelem zajištění uvedeným v článku 201, který je klasifikován ve stupni úvěrové kvality 2 nebo výše, jak je uvedeno v této kapitole, jestliže podíl každého z těchto úvěrů, který je použit ke splnění požadavku na úroveň zajištění krytých dluhopisů podle tohoto odstavce, nepředstavuje více než 80 % hodnoty příslušné obytné nemovitosti nacházející se ve Francii a jestliže poměr úvěru k příjmu je v době poskytnutí úvěru nanejvýš 33 %. Obytná nemovitost nesmí být v době poskytnutí úvěru zatížena zástavními právy a u úvěrů poskytnutých od 1. ledna 2014 se dlužník musí smluvně zavázat, že bez souhlasu úvěrové instituce, která poskytla daný úvěr, žádné takové právo nezřídí. Poměr úvěru k příjmu představuje část hrubého příjmu dlužníka, která kryje splácení úvěru včetně úroků. Poskytovatelem zajištění je finanční instituce, jež byla povolena příslušnými orgány a jež podléhá jejich dohledu a na kterou se vztahují obezřetnostní požadavky srovnatelné z hlediska robustnosti s požadavky uplatňovanými na instituce, nebo instituce nebo pojišťovna. Poskytovatel zajištění zřídí vzájemný záruční fond nebo odpovídající ochranu, aby mohly pojišťovny vstřebat ztráty z úvěrového rizika, jejichž nastavení příslušné orgány pravidelně přezkoumávají. Úvěrová instituce i poskytovatel zajištění provedou posouzení úvěruschopnosti dlužníka;
f)
půjčkami zajištěnými:
i)
obytnými nemovitostmi až do výše jistiny kryté zástavním právem nebo obdobnou jistotou spojenými s předchozími zástavním právem nebo obdobnou jistotou nebo do výše 60 % hodnoty zastavených nemovitostí, podle toho, která z částek je nižší; nebo
ii)
úvěry zajištěnými podíly s přednostním vypořádáním emitovanými francouzskými Fonds Communs de Titrisation nebo rovnocennými sekuritizačními společnostmi řídícími se právními předpisy členského státu, které sekuritizují expozice zajištěné obchodními nemovitostmi. V případě, že jsou tyto podíly s přednostním vypořádáním používány jako kolaterál, zvláštní veřejný dohled na ochranu držitelů dluhopisů v souladu s čl. 52 odst. 4 směrnice 2009/65/ES zajistí, že aktiva zajišťující tyto dluhopisy jsou tvořena kdykoli během jejich začlenění do krycího portfolia nejméně z 90 % zástavním právem na obchodní nemovitosti nebo obdobnou jistotou spojenými s jakýmkoli předchozím zástavním právem nebo obdobnou jistotou do výše nejnižší z těchto částek - částky dlužné na základě uvedených podílů, jistiny kryté zástavním právem nebo obdobnou jistotou nebo 60 % hodnoty zastavených nemovitostí, - že uvedené podíly patří do stupně úvěrové kvality 1, jak je stanoveno v této kapitole, a že tyto podíly nepřesahují 10 % nominální hodnoty nesplacené emise.
Úvěry zajištěné obchodními nemovitostmi jsou způsobilé, pokud je poměr úvěru k hodnotě nemovitostí, stanovený na 60 %, překročen maximálně do výše 70 %, přesahuje-li hodnota celkových aktiv, která jsou zastavena jako kolaterál pro kryté dluhopisy, nesplacenou nominální hodnotu krytého dluhopisu o nejméně 10 % a pohledávka držitele dluhopisu splňuje požadavky právní jistoty stanovené v kapitole 4. Pohledávka držitele dluhopisu má přednost před všemi ostatními pohledávkami týkajícími se daného kolaterálu;
g)
úvěry zajištěnými námořním zástavním právem na lodě do výše rozdílu mezi 60 % hodnoty zastavené lodě a hodnotou jakéhokoli předchozího námořního zástavního práva.
Pro účely prvního pododstavce písm. c), písm. d) bodu ii) a písm. f) bodu ii) se expozice vyplývající z převodu a správy plateb dlužníků majících úvěry zajištěné nemovitostmi držitelů krytých dluhopisů nebo expozice vyplývající z jejich likvidace do limitů stanovených v uvedených písmenech nezapočítávají.
Příslušné orgány mohou po konzultaci s orgánem EBA částečně upustit od uplatňování prvního pododstavce písm. c) a povolit stupeň úvěrové kvality 2 až do výše 10 % celkové expozice nominální hodnoty nesplacených krytých dluhopisů emitující instituce, za předpokladu, že významné potenciální problémy koncentrace mohou být v dotčených členských státech zdokumentovány v důsledku uplatnění požadavku stupně úvěrové kvality 1 uvedeného v uvedeném písmenu.
2. Situace uvedené v odst. 1 písm. a) až f) zahrnují rovněž kolaterál, který je právními předpisy určen výhradně na ochranu držitelů dluhopisů před ztrátami.
3. V případě krytých dluhopisů zajištěných nemovitostmi musí instituce splnit požadavky stanovené v článku 208 a pravidla ocenění stanovená v čl. 229 odst. 1.
4. Krytým dluhopisům, pro které je k dispozici úvěrové hodnocení vypracované určenou externí ratingovou agenturou, se přidělí riziková váha podle tabulky č. 6a, která odpovídá úvěrovému hodnocení externí ratingové agentury v souladu s článkem 136.
Tabulka č. 6a
Stupeň úvěrové kvality
1
2
3
4
5
6
Riziková váha
10 %
20 %
20 %
50 %
50 %
100 %
5. Krytým dluhopisům, pro které není k dispozici úvěrové hodnocení vypracované určenou externí ratingovou agenturou, se přidělí riziková váha na základě rizikové váhy přidělené přednostním nezajištěným expozicím vůči instituci, která je vydává. Pro rizikové váhy se použijí tyto vztahy:
a)
pokud je expozicím vůči dané instituci přidělena riziková váha 20 %, krytému dluhopisu se přidělí riziková váha 10 %;
b)
pokud je expozicím vůči dané instituci přidělena riziková váha 50 %, krytému dluhopisu se přidělí riziková váha 20 %;
c)
pokud je expozicím vůči dané instituci přidělena riziková váha 100 %, krytému dluhopisu se přidělí riziková váha 50 %;
d)
pokud je expozicím vůči dané instituci přidělena riziková váha 150 %, krytému dluhopisu se přidělí riziková váha 100 %.
6. Kryté dluhopisy vydané před 31. prosincem 2007 nepodléhají požadavkům odstavců 1 a 3. Jsou způsobilé pro preferenční zacházení podle odstavců 4 a 5 až do doby své splatnosti.
7. Expozice ve formě krytých dluhopisů jsou způsobilé pro preferenční zacházení, pokud instituce investující do krytých dluhopisů může příslušných orgánům doložit, že:
a)
dostává informace o portfoliu týkající se alespoň:
i)
hodnoty krycího portfolia a nesplacených krytých dluhopisů,
ii)
zeměpisného rozdělení a druhu krytých aktiv, velikostí úvěrů, úrokové sazby a měnových rizik,
iii)
struktura splatnosti krytých aktiv a dluhopisů, a
iv)
procentní podíl úvěrů, které jsou více než 90 dní po splatnosti;
b)
emitent zpřístupňuje instituci informace uvedené v písmeni a) alespoň jednou za půl roku.
Článek 130
Položky představující sekuritizované pozice
Objemy rizikově vážených expozic pro sekuritizované pozice se určí v souladu s ustanoveními kapitoly 5.
Článek 131
Expozice vůči institucím a podnikům s krátkodobým úvěrovým hodnocením
Expozicím vůči institucím a expozicím vůči podnikům, pro které je k dispozici krátkodobé úvěrové hodnocení vypracované určenou externí ratingovou agenturou, se přidělí riziková váha podle tabulky č. 7, jež odpovídá úvěrovému hodnocení externí ratingové agentury v souladu s článkem 136.
Tabulka č. 7
Stupeň úvěrové kvality
1
2
3
4
5
6
Riziková váha
20 %
50 %
100 %
150 %
150 %
150 %
Článek 132
Expozice ve formě podílových jednotek nebo akcií v subjektech kolektivního investování
1. Expozicím ve formě podílových jednotek nebo akcií v subjektech kolektivního investování se přidělí riziková váha 100 %, pokud instituce nepoužije metodu posuzování úvěrového rizika podle odstavce 2 nebo přístup uvedený v odstavci 4 nebo průměrnou rizikovou váhu podle odstavce 5, pokud jsou splněny podmínky stanovené v odstavci 3.
2. Expozicím ve formě podílových jednotek nebo akcií v subjektech kolektivního investování, pro které je k dispozici úvěrové hodnocení vypracované určenou externí ratingovou agenturou, se přidělí riziková váha podle tabulky č. 8, jež odpovídá úvěrovému hodnocení externí ratingové agentury v souladu s článkem 136.
Tabulka č. 8
Stupeň úvěrové kvality
1
2
3
4
5
6
Riziková váha
20 %
50 %
100 %
100 %
150 %
150 %
3. Instituce mohou rizikovou váhu pro subjekt kolektivního investování stanovit podle odstavců 4 a 5, pokud jsou splněna tato kritéria způsobilosti:
a)
subjekt kolektivního investování je řízen společností, která podléhá dohledu v členském státě, nebo, v případě subjektu kolektivního investování ze třetí země, pokud jsou splněny tyto podmínky:
i)
subjekt kolektivního investování je řízen společností, která podléhá dohledu považovanému za rovnocenný dohledu podle práva Unie;
ii)
je dostatečně zajištěna spolupráce mezi příslušnými orgány;
b)
prospekt subjektu kolektivního investování nebo jiný rovnocenný dokument zahrnuje:
i)
kategorie aktiv, do kterých smí subjekt kolektivního investování investovat;
ii)
pokud pro jeho investice platí určité limity, pak tyto relativní limity a metodiky jejich výpočtu;
c)
subjekt kolektivního investování podává alespoň jednou ročně zprávu o své obchodní činnosti, aby mohly být posouzeny jeho aktiva a pasiva, hospodářský výsledek a činnost za dané období.
Pro účely písmene a) může Komise přijmout formou prováděcích aktů a s výhradou přezkumného postupu uvedeného v čl. 464 odst. 2 rozhodnutí o tom, zda třetí země uplatňuje režimy dohledu a regulace přinejmenším rovnocenné režimům uplatňovaným v Unii. V případě, že takové rozhodnutí neexistuje, mohou instituce do 1. ledna 2015 i nadále uplatňovat u expozic ve formě podílových jednotek nebo akcií v subjektech kolektivního investování ze třetích zemí postup stanovený v tomto odstavci, pokud dotyčné příslušné orgány schválily danou třetí zemi jako způsobilou pro uvedený postup před 1. lednem 2014.
4. Pokud je instituce obeznámena s podkladovými expozicemi subjektu kolektivního investování, může na základě těchto podkladových expozic vypočítat průměrnou rizikovou váhu pro své expozice ve formě podílových jednotek nebo akcií v subjektech kolektivního investování v souladu s metodami stanovenými v této kapitole. Pokud je podkladová expozice subjektu kolektivního investování expozicí ve formě akcií v jiném subjektu kolektivního investování, který splňuje kritéria odstavce 3, může instituce přihlédnout k podkladovým expozicím tohoto jiného subjektu kolektivního investování.
5. Pokud není instituce obeznámena s podkladovými expozicemi subjektu kolektivního investování, může průměrnou rizikovou váhu svých expozic ve formě podílových jednotek nebo akcií v daném subjektu kolektivního investování vypočítat v souladu s metodami stanovenými v této kapitole, za předpokladu, že daný subjekt kolektivního investování nejprve investuje v maximálním objemu, který má povolen podle svého oprávnění, do kategorií expozic, na které se vztahují nejvyšší kapitálové požadavky, a poté dále investuje v sestupném pořadí, dokud nedosáhne maximálního limitu pro celkové investice.
Instituce mohou při výpočtu a vykazování rizikové váhy v souladu s metodami stanovenými v odstavcích 4 a 5 pro daný subjekt kolektivního investování spoléhat na tyto třetí strany:
a)
depozitář nebo finanční instituce ve funkci depozitáře subjektu kolektivního investování za předpokladu, že subjekt kolektivního investování investuje výhradně do cenných papírů a ukládá všechny cenné papíry u tohoto depozitáře nebo finanční instituce;
b)
v případě subjektů kolektivního investování, na které se nevztahuje písmeno a), společnost, která subjekt kolektivního investování spravuje, za předpokladu, že tato společnost splňuje kritéria stanovená v odst. 3 písm. a).
Správnost výpočtu uvedeného v prvním pododstavci potvrdí externí auditor.
Článek 133
Akciové expozice
1. Tyto expozice se považují za akciové expozice:
a)
expozice, které nemají povahu dluhu a které vyjadřují podřízený podíl na zbývajících aktivech nebo na příjmech emitenta;
b)
dluhové expozice a jiné cenné papíry, podíly společníků, deriváty nebo jiné nástroje, jejichž ekonomická podstata je podobná jako u expozic uvedených v písmenu a).
2. Akciovým expozicím se přidělí riziková váha 100 %, pokud se nevyžaduje, aby byly odečteny v souladu s druhou částí, v souladu s čl. 48 odst. 4 se jim přidělí riziková váha 250 %, v souladu s čl. 89 odst. 3 se jim přidělí riziková váha 1 250 % nebo se s nimi zachází jako s vysoce rizikovými položkami v souladu s článkem 128.
3. Investice do nástrojů vlastního nebo regulatorního kapitálu emitovaných institucemi se klasifikují jako akciové pohledávky, pokud nejsou odečteny z kapitálu, nebo se jim přidělí riziková váha 250 % podle čl. 48 odst. 4 nebo se s nimi zachází jako s vysoce rizikovými položkami v souladu s článkem 128.
Článek 134
Ostatní položky
1. Hmotným aktivům ve smyslu čl. 4 bodu 10 směrnice 86/635/EHS se přidělí riziková váha 100 %.
2. Nákladům a příjmům příštích období v souladu se směrnicí 86/635/EHS, u nichž nedokáže instituce určit protistranu, se přidělí riziková váha 100 %.
3. Hotovostním položkám v procesu inkasa se přidělí riziková váha 20 %. Pokladní hotovosti a obdobným hotovostním položkám se přidělí riziková váha 0 %.
4. Zlatým rezervám drženým ve vlastních trezorech nebo ve společné správě do výše, do jaké jsou kryty závazky ve zlatě, se přidělí riziková váha 0 %.
5. Dohodám o prodeji a zpětném odkupu aktiv (repo) a přímým forwardům na koupi se přidělí riziková váha náležející daným aktivům, a nikoliv riziková váha protistran těchto operací.
6. V případě, že instituce poskytne koši expozic zajištění úvěrového rizika za podmínky, že n-té selhání u expozic povede k použití zajištění a ukončení smlouvy, a jestliže je pro tento produkt k dispozici úvěrové hodnocení vypracované externí ratingovou agenturou, přidělí se rizikové váhy předepsané v kapitole 5. Pokud produkt nebyl ohodnocen externí ratingovou agenturou, rizikové váhy expozic v daném koši se sečtou, s výjimkou expozic n-1, do maximální výše 1 250 % a vynásobí se nominální hodnotou zajištění poskytnutého úvěrovým derivátem, čímž se získá hodnota rizikově váženého aktiva. Expozice n-1, které mají být z agregace vyloučeny, jsou ty, jejichž objem rizikově vážené expozice je nižší než objem rizikově vážené expozice kterékoli z expozic zahrnutých do agregace.
7. Hodnota expozice u pronájmů odpovídá diskontovaným minimálním platbám pronájmu. Minimální platby pronájmu jsou platby v době pronájmu, k nimž nájemce je nebo může být zavázán, a každé výhodné předkupní právo, které se velmi pravděpodobně realizuje. Po jiné smluvní straně, než je nájemce, lze vyžadovat platbu v souvislosti se zbytkovou hodnotou pronajaté nemovitosti a tato platební povinnost splňuje soubor podmínek stanovených v článku 201 týkajících se způsobilosti poskytovatelů zajištění a požadavky na uznání jiných typů záruk uvedené v článcích 213 až 215, takže lze tuto platební povinnost považovat za osobní zajištění úvěrového rizika podle kapitoly 4. Tyto expozice se zařadí do příslušné kategorie expozic v souladu s článkem 112. Je-li expozice zbytkovou hodnotou pronajatých aktiv, objemy rizikově vážených expozic se vypočítají takto: 1/t * 100 % * zbytková hodnota, kde t je větší z následujících dvou hodnot: 1 nebo nejbližší počet celých zbývajících let pronájmu.
Oddíl 3
Uznávání a přiřazování hodnocení úvěrového rizika
Poddíl 1
Uznávání externích ratingových agentur
Článek 135
Využití úvěrových hodnocení vypracovaných externími ratingovými agenturami
1. Externí úvěrové hodnocení lze použít pro určení rizikové váhy expozice podle této kapitoly pouze tehdy, pokud bylo vydáno externí ratingovou agenturou nebo bylo schváleno externí ratingovou agenturou v souladu s nařízením (ES) č. 1060/2009.
2. EBA na svých internetových stránkách zveřejní seznam externích ratingových agentur v souladu s čl. 2 odst. 4 a čl. 18 odst. 3 nařízení (ES) č. 1060/2009.
Pododdíl 2
Přiřazování úvěrových hodnocení poskytnutých externími ratingovými agenturami
Článek 136
Přiřazování úvěrových hodnocení poskytnutých externími ratingovými agenturami
1. EBA, EIOPA a ESMA prostřednictvím společného výboru vypracují návrhy prováděcích technických norem, kterými pro všechny externí ratingové agentury upřesní, jaké stupně úvěrové kvality stanovené v oddílu 2 odpovídají příslušným úvěrovým hodnocením externí ratingové agentury („přiřazování“). Toto určení musí být objektivní a konzistentní.
EBA, EIOPA a ESMA tyto návrhy prováděcích technických norem předloží Komisi do 1. července 2014 a v případě potřeby předloží revidované návrhy prováděcích technických norem.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat prováděcí technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s článkem 15 nařízení (EU) č. 1093/2010, nařízení (EU) č. 1094/2010 a nařízení (EU) č. 1095/2010.
2. Při určení přiřazování úvěrových hodnocení splní EBA, EIOPA a ESMA tyto požadavky:
a)
aby bylo možné rozlišovat mezi relativními stupni rizika vyjádřenými jednotlivými úvěrovými hodnoceními, musí vzít EBA, EIOPA a ESMA v úvahu kvantitativní faktory, jako například dlouhodobý poměr selhání spojený se všemi položkami, jimž bylo přiděleno stejné úvěrové hodnocení. V případě ratingových agentur, které vznikly teprve nedávno nebo dosud neshromáždily dlouhodobé záznamy o selhání, musí EBA, EIOPA a ESMA takovou agenturu požádat, aby jim sdělila, jaký je podle ní dlouhodobý poměr selhání spojený se všemi položkami, jimž bylo přiděleno stejné úvěrové hodnocení;
b)
aby bylo možné rozlišovat mezi relativními stupni rizika vyjádřenými jednotlivými úvěrovými hodnoceními, musí vzít EBA, EIOPA a ESMA v úvahu kvalitativní faktory, jako například skupinu emitentů, které daná externí ratingová agentura hodnotí, rozsah úvěrových hodnocení, jež externí ratingová agentura přiděluje, význam jednotlivých úvěrových hodnocení a jak daná agentura definuje pojem „selhání“;
c)
EBA, EIOPA a ESMA porovnají poměry selhání v případě každého úvěrového hodnocení určité externí ratingové agentury a srovnají je s referenční hodnotou vytvořenou na základě poměrů selhání zjištěných ostatními ratingovými agenturami u skupiny emitentů, kteří představují stejné úvěrové riziko;
d)
tam, kde jsou poměry selhání v případě úvěrového hodnocení určité externí ratingové agentury systematicky podstatně vyšší než referenční hodnota, přidělí EBA, EIOPA a ESMA úvěrovému hodnocení externí ratingové agentury vyšší stupeň úvěrové kvality na stupnici úvěrového hodnocení externí ratingové agentury;
e)
pokud EBA, EIOPA a ESMA zvýšily související rizikovou váhu pro konkrétní úvěrové hodnocení určité externí ratingové agentury a poměry selhání v případě úvěrových hodnocení určité ratingové agentury již nejsou systematicky podstatně vyšší než referenční hodnota, může EBA, EIOPA a ESMA obnovit původní stupeň úvěrové kvality na stupnici úvěrového hodnocení pro úvěrové hodnocení externí ratingové agentury.
3. EBA, EIOPA a ESMA vypracují návrh prováděcích technických norem pro upřesnění kvantitativních faktorů uvedených v odst. 2 písm. a), kvalitativních faktorů uvedených v odst. 2 písm. b) a referenční hodnoty uvedené v odst. 2 písm. c).
EBA, EIOPA a ESMA předloží tyto návrhy prováděcích technických norem Komisi do 1. července 2014.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat prováděcí technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s článkem 15 nařízení (EU) č. 1093/2010, nařízení (EU) č. 1094/2010 a nařízení (EU) č. 1095/2010.
Pododdíl 3
Použití úvěrových hodnocení vypracovaných exportními úvěrovými agenturami
Článek 137
Použití úvěrových hodnocení vypracovaných exportními úvěrovými agenturami
1. Pro účely článku 114 mohou instituce využívat úvěrová hodnocení vypracovaná exportní úvěrovou agenturou, kterou instituce určila, pokud je splněna jedna z těchto podmínek:
a)
jde o vyhodnocení rizika, na kterém se shodly exportní úvěrové agentury účastnící se „Ujednání o pravidlech pro státem podporované vývozní úvěry“ v rámci OECD;
b)
exportní úvěrová agentura zveřejňuje svá úvěrová hodnocení a dodržuje dohodnutou metodiku OECD a úvěrové hodnocení je vázáno na jednu z osmi minimálních exportních pojišťovacích prémií (MEPP), které stanoví dohodnutá metodika OECD. Instituce může zrušit své určení exportní úvěrové agentury. Toto zrušení určení musí instituce doložit, pokud existují konkrétní náznaky, že záměrem pro uvedené zrušení je snížení požadavků na kapitálovou přiměřenost.
2. Expozicím, pro něž je pro účely vážení rizika uznáno úvěrové hodnocení vypracované exportní úvěrovou agenturou, se přidělí riziková váha podle tabulky č. 9.
Tabulka č. 9
MEPP
0
1
2
3
4
5
6
7
Riziková váha
0 %
0 %
20 %
50 %
100 %
100 %
100 %
150 %
Oddíl 4
Použití úvěrových hodnocení vypracovaných externími ratingovými agenturami pro stanovení rizikových vah
Článek 138
Obecné požadavky
Instituce si může určit jednu nebo několik externích ratingových agentur, které bude využívat pro určení rizikových vah pro svá aktiva a podrozvahové položky. Instituce může zrušit své určení externí ratingové agentury. Toto zrušení určení musí instituce doložit, pokud existují konkrétní náznaky, že záměrem pro uvedené zrušení je snížení požadavků na kapitálovou přiměřenost. Úvěrová hodnocení se nepoužívají selektivně. Instituce využívají vyžádaná úvěrová hodnocení. Mohou však využít i nevyžádaná úvěrová hodnocení v případě, že EBA potvrdil, že kvalita nevyžádaných úvěrových hodnocení externí ratingové agentury se neliší od vyžádaných úvěrových hodnocení této externí ratingové agentury. EBA odmítne udělit nebo zruší toto potvrzení zejména, pokud daná externí ratingová agentura využila nevyžádaná úvěrová hodnocení k vyvinutí tlaku na hodnocený subjekt k tomu, aby si objednal úvěrové hodnocení nebo jiné služby. Při využívání úvěrových hodnocení splňuje instituce tyto požadavky:
a)
instituce, která se rozhodne použít pro některou kategorii položek úvěrová hodnocení vypracovaná externí ratingovou agenturou, použije tato úvěrová hodnocení soustavně pro všechny expozice patřící do dané kategorie;
b)
instituce, která se rozhodne používat úvěrová hodnocení vypracovaná externí ratingovou agenturou, je používá průběžně a soustavně po celou dobu;
c)
instituce používá pouze ta úvěrová hodnocení externích ratingových agentur, které berou v úvahu všechny dlužné částky, tj. jistinu i úroky;
d)
pokud je pro hodnocenou položku k dispozici pouze jedno úvěrové hodnocení od určené externí ratingové agentury, použije se pro určení rizikové váhy dané položky toto úvěrové hodnocení;
e)
pokud jsou k dispozici dvě úvěrová hodnocení od určených externích ratingových agentur a každé z nich odpovídá v případě hodnocené položky jiné rizikové váze, přidělí se vyšší riziková váha;
f)
pokud jsou pro hodnocenou položku k dispozici více než dvě úvěrová hodnocení od určených externích ratingových agentur, vychází se ze dvou úvěrových hodnocení s nejnižšími rizikovými váhami. Pokud se tyto dvě nejnižší rizikové váhy liší, přidělí se vyšší z nich. Pokud jsou tyto dvě nejnižší rizikové váhy stejné, přidělí se tato riziková váha.
Článek 139
Úvěrové hodnocení emitenta a emise
1. Pokud je k dispozici úvěrové hodnocení konkrétního emisního programu nebo facility, k nimž položka představující expozici patří, použije se toto úvěrové hodnocení ke stanovení rizikové váhy pro tuto položku.
2. Pokud neexistuje přímo použitelné úvěrové hodnocení pro určitou položku, ale existuje úvěrové hodnocení konkrétního emisního programu nebo facility, k nimž položka představující expozici nepatří, nebo obecné úvěrové hodnocení emitenta, potom se toto úvěrové hodnocení použije v jednom z těchto případů:
a)
v případě, že znamená vyšší rizikovou váhu, než by tomu bylo jinak, a daná expozice je ve všech ohledech rovnocenná nebo podřízená zvláštnímu emisnímu programu nebo facilitě nebo přednostním nezajištěným expozicím daného emitenta;
b)
v případě, že znamená nižší rizikovou váhu a daná expozice je ve všech ohledech rovnocenná nebo nadřazená zvláštnímu emisnímu programu nebo facilitě nebo přednostním nezajištěným expozicím tohoto emitenta.
Ve všech ostatních případech se s expozicí zachází jako s expozicí bez ratingu.
3. Odstavce 1 a 2 nevylučují použití článku 129.
4. Úvěrová hodnocení emitentů v rámci skupiny společností nelze použít jako úvěrové hodnocení jiného emitenta v rámci stejné skupiny společností.
Článek 140
Dlouhodobá a krátkodobá úvěrová hodnocení
1. Krátkodobá úvěrová hodnocení lze použít pouze pro krátkodobá aktiva a podrozvahové položky představující expozice vůči institucím a podnikům.
2. Jakékoli krátkodobé úvěrové hodnocení se použije pouze na položku, k níž se toto krátkodobé úvěrové hodnocení vztahuje, a nepoužije se k určování rizikových vah pro žádnou jinou položku, s výjimkou těchto případů:
a)
pokud se krátkodobé facilitě s ratingem přidělí riziková váha 150 %, pak se všem nezajištěným expozicím bez ratingu vůči danému dlužníkovi, ať už krátkodobým nebo dlouhodobým, přidělí rovněž riziková váha 150 %;
b)
pokud se krátkodobé facilitě s ratingem přidělí riziková váha 50 %, pak se žádné krátkodobé expozici bez ratingu nepřidělí riziková váha nižší než 100 %.
Článek 141
Položky v národní a zahraniční měně
Úvěrové hodnocení, které se týká položky v národní měně dlužníka, nelze použít ke stanovení rizikové váhy jiné expozice vůči stejnému dlužníkovi v zahraniční měně.
Pokud expozice vznikne prostřednictvím účasti instituce na úvěru od mezinárodní rozvojové banky, jejíž statut preferovaného věřitele je na trhu uznávaný, úvěrové hodnocení položky dlužníka v národní měně lze použít pro účely vážení rizika.
KAPITOLA 3
Přístup založený na interním ratingu (IRB)
Oddíl 1
Svolení příslušných orgánů k použití přístupu IRB
Článek 142
Definice
1. Pro účely této kapitoly se rozumí:
1)
„ratingovým systémem“ veškeré metody, postupy, kontroly, sběr údajů a informační systémy, které podporují hodnocení úvěrového rizika, zařazování expozic do ratingových stupňů nebo seskupení a kvantifikaci odhadů ohledně selhání a ztráty, které byly vypracovány u konkrétních druhů expozic;
2)
„druhem expozic“ skupina homogenně řízených expozic, které jsou tvořeny určitým typem transakcí a které mohou být omezeny na jediný subjekt nebo jedinou podskupinu subjektů v rámci skupiny za předpokladu, že stejný druh expozic je v jiných subjektech skupiny řízen odlišně;
3)
„obchodní jednotkou“ jakékoli oddělené organizační nebo právní subjekty, linie podnikání a zeměpisné oblasti;
4)
„velkým subjektem finančního sektoru“ jakýkoli subjekt finančního sektoru jiný než subjekty uvedené v čl. 4 odst. 1 bodu 27 písm. j), který splňuje tyto podmínky:
a)
jeho celková aktiva vypočítaná na individuálním nebo konsolidovaném základě jsou vyšší než nebo rovna 70 miliardám EUR, pokud se ke stanovení výše aktiv použije nejnovější auditovaná účetní závěrka nebo konsolidovaná účetní závěrka; a
b)
subjekt samotný nebo alespoň jeden z jeho dceřiných podniků podléhá obezřetnostní regulaci v Unii nebo právním předpisům třetí země, která uplatňuje požadavky na dohled a regulaci, jež jsou přinejmenším rovnocenné požadavkům na dohled a regulaci uplatňovanými v Unii;
5)
„neregulovaným finančním subjektem“ jakýkoli jiný subjekt, který není regulovaným subjektem finančního sektoru, ale vykonává jako svou hlavní podnikatelskou činnost jednu nebo více činností uvedených v příloze I směrnice 2013/36/EU nebo uvedených v příloze I směrnice 2004/39/ES;
6)
„stupněm dlužníka“ kategorie rizika na ratingové stupnici dlužníků v rámci ratingového systému, do níž jsou dlužníci zařazováni na základě konkrétních a zřejmých ratingových kritérií, z nichž se odvozují odhady pravděpodobnosti selhání (PD);
7)
„stupněm transakce“ kategorie rizika na ratingové stupnici transakcí v rámci ratingového systému, do níž jsou expozice zařazovány na základě konkrétních a zřejmých ratingových kritérií, z nichž se odvozují vlastní odhady LGD;
8)
„obsluhovatelem“ subjekt, který každodenně spravuje seskupení pohledávek nabytých za úplatu nebo podkladových úvěrových expozic.
2. Pro účely odst. 1 bodu 4 písm. b) tohoto článku může Komise formou prováděcích aktů a s výhradou přezkumného postupu uvedeného v čl. 464 odst. 2 přijmout rozhodnutí o tom, zda třetí země uplatňuje režimy dohledu a regulace přinejmenším rovnocenné režimům uplatňovaným v Unii. V případě, že takové rozhodnutí neexistuje, mohou instituce do 1. ledna 2015 i nadále uplatňovat vůči dané třetí zemi postup stanovený v tomto odstavci, pokud dotyčné příslušné orgány schválily třetí zemi jako způsobilou pro tento postup před 1. lednem 2014.
Článek 143
Svolení používat přístup IRB
1. V případě, že jsou splněny podmínky stanovené v této kapitole, svolí příslušný orgán, aby instituce vypočítaly objemy svých rizikově vážených expozic s použitím přístupu IRB.
2. Předchozí svolení používat přístup IRB včetně vlastních odhadů LGD a konverzních faktorů se požaduje pro každou kategorii expozic a pro každý ratingový systém a všechny přístupy k akciovým expozicím založené na interních modelech a pro každý přístup použitý k odhadování LGD a konverzních faktorů.
3. Instituce musí získat předchozí svolení příslušných orgánů v těchto případech:
a)
podstatné změny rozsahu použití ratingového systému nebo přístupu k akciovým expozicím založeného na interních modelech, ke kterým instituce obdržela svolení k použití;
b)
podstatné změny ratingového systému nebo přístupu k akciovým expozicím založeného na interních modelech, ke kterým instituce obdržela svolení k použití.
Rozsah použití ratingového systému zahrnuje všechny expozice příslušného druhu, pro které byl ratingový systém vypracován.
4. Instituce uvědomí příslušné orgány o všech změnách ratingových systémů a přístupů k akciovým expozicím založených na interních modelech.
5. EBA vypracuje návrhy regulačních technických norem pro upřesnění podmínek pro posouzení podstatnosti použití stávajícího ratingového systému pro jiné dodatečné expozice, na něž se daný ratingový systém dosud nevztahuje, a změn ratingových systémů nebo přístupů k akciovým expozicím založených na interních modelech v rámci přístupu IRB.
EBA předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi do 31. prosince 2013.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
Článek 144
Posouzení žádosti používat přístup IRB provedené příslušnými orgány
1. Příslušný orgán udělí instituci svolení podle článku 143 k použití přístupu IRB, včetně použití vlastních odhadů LGD a konverzních faktorů, pouze tehdy, pokud se příslušný orgán přesvědčí, že požadavky uvedené v této kapitole jsou splněny, zejména požadavky stanovené v oddíle 6, a že systémy, které instituce zavedla pro řízení a rating expozic úvěrového rizika, jsou spolehlivé a jsou uplatňovány jednotně, a zejména že instituce příslušnému orgánu uspokojivě prokázala, že jsou splněny tyto standardy:
a)
ratingové systémy instituce poskytují smysluplné hodnocení charakteristik dlužníka a transakce, smysluplné rozlišení rizika a přesné a konzistentní kvantitativní odhady rizika;
b)
interní ratingy a odhady ztráty a selhání použité při výpočtu kapitálových požadavků a přidružené systémy a postupy hrají zásadní úlohu při řízení rizik a v rozhodovacím procesu a při schvalování úvěru, při rozložení vnitřně stanoveného kapitálu a ve správě a řízení instituce;
c)
instituce má útvar řízení úvěrového rizika a který je odpovědný za její ratingové systémy, přičemž je přiměřeně nezávislý a nepodléhá nepatřičným vlivům;
d)
instituce shromažďuje a ukládá všechny relevantní údaje, aby účinně podpořila svůj postup měření a řízení úvěrového rizika;
e)
instituce uchovává doklady o svých ratingových systémech a o důvodech, které ji vedly k výběru dané podoby systému, a provádí ověřování svých ratingových systémů;
f)
instituce ověřila všechny ratingové systémy a všechny přístupy k akciovým expozicím založené na interních modelech v přiměřeném časovém období, které předcházelo svolení používat daný ratingový systém nebo přístup k akciovým expozicím založený na interních modelech, posoudila během tohoto období, zda tento ratingový systém nebo přístup k akciovým expozicím založený na interních modelech odpovídá rozsahu použití ratingového systému nebo přístupu k akciovým expozicím založeného na interních modelech, a učinila nezbytné změny těchto ratingových systémů nebo přístupů k akciovým expozicím založených na interních modelech, jež vyplynuly z jejího posouzení;
g)
instituce vypočítala kapitálové požadavky vyplývající z jejích odhadů rizikových parametrů podle přístupu IRB a je schopna předkládat zprávy, jak vyžaduje článek 99.
h)
instituce zařadila a nadále zařazuje každou expozici, která spadá do rozsahu použití ratingového systému, do ratingového stupně nebo seskupení v rámci tohoto ratingového systému; instituce zařadila a nadále zařazuje každou expozici, která spadá do rozsahu použití přístupu k akciovým expozicím, do tohoto přístupu založeného na interních modelech.
Požadavky na použití přístupu IRB, včetně vlastních odhadů LGD a konverzních faktorů, se rovněž uplatní, pokud instituce zavedla ratingový systém nebo model použitý v rámci ratingového systému, který zakoupila od třetí strany.
2. EBA vypracuje návrhy regulačních technických norem pro upřesnění metodiky posuzování, podle které příslušné orgány posuzují, zda instituce dodržuje požadavky na použití přístupu IRB.
EBA předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi do 31. prosince 2014.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
Článek 145
Předchozí zkušenosti s použitím přístupu IRB
1. Instituce, která žádá o použití přístupu IRB, používá pro dotčené kategorie expozic, na něž se vztahuje přístup IRB, ratingové systémy, které jsou obecně v souladu s požadavky pro účely měření a řízení interního rizika stanovenými v oddíle 6 po dobu nejméně tří let před tím, než bude způsobilá používat přístup IRB.
2. Instituce, která žádá o použití vlastních odhadů LGD a konverzních faktorů, příslušným orgánům uspokojivě prokáže, že odhaduje a využívá vlastní odhady LGD a konverzních faktorů způsobem, který je obecně v souladu s požadavky na použití vlastních odhadů těchto parametrů stanovenými v oddíle 6 po dobu nejméně tří let tím, než bude způsobilá používat vlastní odhady LGD a konverzních faktorů.
3. Pokud instituce rozšiřuje použití přístupu IRB poté, co již získala počáteční svolení, zkušenosti instituce postačují, aby vyhověly požadavkům uvedeným v odstavcích 1 a 2, které se vztahují na dodatečné expozice. Pokud se použití ratingových systémů rozšiřuje na expozice, které se výrazně liší od rozsahu stávajícího pokrytí a to tak, že stávající zkušenosti nelze vzhledem k dodatečným expozicím reálně považovat za dostatečné ke splnění požadavků těchto ustanovení, potom se požadavky odstavců 1 a 2 použijí na dodatečné expozice samostatně.
Článek 146
Opatření, která mají být přijata v případě nesplnění požadavků této kapitoly
Pokud instituce přestane plnit požadavky stanovené v této kapitole, vyrozumí příslušný orgán a učiní jeden z těchto kroků:
a)
příslušnému orgánu předloží uspokojivý plán včasného návratu k plnění těchto požadavků a tento plán uskuteční ve lhůtě dohodnuté s příslušným orgánem;
b)
příslušným orgánům uspokojivě prokáže, že dopad neplnění je nepodstatný.
Článek 147
Metodika zařazování expozic do kategorií expozic
1. Metodika, kterou instituce používá pro zařazování expozic do různých kategorií, je vhodná a používá se soustavně.
2. Každá expozice se zařadí do jedné z těchto kategorií expozic:
a)
expozice vůči ústředním vládám a centrálním bankám;
b)
expozice vůči institucím;
c)
expozice vůči podnikům;
d)
retailové expozice;
e)
akciové expozice;
f)
položky představující sekuritizované pozice;
g)
jiná aktiva nemající povahu úvěrového závazku.
3. Tyto expozice se zařadí do kategorie uvedené v odst. 2 písm. a):
a)
expozice vůči regionálním vládám nebo místním orgánům nebo subjektům veřejného sektoru, s nimiž se podle článků 115 a 116 zachází jako s expozicemi vůči ústředním vládám;
b)
expozice vůči mezinárodním rozvojovým bankám uvedeným v čl. 117 odst. 2;
c)
expozice vůči mezinárodním organizacím, kterým se v souladu s článkem 118 přiřazuje riziková váha 0 %.
4. Tyto expozice se zařadí do kategorie uvedené v odst. 2 písm. b):
a)
expozice vůči regionálním vládám nebo místním orgánům, s nimiž se podle čl. 115 odst. 2 a 4 nezachází jako s expozicemi vůči ústředním vládám;
b)
expozice vůči subjektům veřejného sektoru, s nimiž se podle čl. 116 odst. 4 nezachází jako s expozicemi vůči ústředním vládám;
c)
expozice vůči mezinárodním rozvojovým bankám, kterým není podle článku 117 přidělena riziková váha 0 %; a
d)
expozice vůči finančním institucím, s nimiž se podle čl. 119 odst. 5 zachází jako s expozicemi vůči institucím.
5. Expozice jsou způsobilé k zařazení do kategorie retailových expozic uvedené v odst. 2 písm. d), jestliže splňují tato kritéria:
a)
jedná se o jeden z těchto případů:
i)
expozice vůči jedné či více fyzickým osobám;
ii)
expozice vůči malému nebo střednímu podniku, pokud v tomto případě celková částka, kterou dlužící klient nebo ekonomicky spjatá skupina klientů dluží instituci a mateřským podnikům a jejich dceřiným podnikům, včetně jakékoli expozice po splatnosti, ale s výjimkou expozic zajištěných obytnými nemovitostmi, nepřevýší, podle vědomí instituce, která musí učinit přiměřené kroky s cílem potvrdit situaci, částku 1 milion EUR,
b)
instituce s nimi při řízení svého úvěrového rizika zachází v průběhu času konzistentně a podobným způsobem;
c)
nejsou řízeny individuálně do té míry jako expozice v kategorii expozic vůči podnikům;
d)
každá představuje jednu z velkého počtu podobně řízených expozic.
Kromě expozic uvedených v prvním pododstavci se do kategorie retailových expozic zahrne současná hodnota retailových minimálních splátek pronájmu.
6. Tyto expozice se zařadí do kategorie uvedené v odst. 2 písm. e):
a)
expozice, které nemají povahu dluhu a které vyjadřují podřízený podíl na zbývajících aktivech nebo na příjmech emitenta;
b)
dluhové expozice a jiné cenné papíry, podíly společníků, deriváty nebo jiné nástroje, jejichž ekonomická podstata je podobná jako u expozic uvedených v písmenu a).
7. Jakýkoli úvěrový závazek, který není zařazen do kategorií expozic uvedených v odst. 2 písm. a), b), d), e) a f), se zařadí do kategorie expozic vůči podnikům uvedené v písmenu c) daného odstavce.
8. V rámci kategorie expozic vůči podnikům uvedené v odst. 2 písm. c) instituce odděleně rozlišují jako specializované úvěrové expozice takové expozice, které mají tyto vlastnosti:
a)
jedná se o expozici vůči subjektu, který byl speciálně vytvořen za účelem financování nebo řízení hmotných aktiv nebo se jedná o z hospodářského hlediska srovnatelnou expozici;
b)
smluvní ujednání poskytují věřiteli značný stupeň kontroly nad aktivy a příjmy, která tato aktiva vytvářejí;
c)
primárním zdrojem splácení závazku je příjem vytvářený aktivy, která jsou financována, nikoliv nezávislá schopnost samostatného podnikání.
9. Zbytková hodnota pronajatých nemovitostí se zařadí do kategorie expozic uvedené v odst. 2 písm. g), kromě části zbytkové hodnoty, která je již zahrnuta v expozici z pronájmu uvedené v čl. 166 odst. 4.
10. Expozice vyplývající z poskytnutí zajištění na základě úvěrového derivátu n-tého selhání v koši se zařadí do téže kategorie podle odstavce 2, do které by byly zařazeny expozice obsažené v koši; pokud by jednotlivé expozice obsažené v koši byly zařazeny do různých kategorií expozic, zařadí se daná expozice do kategorie expozic vůči podnikům stanovené v odst. 2 písm. c).
Článek 148
Podmínky zavádění přístupu IRB v různých kategoriích expozic a obchodních jednotkách
1. Instituce a jakýkoli mateřský podnik a jeho dceřiné podniky zavedou přístup IRB pro všechny expozice, pokud neobdržely svolení příslušných orgánů trvale používat standardizovaný přístup v souladu s článkem 150.
S předchozím svolením příslušných orgánů může zavádění probíhat postupně napříč různými kategoriemi expozic uvedenými v článku 147 uvnitř téže obchodní jednotky, napříč různými obchodními jednotkami uvnitř stejné skupiny nebo pro využití vlastních odhadů LGD nebo konverzních faktorů pro výpočet rizikových vah expozic vůči podnikům, institucím, ústředním vládám a centrálním bankám.
V případě kategorie retailových expozic uvedené v čl. 147 odst. 5 může zavádění probíhat postupně napříč kategoriemi expozic, jimž odpovídají různé korelace podle článku 154.
2. Příslušné orgány stanoví lhůtu, během níž se po institucích a jakémkoli mateřském podniku a jeho dceřiných podnicích vyžaduje, aby zavedly přístup IRB pro všechny expozice. Stanovenou lhůtu musí příslušné orgány považovat za odpovídající vzhledem k povaze a rozsahu aktivit institucí nebo jakéhokoli mateřského podniku a jeho dceřiných podniků a počtu a povaze ratingových systémů, které mají být zavedeny.
3. Instituce zavedou přístup IRB v souladu s podmínkami stanovenými příslušnými orgány. Příslušný orgán navrhne uvedené podmínky tak, aby zajistily, že se flexibilita uvedená v odstavci 1 nepoužívá selektivně za účelem snížení kapitálových požadavků u těch kategorií expozic nebo obchodních jednotek, které teprve mají být zahrnuty do přístupu IRB nebo do použití vlastních odhadů LGD nebo konverzních faktorů.
4. Institucím, které začnou používat přístup IRB až po 1. lednu 2013 nebo od nich příslušné orgány do tohoto data vyžadovaly, aby k výpočtu svých kapitálových požadavků byly schopny používat standardizovaný přístup, zůstává během lhůty pro zavedení možnost vypočítat kapitálové požadavky pro všechny své expozice podle standardizovaného přístupu, dokud jim příslušné orgány neoznámí, že jsou přesvědčeny, že zavedení přístupu IRB bude dokončeno s přiměřenou jistotou.
5. Instituce, která má povoleno používat přístup IRB pro jakoukoli kategorii expozic, používá přístup IRB pro kategorii akciových expozic stanovenou v čl. 147 odst. 2 písm. e), s výjimkou případů, kdy má instituce povoleno používat standardizovaný přístup podle článku 150 pro akciové expozice a pro kategorii expozic ostatních aktiv nemajících povahu úvěrového závazku stanovenou v čl. 147 odst. 2 písm. g).
6. EBA vypracuje návrhy regulačních technických norem pro upřesnění podmínek, podle nichž příslušné orgány stanoví odpovídající povahu a časový harmonogram postupného zavádění přístupu IRB na kategorie expozic uvedené v odstavci 3.
EBA předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi do 31. prosince 2014.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
Článek 149
Podmínky opětovného použití méně propracovaných přístupů
1. Instituce, která používá přístup IRB pro konkrétní kategorii expozic nebo druh expozic, nepřestane tento přístup používat a nezačne místo něho pro výpočet objemů rizikově vážených expozic používat standardizovaný přístup, pokud nejsou splněny tyto podmínky:
a)
instituce příslušnému orgánu uspokojivě prokázala, že použití standardizovaného přístupu se nenavrhuje proto, aby se snížily kapitálové požadavky instituce, ale že je nezbytné na základě povahy a složitosti jejích celkových expozic tohoto druhu a nebude mít podstatný nepříznivý dopad na solventnost instituce nebo její schopnost účinně řídit riziko;
b)
instituce již obdržela předchozí svolení příslušného orgánu.
2. Instituce, které získaly svolení podle čl. 151 odst. 9 používat vlastní odhady LGD a konverzních faktorů, opětovně nepoužijí hodnoty LGD a konverzních faktorů uvedené v čl. 151 odst. 8, pokud nejsou splněny tyto podmínky:
a)
instituce příslušnému orgánu uspokojivě prokázala, že použití hodnot LGD a konverzních faktorů uvedených v čl. 151 odst. 8 pro určitou kategorii expozic nebo druh expozic se nenavrhuje proto, aby se snížily kapitálové požadavky instituce, ale že je nezbytné na základě povahy a složitosti jejích celkových expozic tohoto druhu a nebude mít podstatný nepříznivý dopad na solventnost instituce nebo její schopnost účinně řídit riziko;
b)
instituce již obdržela předchozí svolení příslušného orgánu.
3. Na použití odstavců 1 a 2 se vztahují podmínky pro zavedení přístupu IRB stanovené příslušnými orgány v souladu s článkem 148 a svolení pro trvalé částečné použití podle článku 150.
Článek 150
Podmínky pro trvalé částečné použití
1. S předchozím svolením příslušných orgánů mohou instituce, které mají povoleno používat přístup IRB pro výpočet objemů rizikově vážených expozic a výše očekávaných ztrát pro jednu nebo více kategorií expozic, použít standardizovaný přístup pro tyto expozice:
a)
kategorii expozic uvedenou v čl. 147 odst. 2 písm. a), kde je počet podstatných protistran omezen a pro instituci by uplatnění ratingového systému na tyto protistrany bylo nepřiměřeně zatěžující;
b)
kategorii expozic uvedenou v čl. 147 odst. 2 písm. b), kde je počet podstatných protistran omezen a pro instituci by uplatnění ratingového systému na tyto protistrany bylo nepřiměřeně zatěžující;
c)
expozice v nevýznamných obchodních jednotkách a kategorie expozic nebo druhy expozic, které jsou nepodstatné z hlediska velikosti a předpokládaného rizikového profilu;
d)
expozice vůči ústředním vládám a centrálním bankám členských států a vůči jejich regionálním vládám a místním orgánům a správním orgánům a subjektům veřejného sektoru za předpokladu, že:
i)
neexistuje rozdíl v riziku expozic vůči této ústřední vládě a centrální bance a ostatních obdobných expozic v důsledku zvláštních veřejnoprávních ustanovení a
ii)
expozicím vůči ústřední vládě a centrální bance je podle čl. 114 odst. 2, 4 nebo 5 přidělena riziková váha 0 %;
e)
expozice instituce vůči protistraně, která je jejím mateřským podnikem, jejím dceřiným podnikem nebo dceřiným podnikem jejího mateřského podniku, za předpokladu, že tato protistrana je institucí nebo finanční holdingovou společností, smíšenou finanční holdingovou společností, finanční institucí, společností spravující aktiva nebo podnikem pomocných služeb, na něž se vztahují odpovídající obezřetnostní požadavky, nebo podnikem propojeným vztahem ve smyslu čl. 12 odst. 1 směrnice 83/349/EHS;
f)
expozice mezi institucemi, které splňují požadavky uvedené v čl. 113 odst. 7;
g)
akciové expozice vůči subjektům, jejichž úvěrovým závazkům je přidělena riziková váha 0 % podle kapitoly 2, včetně těch subjektů veřejného sektoru, u kterých může být použita riziková váha 0 %;
h)
akciové expozice nabyté v rámci legislativních programů na podporu přesně vymezených hospodářských odvětví, které poskytují instituci významné dotace na tuto investici a zahrnují určitou formu státního dohledu a omezení kapitálových investic, přičemž tyto expozice mohou být v souhrnu vyloučeny z přístupu IRB pouze do výše 10 % kapitálu;
i)
expozice vymezené v čl. 119 odst. 4, které splňují podmínky tam uvedené;
j)
státní a státem zajištěné záruky uvedené v čl. 215 odst. 2.
Příslušné orgány povolí použití standardizovaného přístupu pro akciové expozice uvedené v prvním pododstavci písm. g) a h), u nichž toto zacházení již bylo povoleno v ostatních členských státech. EBA na svých internetových stránkách zveřejňuje a pravidelně aktualizuje seznam expozic stanovených v uvedených ustanoveních, pro které se má použít standardizovaný přístup.
2. Pro účely odstavce 1 se kategorie akciových expozic instituce považuje za podstatnou, pokud jejich souhrnná hodnota snížená o akciové expozice nabyté v rámci legislativních programů, jak je uvedeno v odst. 1 písm. g), převýší v průměru za předchozí rok 10 % kapitálu instituce. Je-li počet těchto akciových expozic nižší než 10 jednotlivých účastí, činí tento limit 5 % kapitálu instituce.
3. EBA vypracuje návrhy regulačních technických norem pro stanovení podmínek uplatňování odst. 1 písm. a), b) a c).
EBA předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi do 31. prosince 2014.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
4. EBA vydá pokyny k uplatňování odst. 1 písm. d) v roce 2018, v nichž doporučí limity procentního podílu celkové rozvahy nebo rizikově vážených aktiv, pro jejichž výpočet má být použit standardizovaný přístup.
Tyto pokyny se přijímají v souladu s článkem 16 nařízení (EU) č. 1093/2010.
Oddíl 2
Výpočet objemů rizikově vážených expozic
Poddíl 1
Zacházení podle kategorie expozice
Článek 151
Zacházení podle kategorie expozice
1. Objemy rizikově vážených expozic pro úvěrové riziko u expozic, které náleží do jedné z kategorií expozic uvedených v čl. 147 odst. 2 písm. a) až e) a g) se, pokud nejsou odečteny z kapitálu, vypočítají v souladu s pododdílem 2 s výjimkou případů, kdy se tyto expozice odečtou z kmenového kapitálu tier 1, položek vedlejšího kapitálu tier 1 nebo položek kapitálu tier 2.
2. Objemy rizikově vážených expozic u pohledávek nabytých za úplatu se pro na riziko rozmělnění vypočítají podle článku 157. Pokud má instituce vůči prodejci pohledávek nabytých za úplatu právo plného postihu za riziko selhání nebo za riziko rozmělnění, ustanovení tohoto článku, článku 152 a čl. 158 odst. 1 až 4 se ve vztahu k pohledávkám nabytým za úplatu nepoužijí a s expozicí se zachází jako se zajištěnou expozicí.
3. Výpočet objemů rizikově vážených expozic pro úvěrové riziko a riziko rozmělnění se zakládá na relevantních parametrech, které se vztahují k dané expozici. Tyto parametry zahrnují PD, LGD, splatnost (dále jen „M“) a hodnotu expozice. PD a LGD mohou být zohledněny odděleně nebo společně v souladu s oddílem 4.
4. Instituce vypočítávají objemy rizikově vážených expozic pro úvěrové riziko u všech expozic, které náleží do kategorie akciových expozic uvedené v čl. 147 odst. 2 písm. e) v souladu s článkem 155. Instituce mohou využít přístupy podle čl. 155 odst. 3 a 4, pokud obdržely předchozí svolení příslušných orgánů. Příslušné orgány instituci povolí používat přístup založený na interních modelech podle čl. 155 odst. 4 za předpokladu, že instituce splňuje požadavky stanovené v oddílu 6 pododdílu 4.
5. Objemy rizikově vážených expozic pro úvěrové riziko pro specializované úvěrové expozice se vypočítají v souladu s čl. 153 odst. 5.
6. Pro expozice, které náleží do kategorií expozic uvedených v čl. 147 odst. 2 písm. a) až d), stanoví instituce své vlastní odhady PD v souladu s článkem 143 a oddílem 6.
7. Pro expozice, které náleží do kategorie expozic uvedené v čl. 147 odst. 2 písm. d), stanoví instituce své vlastní odhady LGD a konverzních faktorů v souladu s článkem 143 a oddílem 6.
8. Pro expozice, které náleží do kategorií expozic uvedených v čl. 147 odst. 2 písm. a) až c), použije instituce hodnoty LGD stanovené v čl. 161 odst. 1 a hodnoty konverzních faktorů stanovené v čl. 166 odst. 8 písm. a) až d), pokud nebylo u těchto kategorií expozic povoleno používat vlastní odhady LGD a konverzních faktorů v souladu s odstavcem 9.
9. Pro všechny expozice, které náleží do kategorií expozic uvedených v čl. 147 odst. 2 písm. a) až c), příslušný orgán institucím povolí, aby používaly vlastní odhady LGD a konverzních faktorů v souladu s článkem 143 a oddílem 6.
10. Objemy rizikově vážených expozic pro sekuritizované expozice a pro expozice, které náleží do kategorie expozic uvedené v čl. 147 odst. 2 písm. f), se vypočítají v souladu s kapitolou 5.
Článek 152
Zacházení s expozicemi ve formě podílových jednotek nebo akcií v subjektech kolektivního investování
1. Pokud expozice ve formě podílových jednotek nebo akcií v subjektech kolektivního investování splňují kritéria stanovená v čl. 132 odst. 3 a instituci jsou známy všechny nebo části podkladových expozic subjektu kolektivního investování, přihlédne instituce k těmto podkladovým expozicím při výpočtu objemů rizikově vážených expozic a výše očekávaných ztrát v souladu s metodami stanovenými v této kapitole.
Pokud je podkladová expozice subjektu kolektivního investování sama o sobě jinou expozicí ve formě podílových jednotek nebo akcií v jiném subjektu kolektivního investování, první instituce rovněž přihlédne k podkladovým expozicím tohoto jiného subjektu kolektivního investování.
2. Pokud instituce nesplňuje podmínky pro použití metod stanovených v této kapitole na všechny podkladové expozice subjektu kolektivního investování nebo jejich části, vypočítají se objemy rizikově vážených expozic a výše očekávaných ztrát podle těchto přístupů:
a)
pro expozice, které jsou zařazeny do kategorie akciových expozic uvedené v čl. 147 odst. 2 písm. e), použijí instituce metodu zjednodušené rizikové váhy stanovenou v čl. 155 odst. 2;
b)
pro všechny ostatní podkladové expozice uvedené v odstavci 1 použijí instituce standardizovaný přístup uvedený v kapitole 2 a splní toto:
i)
pro expozice, na které se použije specifická riziková váha pro expozice bez ratingu nebo stupeň úvěrové kvality vedoucí k nejvyšší rizikové váze pro danou kategorii expozice, se riziková váha násobí koeficientem 2, avšak nesmí být vyšší než 1 250 %,
ii)
u všech ostatních expozic se riziková váha násobí koeficientem 1,1 a musí činit alespoň 5 %.
Pokud není instituce pro účely písmene a) schopna rozlišit mezi akciovými expozicemi neobchodovanými a obchodovanými na regulovaných trzích a ostatními akciovými expozicemi, zachází s těmito expozicemi jako s ostatními akciovými expozicemi. Pokud tyto expozice společně s přímými expozicemi instituce v této kategorii expozic nejsou podstatné ve smyslu čl. 150 odst. 2, lze použít čl. 150 odst. 1 se svolením příslušných orgánů.
3. Pokud expozice ve formě podílových jednotek nebo akcií v subjektu kolektivního investování nesplňují kritéria stanovená v čl. 132 odst. 3 nebo instituci nejsou známy všechny podkladové expozice subjektu kolektivního investování nebo jeho podkladové expozice, které jsou samy o sobě expozicemi ve formě podílových jednotek nebo akcií v jiném subjektu kolektivního investování, přihlédne instituce k těmto podkladovým expozicím a vypočítá objemy rizikově vážených expozic a výši očekávaných ztrát v souladu s metodou zjednodušené rizikové váhy uvedenou v čl. 155 odst. 2.
Pokud není instituce schopna rozlišit mezi akciovými expozicemi neobchodovanými a obchodovanými na regulovaných trzích a ostatními akciovými expozicemi, zachází s těmito expozicemi jako s ostatními akciovými expozicemi. Ty expozice, které nejsou akciovými expozicemi, zařadí do kategorie ostatních akciových expozic.
4. Jako alternativu k metodě popsané v odstavci 3 si instituce při výpočtu a vykazování průměrného objemu rizikově vážených expozic na základě podkladových expozic subjektu kolektivního investování v souladu s přístupy uvedenými v odst. 2 písm. a) a b) mohou provést výpočet samy nebo se spolehnout na níže uvedené třetí strany:
a)
depozitáře nebo finanční instituci subjektu kolektivního investování ve funkci depozitáře za předpokladu, že subjekt kolektivního investování investuje výhradně do cenných papírů a ukládá všechny cenné papíry do tohoto depozitáře nebo finanční instituce;
b)
v případě jiných subjektů kolektivního investování na společnost, která subjekt kolektivního investování spravuje, za předpokladu, že tato společnost splňuje kritéria stanovená v čl. 132 odst. 3 písm. a).
Správnost výpočtu potvrdí externí auditor.
5. EBA vypracuje návrhy regulačních technických norem pro upřesnění podmínek, podle nichž příslušné orgány mohou institucím povolit, aby použily standardizovaný přístup uvedený v čl. 150 odst. 1, jak je stanoveno v odst. 2 písm. b) tohoto článku.
EBA předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi do 30. června 2014.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
Pododdíl 2
Výpočet objemů rizikově vážených expozic pro úvěrové riziko
Článek 153
Objemy rizikově vážených expozic pro expozice vůči podnikům, institucím, ústředním vládám a centrálním bankám
1. S výhradou použití zvláštního zacházení stanoveného v odstavcích 2, 3 a 4 se objemy rizikově vážených expozic pro expozice vůči podnikům, institucím, ústředním vládám a centrálním bankám vypočítají podle těchto vzorců:
kde riziková váha RW je definována takto:
i)
jestliže PD = 0, RW je 0;
ii)
jestliže PD = 1, tj. pro expozice, u nichž došlo k selhání:
-
pokud instituce používají hodnoty LGD stanovené v čl. 161 odst. 1, RW je 0,
-
pokud instituce používají vlastní odhady LGD, RW je; ;
kde nejlepší odhad očekávané ztráty (dále jen „ELBE“) je nejlepším odhadem očekávané ztrátovosti pro expozici, u níž došlo k selhání, ve smyslu čl. 181 odst. 1 písm. h);
iii)
jestliže 0 PD 1
kde:
N(x)
=
kumulativní distribuční funkce normovaného normálního rozdělení náhodné veličiny (tj. pravděpodobnost, že náhodná veličina se střední hodnotou 0 a rozptylem 1 nabývá hodnoty menší nebo rovné x),
G (Z)
=
inverzní funkce k distribuční funkci normovaného normálního rozdělení náhodné veličiny (tj. hodnota x je taková, že N(x) = (z),
R
=
koeficient korelace, který je definován jako
b
=
faktor splatnosti, který je definován jako.
.
2. Pro všechny expozice vůči velkým subjektům finančního sektoru se koeficient korelace podle odst. 1 bodu iii) násobí hodnotou 1,25. Pro všechny expozice vůči neregulovaným finančním subjektům se koeficienty korelace stanovené v odst. 1 bodě iii) a případně v odst. 4 násobí hodnotou 1,25.
3. Objem rizikově vážené expozice pro každou expozici, která splňuje požadavky stanovené v článcích 202 a 217, může být upraven podle následujícího vzorce:
kde:
PDpp
=
PD poskytovatele zajištění.
RW se vypočítá podle příslušného vzorce rizikové váhy uvedeného v bodě 1 pro expozici, PD dlužníka a LGD srovnatelné přímé expozice vůči poskytovateli zajištění. Faktor splatnosti b se vypočítá pomocí nižší z těchto hodnot: PD poskytovatele zajištění a PD dlužníka.
4. V případě expozic vůči společnostem, kdy celkový roční obrat konsolidované skupiny, k níž daný podnik patří, činí méně než 50 milionů EUR, mohou instituce pro výpočet rizikových vah expozic vůči podnikům použít následující vzorec korelace podle odst. 1 bodu iii). V tomto vzorci S vyjadřuje celkový roční obrat v milionech EUR, přičemž 5 milionů EUR ≤ S ≤ 50 milionů EUR. V případě vykázaného obratu nižšího než 5 milionů EUR se postupuje tak, jako kdyby obrat dosahoval 5 milionů EUR. V případě pohledávek nabytých za úplatu odpovídá celkový roční obrat váženému průměru jednotlivých expozic daného seskupení.
Pokud celkový roční obrat není smysluplným ukazatelem velikosti daného podniku a výstižnějším ukazatelem jsou celková aktiva, nahradí instituce celkový roční obrat bilanční sumou konsolidované skupiny.
5. V případě specializovaných úvěrových expozic, pro které instituce není schopna odhadnout PD nebo odhady PD instituce nesplňují požadavky stanovené v oddíle 6, přidělí instituce těmto expozicím rizikové váhy podle tabulky č. 1 takto:
Tabulka č. 1
Zbývající doba splatnosti
Kategorie 1
Kategorie 2
Kategorie 3
Kategorie 4
Kategorie 5
Méně než 2,5 roku
50 %
70 %
115 %
250 %
0 %
2,5 roku a více
70 %
90 %
115 %
250 %
0 %
Při přidělování rizikových vah specializovaným úvěrovým expozicím musí instituce vzít v úvahu tyto faktory: finanční sílu, politické a právní prostředí, charakteristiku transakce nebo aktiva, postavení sponzora a developera, včetně všech příjmů vyplývajících z partnerství veřejného a soukromého sektoru, bezpečnostní opatření.
6. V případě pohledávek nabytých za úplatu za podniky dodržují instituce požadavky stanovené v článku 184. V případě pohledávek nabytých za úplatu za podniky, které navíc splňují i podmínky stanovené v čl. 154 odst. 5, pokud by pro instituci bylo zbytečně náročné použít pravidla pro výpočet rizika platná pro expozice vůči podnikům stanovená v oddíle 6, lze použít pravidla pro výpočet rizika platná pro retailové expozice stanovená v oddíle 6.
7. V případě pohledávek nabytých za úplatu za podniky lze s diskonty s budoucí úhradou, kolaterálem nebo částečnými zárukami, které poskytují ochranu před první ztrátou pro ztráty ze selhání, ztráty z rozmělnění nebo v obou těchto případech, zacházet jako s pozicemi první ztráty v rámci přístupu IRB pro sekuritizaci.
8. V případě, že instituce poskytne koši expozic zajištění úvěrového rizika za podmínky, že n-té selhání u expozic povede k použití zajištění a ukončení smlouvy, a jestliže je pro tento produkt k dispozici externí úvěrové hodnocení vypracované externí ratingovou agenturou, přidělí se rizikové váhy předepsané v kapitole 5. Pokud produkt nebyl ohodnocen externí ratingovou agenturou, rizikové váhy expozic v daném koši se sečtou, s výjimkou expozic n-1, přičemž součet výše očekávané ztráty vynásobené hodnotou 12,5 a objemu rizikově vážené expozice nesmí přesáhnout nominální hodnotu zajištění poskytnutého úvěrovým derivátem vynásobenou hodnotou 12,5. Expozice n-1, které mají být ze součtu vyloučeny, jsou ty, jejichž objem rizikově vážené expozice je nižší než objem rizikově vážené expozice kterékoli z expozic zahrnutých do agregace. Na pozice v koši se použije riziková váha 1 250 %, pro které instituce nemůže určit rizikovou váhu v rámci přístupu IRB.
9. EBA vypracuje návrhy regulačních technických norem pro upřesnění způsobu, jakým instituce zohlední faktory uvedené v odst. 5 druhém pododstavci při přidělování rizikových vah specializovaným úvěrovým expozicím.
EBA předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi do 31. prosince 2014.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
Článek 154
Objemy rizikově vážených expozic pro retailové expozice
1. Objemy rizikově vážených expozic pro retailové expozice se vypočítají podle těchto vzorců:
kde riziková váha RW je definována takto:
i)
jestliže PD = 1, tj. pro expozice, u nichž došlo k selhání, RW je;
;
kde ELBE je co nejlepší odhad očekávané ztrátovosti pro expozici, u níž došlo k selhání podle čl. 181 odst. 1 písm. h);
ii)
jestliže 0 PD 1, tj. pro každou jinou možnou hodnotu pro PD, než je uvedena v bodě i)
kde:
N(x)
=
kumulativní distribuční funkce normovaného normálního rozdělení náhodné veličiny (tj. pravděpodobnost, že náhodná veličina se střední hodnotou 0 a rozptylem 1 nabývá hodnoty menší nebo rovné x),
G(Z)
=
inverzní funkce k distribuční funkci normovaného normálního rozdělení náhodné veličiny (tj. hodnota x je taková, že N(x) = (z),
R
=
koeficient korelace, který je definován jako
2. Objem rizikově vážené expozice pro každou expozici vůči malému a střednímu podniku uvedenou v čl. 147 odst. 5, která splňuje požadavky stanovené v článcích 202 a 217, lze vypočítat podle čl. 153 odst. 3.
3. V případě retailových expozic zajištěných nemovitostmi se číselný údaj, který vyplynul ze vzorce korelace v odstavci 1, nahradí koeficientem korelace R s hodnotou 0,15.
4. V případě kvalifikovaných revolvingových retailových expozic podle písmen a) až e) se číselný údaj ze vzorce korelace v odstavci 1 nahradí koeficientem korelace R s hodnotou 0,04.
Za kvalifikované revolvingové retailové expozice se považují expozice, které splňují tyto podmínky:
a)
jedná se o expozice vůči fyzickým osobám;
b)
jedná se o nezajištěné revolvingové expozice, které, pokud nejsou čerpány okamžitě a bezpodmínečně, může instituce zrušit. V tomto smyslu jsou revolvingové expozice definovány jako expozice, u nichž mohou zůstatky na účtech klientů kolísat na základě jejich rozhodnutí půjčit si nebo splatit dluh, a to až do určitého limitu stanoveného institucí. Nevyčerpané přísliby lze považovat za bezpodmínečně zrušitelné, pokud podmínky, které se k nim vztahují, instituci umožňují, aby je zrušila v rozsahu povoleném právními předpisy na ochranu spotřebitele a souvisejícími právními předpisy;
c)
maximální expozice vůči jedné fyzické osobě v dílčím portfoliu činí 100 000 EUR nebo méně;
d)
použití hodnoty korelace podle tohoto odstavce je omezeno na portfolia, která vykazují relativně nízkou volatilitu ztrátovosti ve srovnání s průměrnou ztrátovostí, zejména v nižších pásmech PD;
e)
zacházení jako s kvalifikovanou revolvingovou retailovou expozicí je v souladu s charakteristikami podkladového rizika dílčího portfolia.
U zajištěných úvěrových příslibů spojených s účtem, na který se převádí plat, se odchylně od písmene b) nepoužije podmínka, aby byl úvěr nezajištěný. V takovém případě se při odhadu LGD nepřihlíží k výnosům z tohoto kolaterálu.
Příslušné orgány posuzují relativní volatilitu ztrátovosti dílčích portfolií kvalifikovaných revolvingových retailových expozic i souhrnného portfolia kvalifikovaných revolvingových retailových expozic a informace o typických charakteristikách této ztrátovosti poskytují členským státům.
5. Aby pohledávky nabyté za úplatu byly způsobilé pro stejné zacházení jako retailové expozice, musí splnit požadavky stanovené v článku 184 a tyto podmínky:
a)
instituce pohledávky nakoupila od třetí strany, s níž není nijak spojená, a její expozice vůči dlužníkovi dané pohledávky nezahrnuje žádné expozice, jejichž přímým či nepřímým původcem je sama instituce;
b)
pohledávky nabyté za úplatu vznikly na základě nezávislého vztahu mezi prodejcem a dlužníkem; jako takové nejsou přípustné vzájemné pohledávky a závazky podniků, které mezi sebou prodávají a nakupují;
c)
nakupující instituce má nárok na veškeré výnosy z pohledávek nabytých za úplatu nebo na poměrný úrok z výnosů; a
d)
portfolio pohledávek nabytých za úplatu je dostatečně diverzifikované.
6. V případě pohledávek nabytých za úplatu za podniky lze s diskonty s budoucí úhradou, kolaterálem nebo částečnými zárukami, které poskytují ochranu před první ztrátou pro ztráty ze selhání, ztráty z rozmělnění nebo v obou těchto případech, zacházet jako s pozicemi první ztráty v rámci přístupu IRB pro sekuritizaci.
7. V případě hybridních seskupení retailových pohledávek nabytých za úplatu, kdy nakupující instituce nedokáží oddělit expozice zajištěné nemovitostmi a kvalifikované revolvingové retailové expozice od ostatních retailových expozic, se použije funkce rizikové váhy, která dává pro tyto expozice nejvyšší kapitálový požadavek.
Článek 155
Objemy rizikově vážených expozic pro akciové expozice
1. Instituce určí objemy svých rizikově vážených expozic pro akciové expozice, kromě těch, které byly odečteny v souladu s částí druhou nebo jimž byla přiřazena riziková váha 250 % podle článku 48, v souladu s přístupy stanovenými v odstavcích 2, 3 a 4 tohoto článku. Instituce může použít různé přístupy k různým akciovým portfoliím, pokud sama používá různé přístupy pro účely interního řízení rizik. Pokud instituce používá různé přístupy, výběr metody PD/LGD nebo přístupu založeného na interních modelech musí být konzistentní, a to dlouhodobě a včetně přístupu použitého pro interní řízení rizik příslušné akciové expozice, a nesmí vycházet ze snahy o regulatorní arbitráž.
Instituce mohou zacházet s akciovými expozicemi vůči podnikům pomocných služeb stejně jako s jinými aktivy, která nemají povahu úvěrového závazku.
2. V souladu s metodou zjednodušené rizikové váhy se objem rizikově vážených expozic vypočítá podle těchto vzorců:
kde:
Riziková váha (RW)= 190 % v případě akciových expozic neobchodovaných na regulovaných trzích v dostatečně diverzifikovaných portfoliích.
Riziková váha (RW)= 290 % v případě akciových expozic obchodovaných na burze.
Riziková váha (RW)= 370 % v případě veškerých ostatních akciových expozic.
Je povoleno, aby krátké hotovostní pozice a derivátové nástroje držené v investičním portfoliu kompenzovaly dlouhé pozice ve stejných nástrojích za předpokladu, že tyto nástroje byly výslovně určeny k zajištění konkrétních akciových expozic a toto zajištění budou poskytovat ještě nejméně rok. S ostatními krátkými pozicemi se zachází jako s dlouhými pozicemi, přičemž absolutní hodnotě každé pozice se přidělí příslušná riziková váha. V případě nesouladu splatností se použije stejná metoda jako u expozic vůči podnikům stanovená v čl. 162 odst. 5.
Instituce mohou uznat osobní zajištění úvěrového rizika v případě akciové expozice v souladu s metodami stanovenými v kapitole 4.
3. V rámci metody PD/LGD se objemy rizikově vážených expozic vypočítají podle vzorců v čl. 153 odst. 1. Pokud nemají instituce dostatek informací, aby mohly použít definici selhání stanovenou v článku 178, rizikové váhy se upraví o faktor navýšení 1,5.
Na úrovni jednotlivých expozic nesmí součet výše očekávaných ztrát vynásobené 12,5 a objemu rizikově vážené expozice přesáhnout hodnotu expozice vynásobenou 12,5.
Instituce mohou uznat osobní zajištění úvěrového rizika v případě akciové expozice v souladu s metodami stanovenými v kapitole 4. Pro expozici vůči poskytovateli zajištění přitom platí LGD ve výši 90 %. Pro akciové expozice neobchodované na regulovaných trzích v dostatečně diverzifikovaných portfoliích lze použít LGD ve výši 65 %. Pro tyto účely je splatnost M pět let.
4. Podle přístupu založeného na interních modelech je objemem rizikově vážených expozic potenciální ztráta z akciových expozic instituce odvozená za použití interních modelů hodnoty v riziku s tím, že je použit jednostranný interval spolehlivosti s hladinou spolehlivosti 99 % pro rozdíl mezi čtvrtletními výnosy a odpovídající bezrizikovou úrokovou mírou, přičemž výpočet je prováděn za delší období a percentil je vynásoben hodnotou 12,5. Objemy rizikově vážených expozic na úrovni akciového portfolia nesmí být menší než součet těchto celkových částek:
a)
objemů rizikově vážených expozic, které jsou požadovány v rámci metody PD/LGD; a
b)
odpovídající výše očekávaných ztrát vynásobené hodnotou 12,5.
Hodnoty uvedené v písm. a) a b) se vypočítají na základě hodnot PD stanovených v čl. 165 odst. 1 a odpovídajících hodnot LGD stanovených v čl. 165 odst. 2.
Instituce mohou v případě akciové pozice uznat osobní zajištění úvěrového rizika.
Článek 156
Objemy rizikově vážených expozic pro jiná aktiva, která nemají povahu úvěrového závazku
Objemy rizikově vážených expozic pro jiná aktiva, která nemají povahu úvěrového závazku, se vypočítají podle tohoto vzorce:,
,
s výjimkou:
a)
pokladní hotovosti a obdobných hotovostních položek, jakož i zlatých rezerv držených ve vlastním trezoru nebo ve společné správě do výše, do jaké jsou kryty závazky ve zlatě, jimž se přidělí riziková váha 0 %;
b)
případů, kdy expozicí je zbytková hodnota pronajatých aktiv - v tomto případě by měla být vypočítána takto:
kde t je počet celých zbývajících let pronájmu, nejméně však 1.
Pododdíl 3
Výpočet objemů rizikově vážených expozic pro riziko rozmělnění u pohledávek nabytých za úplatu
Článek 157
Objemy rizikově vážených expozic pro riziko rozmělnění u pohledávek nabytých za úplatu
1. Instituce vypočítají objemy rizikově vážených expozic pro riziko rozmělnění u pohledávek nabytých za úplatu za podniky a retailových pohledávek podle vzorce stanoveného v čl. 153 odst. 1.
2. Instituce určuje vstupní parametry PD a LGD v souladu s oddílem 4.
3. Instituce stanovuje hodnotu expozice v souladu s oddílem 5.
4. Pro účely tohoto článku činí hodnota M 1 rok.
5. Příslušné orgány osvobodí instituci od výpočtu a uznávání objemů rizikově vážených expozic pro riziko rozmělnění u druhu expozic vyplývajících z pohledávek nabytých za úplatu za podniky nebo z retailových pohledávek, pokud instituce příslušnému orgánu uspokojivě prokázala, že riziko rozmělnění je v případě tohoto druhu expozic pro danou instituci nepodstatné.
Oddíl 3
Výše očekávaých ztrát
Článek 158
Zacházení podle druhu expozice
1. Výpočet výše očekávaných ztrát se zakládá na týchž vstupních údajích PD, LGD a hodnotě expozice pro každou expozici, jako jsou ty, které se používají pro výpočet objemů rizikově vážených expozic v souladu s článkem 151.
2. Výše očekávaných ztrát pro sekuritizované expozice se vypočítá podle kapitoly 5.
3. Výše očekávaných ztrát pro expozice, které náleží do kategorie expozic „jiná aktiva nemající povahu úvěrového závazku“ uvedené v čl. 147 odst. 2 písm. g), je nulová.
4. Výše očekávaných ztrát pro expozice ve formě akcií nebo podílových jednotek v subjektu kolektivního investování uvedené v článku 152 se vypočítají v souladu s metodami stanovenými v tomto článku.
5. Očekávaná ztráta (EL) a výše očekávaných ztrát pro expozice vůči podnikům, institucím, ústředním vládám a centrálním bankám a pro retailové expozice se vypočítá podle následujících vzorců:
Výše očekávaných ztrát
=
EL znásobená hodnotou expozice.
U expozic, u nichž došlo k selhání, (PD = 100 %) a pro které instituce používají vlastní odhady LGD, se EL rovná ELBE, tj. co nejlepšímu vlastnímu odhadu očekávané ztráty u expozice v selhání podle čl. 181 odst. 1 písm. h).
V případě expozic, pro něž platí zacházení uvedené v čl. 153 odst. 3, se EL rovná 0 %.
6. Hodnoty EL pro specializované úvěrové expozice, u nichž instituce používají metody pro přidělování rizikových vah stanovené v čl. 153 odst. 5, se přidělí podle tabulky č. 2.
Tabulka č. 2
Zbývající doba splatnosti
Kategorie 1
Kategorie 2
Kategorie 3
Kategorie 4
Kategorie 5
Méně než 2,5 roku
0 %
0,4 %
2,8 %
8 %
50 %
2,5 roku a více
0,4 %
0,8 %
2,8 %
8 %
50 %
7. Výše očekávaných ztrát pro akciové expozice, u nichž se objemy rizikově vážených expozic počítají podle zjednodušené metody rizikové váhy, se vypočítá podle tohoto vzorce:
Hodnoty EL jsou tyto:
Očekávaná ztráta (EL)= 0,8 % v případě akciových expozic neobchodovaných na regulovaných trzích v dostatečně diverzifikovaných portfoliích
Očekávaná ztráta (EL)= 0,8 % v případě akciových expozic obchodovaných na burze.
Očekávaná ztráta (EL)= 2,4 % v případě všech ostatních akciových expozic.
8. Očekávaná ztráta a výše očekávaných ztrát pro akciové expozice, u nichž se objemy rizikově vážených expozic počítají podle metody PD/LGD, se vypočítá podle tohoto vzorce:
9. Výše očekávaných ztrát pro akciové expozice, u nichž se objemy rizikově vážených expozic počítají podle metody interního modelu, je nula.
10. Výše očekávaných ztrát pro riziko rozmělnění u pohledávek nabytých za úplatu se vypočítá podle tohoto vzorce:
Článek 159
Zacházení s výší očekávané ztráty
Instituce odečítá výši očekávaných ztrát vypočítanou v souladu s čl. 158 odst. 5, 6 a 10 od obecné a specifické úpravy o úvěrové riziko, dodatečných úprav ocenění v souladu s články 34 a 110 a dalších snížení kapitálu vztahujících se k těmto expozicím. S diskonty rozvahových expozic nabytých v selhání podle čl. 166 odst. 1 se zachází stejně jako se specifickými úpravami o úvěrové riziko. Specifické úpravy o úvěrové riziko pro expozice v selhání se nepoužijí na pokrytí výše očekávaných ztrát u jiných expozic. Do tohoto výpočtu se nezahrnuje výše očekávaných ztrát pro sekuritizované expozice a obecné a specifické úpravy o úvěrové riziko související s těmito expozicemi.
Oddíl 4
PD, LGD a splatnost
Pododdíl 1
Expozice vůči podnikům, institucím, ústředním vládám a centrálním bankám
Článek 160
Pravděpodobnost selhání (PD)
1. PD expozice vůči podniku nebo instituci činí alespoň 0,03 %.
2. V případě pohledávek vůči podnikům nabytých za úplatu, u nichž instituce není schopna PD odhadnout nebo odhady PD instituce nesplňují požadavky stanovené v oddíle 6, se PD pro tyto expozice určí pomocí těchto metod:
a)
pro přednostní pohledávky vůči podnikům nabyté za úplatu odpovídá PD vlastnímu odhadu EL vydělenému hodnotou LGD pro tyto pohledávky;
b)
pro podřízené pohledávky vůči podnikům nabyté za úplatu odpovídá PD vlastnímu odhadu EL;
c)
instituce, která obdržela svolení příslušného orgánu používat vlastní odhady LGD pro expozice vůči podnikům podle článku 143 a která je schopna své odhady EL u pohledávek vůči podnikům nabytých za úplatu rozkládat na hodnoty PD a LGD způsobem, jenž příslušný orgán považuje za spolehlivý, může používat odhad PD vyplývající z tohoto rozkladu.
3. PD dlužníků v selhání je 100 %.
4. Instituce mohou v hodnotě PD zohlednit osobní zajištění úvěrového rizika v souladu s ustanoveními kapitoly 4. Pro účely rizika rozmělnění, kromě poskytovatelů zajištění uvedených v čl. 201 odst. 1 písm. g), je prodávající pohledávek nabytých za úplatu způsobilý, pokud jsou splněny tyto podmínky:
a)
podnik má úvěrové hodnocení vypracované některou externí ratingovou agenturou, které podle vymezení EBA odpovídá stupni úvěrové kvality 3 nebo vyššímu podle pravidel pro stanovení rizikových vah expozic vůči podnikům podle kapitoly 2;
b)
v případě institucí, které vypočítávají objemy rizikově vážených expozic a výši očekávaných ztrát podle přístupu IRB, podnik nemá úvěrové hodnocení vypracované uznanou externí ratingovou agenturou a podle interního ratingu je jeho PD stejná jako u úvěrových hodnocení vypracovaných externími ratingovými agenturami, kterým podle vymezení EBA odpovídá stupeň úvěrové kvality 3 nebo vyšší podle pravidel pro stanovení rizikových vah expozic vůči podnikům podle kapitoly 2.
5. Instituce, které používají vlastní odhady LGD, mohou zohlednit osobní zajištění úvěrového rizika úpravou PD za podmínek čl. 161 odst. 3.
6. Pro účely rizika rozmělnění u pohledávek vůči podnikům nabytých za úplatu se PD rovná vlastnímu odhadu EL pro riziko rozmělnění. Instituce, která obdržela svolení příslušného orgánu používat vlastní odhady LGD pro expozice vůči podnikům podle článku 143 a je schopna své odhady EL pro riziko rozmělnění u pohledávek vůči podnikům nabytých za úplatu rozkládat na hodnoty PD a LGD způsobem, jenž příslušný orgán považuje za spolehlivý, může používat odhad PD vyplývající z tohoto rozkladu. Instituce mohou v hodnotě PD zohlednit osobní zajištění úvěrového rizika v souladu s ustanoveními kapitoly 4. Pro účely rizika rozmělnění, kromě poskytovatelů zajištění uvedených v čl. 201 odst. 1 písm. g), je prodávající pohledávek nabytých za úplatu způsobilý za předpokladu, že jsou splněny podmínky stanovené v odstavci 4.
7. Odchylně od čl. 201 odst. 1 písm. g) jsou podniky, které splňují podmínky stanovené v odstavci 4, způsobilé.
Instituce, která obdržela svolení příslušného orgánu podle článku 143 používat vlastní odhady LGD pro riziko rozmělnění u pohledávek vůči podnikům nabytých za úplatu, může zohlednit osobní zajištění úvěrového rizika úpravou PD za podmínek čl. 161 odst. 3.
Článek 161
Ztrátovost ze selhání (LGD)
1. Instituce použijí tyto hodnoty LGD:
a)
pro přednostní expozice bez způsobilého kolaterálu: 45 %;
b)
pro podřízené expozice bez způsobilého kolaterálu: 75 %;
c)
instituce mohou v hodnotě LGD zohlednit majetkové a osobní zajištění úvěrového rizika v souladu s kapitolou 4;
d)
krytým dluhopisům způsobilým pro postup stanovený v čl. 129 odst. 4 nebo 5 lze přidělit hodnotu LGD ve výši 11,25 %;
e)
pro přednostní pohledávky vůči podnikům nabyté za úplatu, pokud instituce není schopna odhadnout hodnoty PD nebo vlastní odhady PD nesplňují požadavky stanovené v oddíle 6: 45 %;
f)
pro podřízené pohledávky vůči podnikům nabyté za úplatu, pokud instituce není schopna odhadnout hodnoty PD nebo vlastní odhady PD nesplňují požadavky stanovené v oddíle 6: 100 %;
g)
pro riziko rozmělnění u pohledávek vůči podnikům nabytých za úplatu: 75 %.
2. Pro účely rizika rozmělnění a rizika selhání, pokud instituce obdržela svolení příslušného orgánu používat vlastní odhady LGD pro expozice vůči podnikům podle článku 143 a je schopna své odhady EL u pohledávek vůči podnikům nabytých za úplatu rozkládat na hodnoty PD a LGD způsobem, jenž příslušný orgán považuje za spolehlivý, může pro pohledávky vůči podnikům nabyté za úplatu používat odhad LGD.
3. Pokud instituce obdržela svolení příslušného orgánu používat vlastní odhady LGD pro expozice vůči podnikům, institucím, ústředním vládám a centrálním bankám v souladu s článkem 143, může zohlednit osobní zajištění úvěrového rizika úpravou PD nebo LGD za předpokladu, že jsou splněny požadavky stanovené v oddíle 6 a ve svolení příslušných orgánů. Instituce nesmí zaručeným expozicím přidělit upravené hodnoty PD nebo LGD tak, že by upravená riziková váha byla nižší než riziková váha srovnatelné přímé expozice vůči danému ručiteli.
4. Pro účely podniků uvedených v čl. 153 odst. 3 je LGD srovnatelné přímé expozice vůči poskytovateli zajištění buď LGD související s nezajištěnou transakcí vůči ručiteli, nebo s nezajištěnou transakcí dlužníka podle toho, zda z dostupné dokumentace a ze struktury záruky vyplývá, že navrácená částka by závisela na finanční situaci ručitele či dlužníka, pokud se ručitel i dlužník dopustí během zajištěné transakce platebního selhání.
Článek 162
Splatnost
1. Instituce, které neobdržely svolení používat vlastní LGD a vlastní konverzní faktory pro expozice vůči podnikům, institucím, ústředním vládám a centrálním bankám, přidělí expozicím vzniklým v důsledku repo obchodů nebo půjček či výpůjček cenných papírů nebo komodit splatnost (M) 0,5 roku a veškerým ostatním expozicím splatnost (M) 2,5 roku.
Obdobně v rámci svolení uvedeného v článku 143 rozhodnou příslušné orgány o tom, zda instituce použije splatnost (M) pro každou expozici, jak je stanoveno v odstavci 2.
2. Instituce, které obdržely svolení příslušného orgánu používat vlastní LGD a vlastní konverzní faktory pro expozice vůči podnikům, institucím nebo ústředním vládám a centrálním bankám podle článku 143, vypočítají M pro každou z těchto expozic v souladu s písmeny a) až e) tohoto odstavce a s výhradou odstavců 3 až 5 tohoto článku. M není delší než pět let kromě případů uvedených v čl. 384 odst. 1, kde M vymezená podle tohoto článku se použije:
a)
pro nástroje, které podléhají plánu peněžních toků, se M vypočítá podle tohoto vzorce:
kde CFt označuje peněžní toky v čase t (jistina, úroky a poplatky) smluvně dohodnuté s dlužníkem;
b)
pro deriváty, které podléhají rámcové dohodě o započtení, odpovídá M váženému průměru zbytkové splatnosti expozice, přičemž nesmí být kratší než 1 rok, a pro vážení splatnosti se použije pomyslná hodnota každé expozice;
c)
pro expozice vzniklé v důsledku derivátových nástrojů plně či téměř plně zajištěných kolaterálem uvedených v příloze II a maržových obchodů plně či téměř plně zajištěných kolaterálem, které podléhají rámcové dohodě o započtení, odpovídá M váženému průměru zbytkové splatnosti těchto transakcí, přičemž nesmí být kratší než 10 dní;
d)
v případě repo obchodů nebo půjček či výpůjček cenných papírů nebo komodit, které podléhají rámcové dohodě o započtení, odpovídá M váženému průměru zbytkové splatnosti transakcí, přičemž M nesmí být kratší než 5 dnů. Pro vážení splatnosti se použije pomyslná hodnota každé transakce;
e)
v případě institucí, které obdržely svolení příslušného orgánu podle článku 143 používat vlastní odhady PD pro pohledávky vůči podnikům nabyté za úplatu, odpovídá M pro vyčerpané částky váženému průměru splatnosti těchto pohledávek, přičemž nesmí být kratší než 90 dnů. Stejná hodnota M se použije i pro nevyčerpanou část poskytnutého příslibu odkoupit pohledávky za předpokladu, že tento příslib obsahuje účinné omezovací doložky, doložky o předčasném umoření nebo jiné prvky, které nabývající instituci chrání před výrazným zhoršením kvality budoucích pohledávek, které musí v průběhu platnosti příslibu nakoupit. Pokud takové účinné ochranné prvky neexistují, vypočítá se M pro nevyčerpané částky jako součet nejzazšího data splatnosti možné pohledávky v rámci kupní smlouvy a zbytkové splatnosti příslibu, přičemž nesmí být kratší než 90 dnů;
f)
v případě jiných nástrojů než uvedených v tomto odstavci nebo pokud instituce není schopna vypočítat M v souladu s pokyny v písmenu a), odpovídá M maximální zbytkové době (v letech), která je dlužníkovi povolena pro splnění jeho smluvních závazků, přičemž nesmí být kratší než 1 rok;
g)
v případě institucí, které používají k výpočtu hodnot expozic metodu interního modelu uvedenou v kapitole 6 oddíle 6, se M vypočítá pro expozice, na něž instituce tuto metodu uplatňují a u nichž je splatnost smlouvy s nejzazším datem zahrnuté do skupiny transakcí se započtením delší než rok, podle tohoto vzorce:
kde:
=
formální proměnná, jejíž hodnota v budoucím období tk se rovná 0, je-li tk 1 rok, a 1, jestliže tk ≤ 1;
=
očekávaná expozice v budoucím období tk;
=
efektivní očekávaná expozice v budoucím období tk;
=
bezrizikový diskontní faktor pro budoucí časové období tk;
;
h)
instituce, která k výpočtu jednostranné úvěrové úpravy v ocenění používá interní model, může se svolením příslušných orgánů používat efektivní duraci úvěru odhadnutou na základě interního modelu stejně jako v případě M.
S výhradou odstavce 2 platí pro skupiny transakcí se započtením, u nichž je původní splatnost všech smluv kratší než rok, vzorec uvedený v písmenu a);
i)
v případě institucí, které používají k výpočtu hodnot expozic metodu interního modelu uvedenou v kapitole 6 oddíle 6 a mají svolení použít interní model pro specifické riziko spojené s obchodovanými dluhovými pozicemi v souladu s částí třetí hlavou IV kapitolou 5, odpovídá M ve vzorci stanoveném v čl. 153 odst. 1 hodnotě 1 za předpokladu, že instituce je schopna příslušným orgánům prokázat, že její interní model pro specifické riziko spojené s obchodovanými dluhovými pozicemi použitý v článku 383 obsahuje dopady migrace mezi ratingy;
j)
pro účely čl. 153 odst. 3 odpovídá M efektivní splatnosti úvěrového zajištění, ale činí minimálně jeden rok.
3. Pokud je dle dokumentace nutné každodenní dozajištění a přecenění a v dokumentaci jsou ustanovení, která umožňují rychlé zpeněžení nebo započtení kolaterálu v případě selhání nebo neprovedená dozajištění, nesmí být M kratší než jeden den v případě:
a)
derivátových nástrojů plně či téměř plně zajištěných kolaterálem, které jsou uvedeny v příloze II;
b)
maržových obchodů plně či téměř plně zajištěných kolaterálem;
c)
repo obchodů a transakcí půjček či výpůjček cenných papírů nebo komodit.
Kromě toho pro kvalifikované krátkodobé expozice, které nejsou součástí probíhajícího financování dlužníka ze strany instituce, činí M nejméně jeden den. Kvalifikované krátkodobé expozice zahrnují:
a)
expozice vůči institucím vyplývající z vypořádání měnových závazků;
b)
samolikvidující se krátkodobé transakce financování obchodu spojené s výměnou zboží nebo služeb se zbytkovou splatností do jednoho roku, jak je uvedeno v čl. 4 odst. 1 bodě 80;
c)
expozice vyplývající z vypořádání nákupu a prodeje cenných papírů během obvyklé dodací lhůty nebo dvou obchodních dnů;
d)
expozice vyplývající z hotovostních vypořádání převodem a z vypořádání elektronických platebních transakcí a předplacených nákladů, včetně přečerpání vyplývajících z neúspěšných transakcí, které nepřekračují nízký, pevně dohodnutý počet obchodních dnů.
4. V případě expozic vůči podnikům v rámci Unie s konsolidovaným obratem a bilanční sumou nižší než 500 milionů EUR se může instituce rozhodnout soustavně stanovovat M tak, jak je uvedeno v odstavci 1, namísto použití odstavce 2. V případě podniků, které především vlastní a pronajímají nespekulativní obytné nemovitosti, mohou instituce místo limitu pro bilanční sumu ve výši 500 milionů EUR použít limit 1 000 milionů EUR.
5. V případě nesouladu splatností se postupuje tak, jak je uvedeno v kapitole 4.
Pododdíl 2
Retailové expozice
Článek 163
Pravděpodobnost selhání (PD)
1. PD expozice činí alespoň 0,03 %.
2. PD dlužníků nebo, v případě použití metody založené na závazcích dlužníků, PD expozic v selhání je 100 %.
3. Pro účely rizika rozmělnění u pohledávek nabytých za úplatu se PD rovná odhadu EL pro riziko rozmělnění. Pokud je instituce schopna své odhady EL pro riziko rozmělnění u pohledávek nabytých za úplatu rozkládat na hodnoty PD a LGD způsobem, jenž příslušné orgány považují za spolehlivý, lze použít odhad PD.
4. S výhradou čl. 164 odst. 2 lze úpravou hodnot PD zohlednit osobní zajištění úvěrového rizika. Pro účely rizika rozmělnění, kromě poskytovatelů zajištění uvedených v čl. 201 odst. 1 písm. g), je prodávající pohledávek nabytých za úplatu způsobilý za předpokladu, že jsou splněny podmínky stanovené v čl. 160 odst. 4.
Článek 164
Ztrátovost ze selhání (LGD)
1. Instituce stanovují vlastní odhady LGD s přihlédnutím k požadavkům uvedeným v oddíle 6 a svolení příslušných orgánů vydanému podle článku 143. Pro účely rizika rozmělnění se u pohledávek nabytých za úplatu použije hodnota LGD ve výši 75 %. Pokud je instituce schopna své odhady EL pro riziko rozmělnění u pohledávek nabytých za úplatu spolehlivě rozkládat na hodnoty PD a LGD, může instituce použít vlastní odhad LGD.
2. Osobní zajištění úvěrového rizika lze uznat za způsobilé úpravou odhadů hodnot PD nebo LGD s přihlédnutím k požadavkům uvedeným v čl. 183 odst. 1, 2 a 3 a svolení příslušných orgánů, a to pro jednotlivou expozici nebo seskupení expozic. Instituce nesmí zaručeným expozicím přidělit upravené hodnoty PD nebo LGD tak, že by upravená riziková váha byla nižší než riziková váha srovnatelné přímé expozice vůči danému ručiteli.
3. Pro účely čl. 154 odst. 2 je LGD srovnatelné přímé expozice vůči poskytovateli zajištění podle čl. 153 odst. 3 buď LGD související s nezajištěnou transakcí vůči ručiteli, nebo s nezajištěnou transakcí dlužníka podle toho, zda z dostupné dokumentace a ze struktury záruky vyplývá, že navrácená částka by závisela na finanční situaci ručitele, případně dlužníka, pokud se ručitel či dlužník dopustí během zajištěné transakce platebního selhání.
4. Průměrná vážená hodnota LGD, kde vahou jsou expozice, nesmí být pro žádnou retailovou expozici, která je zajištěna obytnými nemovitostmi a na kterou se nevztahují záruky ústředních vlád, nižší než 10 %.
Průměrná vážená hodnota LGD, kde vahou jsou expozice, nesmí být pro žádnou retailovou expozici, která je zajištěna obytnými nemovitostmi a na kterou se nevztahují záruky ústředních vlád, nižší než 15 %.
5. Na základě údajů shromážděných podle článku 101 a s přihlédnutím k budoucímu vývoji trhu s nemovitostmi a veškerým dalším relevantním ukazatelům příslušné orgány pravidelně, alespoň jednou ročně, posuzují, zda jsou minimální hodnoty LGD uvedené v odstavci 4 tohoto článku vhodné pro expozice zajištěné obytnými nebo obchodními nemovitostmi nacházejícími se na jejich území. Příslušné orgány mohou vzít případně v úvahu finanční stabilitu a pro expozice zajištěné nemovitostmi na jejich území stanovit vyšší minimální hodnoty expozicí vážené průměrné hodnoty LGD.
Příslušné orgány oznámí EBA jakékoli změny minimálních hodnot LGD, které učiní v souladu s prvním pododstavcem a EBA tyto hodnoty LGD zveřejní.
6. EBA vypracuje návrhy regulačních technických norem pro upřesnění podmínek, které příslušné orgány vezmou v úvahu pro určování vyšších minimálních hodnot LGD.
EBA předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi do 31.prosince 2014.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
7. Instituce jednoho členského státu použijí vyšší minimální hodnoty LGD, které byly určeny příslušnými orgány jiného členského státu, na expozice zajištěné nemovitostmi, které se nacházejí v daném jiném členském státě.
Pododdíl 3
Akciové expozice, na které se vztahuje metoda PD/LGD
Článek 165
Akciové expozice, na které se vztahuje metoda PD/LGD
1. Hodnoty PD se určí pomocí metod používaných pro expozice vůči podnikům.
Použijí se tyto minimální hodnoty PD:
a)
0,09 % v případě akciových expozic obchodovaných na burze, pokud je tato investice součástí dlouhodobého vztahu se zákazníkem;
b)
0,09 % v případě akciových expozic neobchodovaných na burze, u nichž je návratnost investice založena na pravidelně se opakujících hotovostních tocích, které nejsou odvozeny z kapitálových výnosů;
c)
0,40 % v případě akciových expozic obchodovaných na burze, včetně ostatních krátkých pozic uvedených v čl. 155 odst. 2;
d)
1,25 % v případě všech ostatních akciových expozic, včetně ostatních krátkých pozic uvedených v čl. 155 odst. 2.
2. Akciovým expozicím neobchodovaným na regulovaných trzích v dostatečně diverzifikovaných portfoliích lze přidělit LGD ve výši 65 %. Všem ostatním takovým expozicím se přidělí LGD ve výši 90 %.
3. Všem expozicím se přidělí M v délce pěti let.
Oddíl 5
Hodnota expozice
Článek 166
Expozice vůči podnikům, institucím, ústředním vládám a centrálním bankám a retailové expozice
1. Pokud není uvedeno jinak, hodnotou expozice u rozvahových expozic je účetní hodnota měřená bez ohledu na veškeré provedené úpravy o úvěrové riziko.
Toto pravidlo platí i v případě aktiv nakoupených za cenu, která se liší od dlužné částky.
V případě nakoupených aktiv je rozdíl mezi dlužnou částkou a účetní hodnotou po uplatnění specifické úpravy o úvěrové riziko, která byla institucí zaznamenána v rozvaze při nákupu aktiva, označen jako diskont, pokud je dlužná částka vyšší, nebo jako prémie, pokud je dlužná částka nižší.
2. Pokud instituce používají v případě repo obchodů nebo půjček či výpůjček cenných papírů nebo komodit rámcové dohody o započtení, vypočítá se hodnota expozice podle kapitoly 4 nebo 6.
3. Pro výpočet hodnoty expozice pro rozvahové započtení úvěrů a vkladů použijí instituce metody stanovené v kapitole 4.
4. Hodnota expozice u pronájmů odpovídá diskontovaným minimálním platbám pronájmu. Minimální platby pronájmu zahrnují platby v době pronájmu, k nimž je nebo může být nájemce zavázán, a jakékoli výhodné předkupní právo (tj. právo, které se velmi pravděpodobně realizuje). Pokud lze vyžadovat platbu v souvislosti se zbytkovou hodnotou pronajaté nemovitosti po jiné smluvní straně, než je nájemce, a platební povinnost splňuje řadu podmínek stanovených v článku 201 týkajících se způsobilosti poskytovatelů zajištění a požadavků na uznání jiných typů záruk uvedených v článku 213, platební povinnost může být zohledněna jako osobní zajištění úvěrového rizika podle kapitoly 4.
5. U veškerých kontraktů uvedených v příloze II se hodnota expozice určí metodami stanovenými v kapitole 6 a nezohlední se žádné provedené úpravy o úvěrové riziko.
6. Hodnota expozice pro výpočet objemů rizikově vážených expozic u pohledávek nabytých za úplatu odpovídá hodnotě určené podle odstavce 1 minus kapitálové požadavky k riziku rozmělnění před snižováním úvěrového rizika.
7. Pokud expozici tvoří cenné papíry nebo komodity prodané, složené či zapůjčené v rámci repo obchodu nebo půjčky či výpůjčky cenných papírů nebo komodit, transakce s delší dobou vypořádání a maržového obchodu, odpovídá hodnota expozice hodnotě daných cenných papírů nebo komodit určené podle článku 24. Pokud se použije komplexní metoda finančního kolaterálu uvedená v článku 223, navýší se hodnota expozice vynásobením koeficientem volatility příslušným pro takové cenné papíry nebo komodity, jak je stanoveno v daném článku. Hodnota expozice repo obchodů, půjček či výpůjček cenných papírů nebo komodit, transakcí s delší dobou vypořádání a maržových obchodů se může určit buď podle kapitoly 6, nebo čl. 220 odst. 2.
8. Hodnota expozice u následujících položek se vypočítá tak, že se přislíbená, ale nevyčerpaná částka vynásobí konverzním faktorem. Instituce použijí tyto konverzní faktory v souladu s čl. 151 odst. 8 na expozice vůči podnikům, institucím, ústředním vládám a centrálním bankám:
a)
na úvěrové linky, které může instituce kdykoli a bez předchozího oznámení bezpodmínečně zrušit, nebo které umožňují automatické zrušení v důsledku zhoršení úvěruschopnosti dlužníka, se použije konverzní faktor 0 %. Aby mohly instituce uplatnit konverzní faktor 0 %, musí aktivně sledovat finanční situaci dlužníka a jejich systémy interní kontroly jim musí umožnit okamžitě zjistit zhoršení úvěruschopnosti dlužníka. Nevyčerpané úvěrové linky lze považovat za bezpodmínečně zrušitelné, pokud podmínky, které se k nim vztahují, umožňují instituci zrušit je v plném rozsahu, jak to povolují právní předpisy na ochranu spotřebitele a související právní předpisy;
b)
na krátkodobé akreditivy vzniklé v důsledku pohybu zboží se použije konverzní faktor 20 % jak u emitující instituce, tak u potvrzující instituce;
c)
na nevyčerpané přísliby nákupu revolvingových pohledávek nabývaných za úplatu, jež mohou být bezpodmínečně zrušeny nebo které umožňují kdykoli a bez předchozího oznámení automatické zrušení ze strany instituce, se použije konverzní faktor 0 %. Aby mohly instituce uplatnit konverzní faktor 0 %, musí aktivně sledovat finanční situaci dlužníka a jejich systémy interní kontroly jim musí umožnit okamžitě zjistit zhoršení úvěrové kvality dlužníka;
d)
na ostatní úvěrové linky, přísliby nakoupit dluhové cenné papíry (NIF) a přísliby revolvingových úvěrů (RUF) se použije konverzní faktor 75 %;
e)
instituce, které splňují požadavky pro používání vlastních odhadů konverzních faktorů uvedené v oddíle 6, mohou používat vlastní odhady konverzních faktorů pro různé typy produktů, jak je stanoveno v písmenech a) až d), se svolením příslušných orgánů.
9. Pokud se některý příslib vztahuje k prodloužení jiného příslibu, použije se nižší ze dvou konverzních faktorů spojených s jednotlivými přísliby.
10. V případě jiných podrozvahových položek, než které jsou uvedeny v odstavcích 1 až 8, se hodnota expozice vypočítá jako tato procentuální část její hodnoty:
a)
100 % u položek s vysokým rizikem;
b)
50 % u položek se středním rizikem;
c)
20 % u položek se středně nízkým rizikem a
d)
0 % u položek s nízkým rizikem.
Pro účely tohoto odstavce se podrozvahové položky zařazují do kategorií rizika podle přílohy I.
Článek 167
Akciové expozice
1. Hodnota expozice u akciových expozic odpovídá účetní hodnotě poté, co byla uplatněna specifická úprava o úvěrové riziko.
2. Hodnotou expozice podrozvahových akciových expozic je jejich nominální hodnota poté, co byly od nominální hodnoty odečteny specifické úpravy o úvěrové riziko pro tuto expozici.
Článek 168
Jiná aktiva nemající povahu úvěrového závazku
Hodnota expozic u jiných aktiv nemajících povahu úvěrového závazku odpovídá účetní hodnotě poté, co byla uplatněna specifická úprava o úvěrové riziko.
Oddíl 6
Požadavky týkající se přístupu IRB
Pododdíl 1
Ratingové systémy
Článek 169
Obecné zásady
1. Používá-li instituce několik ratingových systémů, rozhodnutí o volbě ratingového systému pro daného dlužníka či transakci musí být doloženo a použito způsobem, který přiměřeně odráží úroveň rizika.
2. Kritéria a postupy pro volbu ratingového systému se pravidelně vyhodnocují, přičemž se posuzuje, zda zůstávají vhodné pro aktuální portfolio a vnější podmínky.
3. Pokud instituce používá přímé odhady rizikových parametrů u jednotlivých dlužníků nebo expozic, lze na ně pohlížet jako na odhady přiřazené stupňům na spojité ratingové stupnici.
Článek 170
Struktura ratingových systémů
1. Struktura ratingových systémů pro expozice vůči podnikům, institucím, ústředním vládám a centrálním bankám splňuje tyto požadavky:
a)
ratingový systém zohledňuje rizikové charakteristiky dlužníka a transakce;
b)
ratingový systém má ratingovou stupnici dlužníků, která odráží výlučně kvantifikaci rizika selhání dlužníků. Ratingová stupnice dlužníků musí mít minimálně 7 stupňů pro dlužníky, kteří nejsou v selhání, a jeden pro dlužníky, kteří jsou v selhání;
c)
instituce dokladuje vztah mezi stupni dlužníků jak ve smyslu úrovně rizika selhání, které jednotlivé stupně předpokládají, tak kritérií užívaných k rozlišení jednotlivých úrovní tohoto rizika;
d)
instituce s portfolii soustředěnými do určitého tržního segmentu a v určitém rozpětí rizika selhání musí mít v tomto rozpětí dostatek stupňů dlužníka, aby se zamezilo nadměrné koncentraci dlužníků v jednom stupni. Výrazné koncentrace v rámci jednoho stupně musí být podpořeny přesvědčivými empirickými důkazy, že stupeň dlužníka pokrývá přiměřeně úzké pásmo PD a riziko selhání představované všemi dlužníky v daném stupni spadá do tohoto pásma;
e)
aby příslušný orgán povolil používat vlastní odhady LGD pro výpočet kapitálového požadavku, musí ratingový systém obsahovat jasně odlišenou ratingovou stupnici transakcí, která odráží výlučně charakteristiky transakcí související s LGD. Vymezení jednotlivých stupňů transakce zahrnuje jak popis zařazování expozic do stupňů, tak kritérií používaných k rozlišení úrovně rizika mezi jednotlivými stupni;
f)
významné koncentrace v rámci jednoho stupně transakce musí být podpořeny přesvědčivými empirickými důkazy, že stupeň transakce pokrývá přiměřeně úzké pásmo LGD a riziko představované všemi expozicemi v daném stupni spadá do tohoto pásma.
2. Instituce používající k určení rizikových vah pro specializované úvěrové expozice metody stanovené v čl. 153 odst. 5 jsou osvobozeny od požadavku mít ratingovou stupnici dlužníků, která odráží výlučně kvantifikaci rizika selhání dlužníků u těchto expozic. Tyto instituce musí mít pro výše zmíněné expozice alespoň 4 stupně pro dlužníky, kteří nejsou v selhání, a alespoň jeden pro dlužníky, kteří jsou v selhání.
3. Struktura ratingových systémů pro retailové expozice splňuje tyto požadavky:
a)
ratingové systémy odráží riziko dlužníka i riziko transakce a zachycují všechny odpovídající charakteristiky dlužníka a transakce;
b)
úroveň diferenciace rizik zajišťuje, že počet expozic v daném stupni nebo seskupení je dostatečný, aby umožnil věrohodnou kvantifikaci a validaci charakteristik ztráty na úrovni stupně nebo seskupení. Rozdělení expozic a dlužníků napříč stupni nebo seskupeními zamezuje nadměrným koncentracím;
c)
proces zařazování expozic do stupňů nebo seskupení zajišťuje věrohodnou diferenciaci rizika, sdružení dostatečně homogenních expozic a umožňuje přesný a soustavný odhad charakteristik ztráty v rámci stupně či seskupení. U pohledávek nabytých za úplatu odráží seskupení postupy upisování prodávajícího a různorodost jeho klientů.
4. Při zařazování expozic do stupňů nebo seskupení vezmou instituce v úvahu tyto rizikové faktory:
a)
rizikové charakteristiky dlužníka;
b)
rizikové charakteristiky transakce, včetně typu produktu či kolaterálu, případně obojího. Instituce explicitně řeší případy, kdy je pro několik expozic použit stejný kolaterál;
c)
nesplácení, kromě případů, kdy instituce svému příslušnému orgánu uspokojivě prokáže, že nesplácení není podstatným faktorem ovlivňujícím riziko expozice.
Článek 171
Zařazení do jednotlivých stupňů nebo seskupení
1. Pro zařazování expozic do stupňů a seskupení v rámci ratingového systému musí mít instituce specifické definice, postupy a kritéria, které splňují tyto požadavky:
a)
definice a kritéria pro stupně a seskupení jsou dostatečně podrobné, aby umožnily osobám odpovědným za přiřazování ratingu soustavně zařazovat dlužníky či transakce představující obdobné riziko do stejného ratingového stupně nebo seskupení. Tato soustavnost se musí týkat všech linií podnikání a všech útvarů a zeměpisných oblastí;
b)
podklady týkající se ratingového postupu umožňují třetím stranám pochopit způsob zařazování expozic do stupňů a seskupení, reprodukovat proces zařazování do stupňů či seskupení a hodnotit patřičnost zařazení do stupně či seskupení;
c)
kritéria jsou také v souladu s interními zásadami úvěrování dané instituce a s jejími postupy při nakládání s problémovými dlužníky a transakcemi.
2. Instituce zohledňuje při zařazování dlužníků a transakcí do ratingových stupňů nebo seskupení veškeré relevantní informace. Tyto informace musí být aktuální a musí instituci umožnit předpovídat budoucí vývoj expozice. Čím méně informací instituce má, tím je proces zařazování dlužníků a transakcí do stupňů nebo seskupení konzervativnější. Používá-li instituce externí rating jako primární faktor určující přiřazení interního ratingu, ujistí se, že bere v úvahu i ostatní relevantní informace.
Článek 172
Zařazování expozic
1. U expozic vůči podnikům, institucím, ústředním vládám a centrálním bankám a u akciových expozic, u nichž instituce využívá přístup PD/LGD podle čl. 155 odst. 3, se zařazování expozic provádí v souladu s těmito kritérii:
a)
v rámci procesu schvalování úvěrů je každý dlužník zařazen do stupně dlužníka;
b)
u expozic, pro něž instituce obdržela svolení příslušného orgánu používat vlastní odhady LGD a konverzních faktorů v souladu s článkem 143, se v rámci procesu schvalování úvěrů každá expozice rovněž zařadí do stupně transakce;
c)
instituce, které používají metody stanovené v čl. 153 odst. 5 pro přiřazování rizikových vah pro specializované úvěrové expozice, zařadí jednotlivé expozice do stupňů v souladu s čl. 170 odst. 2;
d)
každý samostatný právní subjekt, vůči němuž má instituce expozici, musí být hodnocen samostatně. Instituce mají patřičné postupy pro nakládání s jednotlivými dlužícími klienty a skupinami spjatých klientů;
e)
různé expozice vůči stejnému dlužníkovi se zařadí do stejného stupně dlužníka bez ohledu na jakékoli rozdíly v povaze jednotlivých transakcí. Avšak pokud je povoleno zařazovat jednotlivé expozice vůči témuž dlužníkovi do různých ratingových stupňů, použije se toto:
i)
riziko země v závislosti na tom, zda jsou expozice denominovány v národní nebo zahraniční měně;
ii)
stupeň dlužníka lze upravit vzhledem k zárukám přidruženým k expozici;
iii)
právní předpisy o ochraně spotřebitele, zachování bankovního tajemství nebo jiné právní předpisy zakazují poskytovat údaje o klientovi.
2. U retailových expozic musí být v rámci procesu schvalování úvěrů každá expozice zařazena do stupně nebo seskupení.
3. Pro účely zařazování do stupňů a seskupení instituce zaznamenávají, v jakých situacích může osobní posouzení převážit nad vstupními parametry nebo výsledky procesu zařazování a kteří pracovníci jsou odpovědni za schvalování takovýchto odchýlení. Instituce zaznamenává tato odchýlení a odpovědné pracovníky. Instituce analyzují vývoj expozic, u nichž při zařazování do stupňů došlo k odchýlení. Tato analýza obsahuje posouzení vývoje expozic, u kterých byl rating pozměněn určitou osobou a uvádí všechny odpovědné pracovníky.
Článek 173
Spolehlivost procesu zařazování
1. U expozic vůči podnikům, institucím, ústředním vládám a centrálním bankám a u akciových expozic, u nichž instituce využívá přístup PD/LGD podle čl. 155 odst. 3, splňuje proces zařazování tyto požadavky spolehlivosti:
a)
zařazení do ratingových stupňů a jeho pravidelný přezkum provádí nebo schvaluje nezávislá strana, která nemá přímý prospěch z rozhodování o poskytování úvěrů;
b)
instituce provádí přezkum zařazení do ratingových stupňů minimálně jednou ročně a zařazení upraví, pokud výsledek přezkumu ukáže, že ponechání stávajícího zařazení není odůvodněné. Vysoce rizikoví dlužníci a problémové expozice jsou podrobováni častějšímu přezkumu. Pokud instituce získají podstatné informace o dlužníkovi či expozici, provedou nové zařazení;
c)
instituce mají účinný postup získávání a aktualizace příslušných informací o charakteristikách dlužníka, které ovlivňují PD, a o charakteristikách transakce, které ovlivňují LGD a konverzní faktory.
2. U retailových expozic provádí instituce alespoň jednou ročně přezkum zařazení dlužníka a transakce a zařazení upraví, pokud výsledek přezkumu ukáže, že ponechání stávajícího zařazení není odůvodněné, nebo provádí přezkum charakteristik ztráty a stavu nesplácení každého identifikovaného rizikového seskupení. Instituce provádí rovněž alespoň jednou ročně na reprezentativním vzorku přezkum stavu jednotlivých expozic v rámci každého seskupení, aby se ujistila, že expozice jsou i nadále zařazovány do správného seskupení, a zařazení upraví, pokud výsledek přezkumu ukáže, že ponechání stávajícího zařazení není odůvodněné.
3. EBA vypracuje návrhy regulačních technických norem pro metodiky příslušných orgánů používaných k posouzení spolehlivosti procesu zařazování a pravidelného a nezávislého hodnocení rizik.
EBA předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi do 31. prosince 2014.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
Článek 174
Použití modelů
Pokud instituce používá k zařazování expozic do stupňů či seskupení dlužníků nebo transakcí statistické modely a jiné technické metody, musí být splněny tyto požadavky:
a)
model má dobrou schopnost předpovědi a v důsledku jeho použití nejsou zkresleny kapitálové požadavky. Vstupní veličiny tvoří adekvátní a účinný základ pro výsledné předpovědi. Model nesmí vykazovat podstatná zkreslení;
b)
instituce má k dispozici postup prověřování údajů vstupujících do daného modelu, který zahrnuje posouzení přesnosti, úplnosti a vhodnosti údajů;
c)
údaje použité pro vytvoření daného modelu jsou reprezentativní pro soubor aktuálních dlužníků či expozic instituce;
d)
instituce má pravidelný cyklus validace modelu, který se skládá ze sledování výkonu a stability modelu, přezkumu specifikace modelu a testování výstupů modelu proti skutečnosti;
e)
instituce doplňuje statistický model osobním posouzením a dohledem, aby bylo možno přezkoumávat zařazení do ratingových stupňů provedená na základě modelu a zajistit správné užívání modelů. Proces přezkoumávání se zaměřuje na nalezení a omezení chyb spojených se slabinami modelu. Osobní posouzení bere v úvahu všechny relevantní informace, které model nezohledňuje. Instituce zaznamenává, jakým způsobem je osobní posouzení kombinováno s výsledky modelu.
Článek 175
Záznamy týkající se ratingových systémů
1. Instituce zaznamenává koncepci a provozní detaily svých ratingových systémů. Tyto podklady poskytují důkazy o dodržování požadavků uvedených v tomto oddíle a zahrnují oblast diferenciace portfolií, ratingová kritéria, povinnosti osob hodnotících dlužníky a expozice, četnost přezkumů zařazování a dohled nad ratingovým procesem ze strany vedení.
2. Instituce zaznamenává důvody výběru svých ratingových kritérií a analýzu podporující tento výběr. Instituce zaznamenává veškeré významné změny ve svém ratingovém procesu a tyto podklady umožňují zjistit změny, které byly v ratingovém procesu provedeny po posledním přezkumu ze strany příslušných orgánů. Organizace přiřazování ratingu, včetně procesu přiřazení ratingu a struktury interní kontroly, musí být rovněž zaznamenány.
3. Instituce zaznamenává specifické definice selhání a ztráty, které interně používá, a zajistí jejich soulad s definicemi uvedenými v tomto nařízení.
4. Pokud instituce v ratingovém procesu využívá statistické modely, zaznamená jejich metodiky. Tyto materiály:
a)
poskytují podrobný popis teorie, předpokladů a matematického a empirického základu pro přiřazování odhadů ke stupňům, jednotlivým dlužníkům, expozicím nebo seskupením a také zdroj(e) údajů užívaných k odhadování modelu;
b)
zakládají přesný statistický postup pro validaci modelu, včetně testování výkonnosti modelu na vzorku údajů z jiného časového období a na jiném vzorku údajů, než je vzorek použitý ke specifikaci modelu;
c)
poukazují na všechny okolnosti, za kterých model nefunguje účinně.
5. Instituce uspokojivě prokáže příslušnému orgánu, že požadavky tohoto článku jsou splněny, pokud získala ratingový systém nebo model používaný v rámci ratingového systému od třetí strany a daný prodejce odmítá nebo omezuje přístup instituce k informacím týkajícím se metodiky ratingového systému nebo modelu nebo podkladových údajů použitých k vývoji této metodiky nebo modelu na základě skutečnosti, že k takovým informacím má vlastnická práva.
Článek 176
Správa údajů
1. Instituce shromažďuje a ukládá údaje týkající se jejích interních ratingů v souladu s požadavky uvedenými v části osmé.
2. U expozic vůči podnikům, institucím, ústředním vládám a centrálním bankám a u akciových expozic, u nichž instituce využívá přístup PD/LGD podle čl. 155 odst. 3, instituce shromažďují a ukládají toto:
a)
úplnou historii všech ratingů přidělených dlužníkům a uznaným ručitelům;
b)
data, kdy byly ratingy přiděleny;
c)
základní údaje a metodiku použitou k odvození ratingu;
d)
údaje o osobě odpovědné za přidělení ratingu;
e)
identitu dlužníků a expozic, u nichž došlo k selhání;
f)
datum a okolnosti těchto selhání;
g)
údaje týkající se PD a skutečných poměrů selhání spojených s ratingovými stupni a migrací mezi ratingy.
3. Instituce, které nepoužívají vlastní odhady LGD a konverzních faktorů, shromažďují a ukládají údaje o srovnání skutečných hodnot LGD s hodnotami uvedenými v čl. 161 odst. 1 a skutečných konverzních faktorů s hodnotami uvedenými v čl. 166 odst. 8.
4. Instituce, které používají vlastní odhady LGD a konverzních faktorů, shromažďují a ukládají:
a)
úplnou historii všech údajů týkajících se ratingů transakcí a odhadů LGD a konverzních faktorů spojených s jednotlivými ratingovými stupnicemi;
b)
data, kdy byly přiděleny ratingy a provedeny odhady;
c)
základní údaje a metodiku použitou k odvození ratingů transakcí a odhadů LGD a konverzních faktorů;
d)
údaje o osobě, která přiřadila transakci rating, a osobě, která provedla odhady LGD a konverzních faktorů;
e)
odhadnuté a skutečné hodnoty LGD a konverzních faktorů spojených s jednotlivými expozicemi, u nichž došlo k selhání;
f)
hodnoty LGD u dané expozice před a po vyhodnocení vlivu záruky či úvěrového derivátu v případě institucí, u nichž se v hodnotě LGD projevují účinky snižování úvěrového rizika prostřednictvím záruk nebo úvěrových derivátů;
g)
údaje týkající se složek ztráty pro každou expozici, u níž došlo k selhání.
5. U retailových expozic instituce shromažďují a ukládají:
a)
údaje použité při procesu zařazování expozic do stupňů či seskupení;
b)
odhady PD, LGD a konverzních faktorů spojených se stupni nebo seskupeními expozic;
c)
identitu dlužníků a expozic, u nichž došlo k selhání;
d)
v případě expozic, u nichž došlo k selhání, stupně nebo seskupení, do nichž byla daná expozice zařazena v roce předcházejícím selhání, a skutečné hodnoty LGD a konverzního faktoru;
e)
údaje o ztrátovosti v případě kvalifikovaných revolvingových retailových expozic.
Článek 177
Zátěžové testy používané při hodnocení kapitálové přiměřenosti
1. Instituce má zavedeny spolehlivé postupy zátěžového testování, které používá při hodnocení své kapitálové přiměřenosti. Zátěžové testování zahrnuje vymezení možných událostí nebo budoucích změn ekonomických podmínek, které by mohly nepříznivě ovlivnit úvěrové expozice dané instituce, a dále posouzení schopnosti dané instituce těmto změnám čelit.
2. Instituce pravidelně provádí zátěžové testování úvěrového rizika, aby mohla vyhodnotit vliv určitých specifických podmínek na celkové kapitálové požadavky k úvěrovému riziku. Test si vybere instituce, avšak podléhá přezkumu v rámci dohledu. Používaný test má být vypovídající a zohledňovat dopady vážných, ale možných scénářů pro případ recese. Instituce v rámci zátěžového testování hodnotí rovněž migraci mezi ratingy. Portfolia podrobená zátěžovému testování zahrnují převážnou většinu celkových expozic instituce.
3. Instituce, které používají postup stanovený v čl. 153 odst. 3, vezmou v úvahu - jako součást svého zátěžového testování - dopad případného zhoršení úvěrové kvality poskytovatelů zajištění, zejména v případě, kdy poskytovatelé zajištění nesplní kritéria způsobilosti.
Pododdíl 2
Kvantifikace rizika
Článek 178
Selhání dlužníka
1. Má se za to, že u konkrétního dlužníka došlo k selhání, pokud nastane jedna nebo obě tyto situace:
a)
instituce má za to, že dlužník pravděpodobně v plném rozsahu nesplatí své úvěrové závazky vůči instituci, jejímu mateřskému podniku či některému z jejích dceřiných podniků, aniž by instituce přistoupila ke krokům, jako je realizace zajištění;
b)
některý podstatný úvěrový závazek dlužníka vůči instituci, jejímu mateřskému podniku či některému z jejích dceřiných podniků je více než 90 dní po splatnosti. Příslušné orgány mohou nahradit lhůtu 90 dní lhůtou 180 dnů u expozic zajištěných obytnými nebo obchodními nemovitostmi malých nebo středních podniků v kategorii retailových expozic, i u expozic vůči subjektům veřejného sektoru. Lhůta 180 dní se pro účely článku 127 nepoužije.
V případě retailových expozic mohou instituce uplatnit definici selhání stanovenou v prvním pododstavci písm. a) a b) spíše na úrovni jednotlivých úvěrových příslibů než v souvislosti s celkovými závazky dlužníka.
2. Pro účely odst. 1 písm. b) platí toto:
a)
při přečerpání se dny po splatnosti začínají počítat od okamžiku, kdy dlužník překročí doporučený limit, je mu doporučen limit nižší než aktuální čerpání nebo čerpal úvěr neoprávněně a jedná se o podstatnou částku;
b)
pro účely písmene a) doporučený limit zahrnuje jakýkoli úvěrový limit stanovený institucí, o kterém instituce dlužníka informovala;
c)
dny po splatnosti pro úvěrové karty se začínají počítat dnem splatnosti minimální splátky;
d)
podstatnost úvěrového závazku po splatnosti se posuzuje podle limitu stanoveného příslušnými orgány. Tento limit odráží úroveň rizika, kterou příslušný orgán považuje za přiměřenou;
e)
instituce zaznamenala zásady, pokud jde o počítání dnů po splatnosti, zejména pokud jde o opětovné porovnání data uskutečnění transakcí a data jejich splatnosti a udělení prodloužení, změn nebo odkladů, obnovení a započtení stávajících účtů. Tyto zásady se uplatňují soustavně a jsou v souladu s interním řízením rizika a rozhodovacími procesy instituce.
3. Pro účely odst. 1 písm. a) situace, které naznačují pravděpodobnost nesplácení, zahrnují tyto případy:
a)
instituce přestane úvěrový závazek úročit;
b)
instituce uznává specifickou úpravu úvěru, která vyplývá z významného zhoršení úvěrové kvality zaznamenaného až po převzetí expozice institucí;
c)
instituce prodává úvěrový závazek s podstatnou ekonomickou ztrátou spojenou s úvěrem;
d)
instituce souhlasí s nucenou restrukturalizací úvěrového závazku, která pravděpodobně povede ke snížení finančního závazku způsobenému podstatným prominutím nebo odkladem splátek jistiny, úroků nebo (případně) poplatků. V případě akciových expozic hodnocených metodou PD/LGD to zahrnuje nucenou restrukturalizaci samotných těchto akcií;
e)
instituce podala návrh na vyhlášení úpadku dlužníka nebo podobný požadavek týkající se úvěrového závazku dlužníka vůči instituci, jejímu mateřskému podniku či některému z jejích dceřiných podniků;
f)
dlužník požádal o vyhlášení úpadku nebo bylo vydáno rozhodnutí o jeho úpadku nebo podobné ochraně, aby se tím vyhnul splacení úvěrového závazku vůči instituci, jejímu mateřskému podniku či některému z jejích dceřiných podniků, anebo ho odložil.
4. Instituce používající externí údaje, které nejsou v souladu s definicí selhání uvedenou v odstavci 1, učiní příslušné úpravy, aby bylo dosaženo obecné shody s danou definicí selhání.
5. Má-li instituce za to, že na expozici, u které dříve došlo k selhání, již nepůsobí okolnosti vedoucí k selhání, může stanovit rating dlužníka nebo transakce způsobem, který by uplatňovala u expozice, která není ve stavu selhání. Pokud je následně třeba uplatnit definici selhání, má se za to, že došlo k dalšímu selhání.
6. EBA vypracuje návrhy regulačních technických norem pro upřesnění podmínek, podle nichž příslušný orgán stanovuje limit uvedený v odst. 2 písm. d).
EBA předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi do 31. prosince 2014.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
7. EBA vydává pokyny o použití tohoto článku. Tyto pokyny se přijímají v souladu s článkem 16 nařízení (EU) č. 1093/2010.
Článek 179
Obecné požadavky týkající se odhadu
1. Při kvantifikaci rizikových parametrů spojených s ratingovými stupni nebo seskupeními instituce uplatňují tyto požadavky:
a)
vlastní odhady rizikových parametrů PD, LGD, konverzních faktorů a EL provedené institucí zahrnují veškeré relevantní údaje, informace a metody. Odhady se odvozují s využitím zkušeností z minulosti a empirických důkazů, nikoliv pouze na základě osobního posouzení. Odhady jsou realistické a věrohodné a vycházejí z faktorů, které podstatně ovlivňují příslušné rizikové parametry. Čím méně má instituce k dispozici údajů, tím konzervativnější je její odhad;
b)
instituce je schopna provádět rozklad realizované ztráty na četnost selhání, LGD a konverzní faktor, nebo používá-li odhady EL, na faktory, jež považuje za určující pro vývoj příslušných rizikových parametrů. Odhady instituce vycházejí z dlouhodobých zkušeností;
c)
zohlední se veškeré změny v úvěrovacích postupech nebo v postupu vymáhání pohledávek za sledovaná období uvedená v čl. 180 odst. 1 písm. h) a odst. 2 písm. e), čl. 181 odst. 1 písm. j) a odst. 2 a čl. 182 odst. 2 a 3. Odhady instituce odrážejí vliv technického pokroku, nových údajů a dalších informací, jakmile jsou k dispozici. Instituce revidují své odhady, kdykoli se objeví nové informace, vždy však alespoň jednou ročně;
d)
soubor expozic, z něhož pochází údaje používané k odhadům, úvěrové standardy používané v době vzniku údajů a další odpovídající charakteristiky jsou srovnatelné s charakteristikami expozic a standardy instituce. Ekonomické nebo tržní podmínky, jež slouží jako podklad pro údaje, jsou relevantní vzhledem k aktuálním a předvídatelným podmínkám. Počet expozic ve vzorku a časové období používané ke kvantifikaci jsou dostatečné na to, aby se mohla instituce spolehnout, že její odhady jsou přesné a spolehlivé;
e)
u pohledávek nabytých za úplatu odhady odrážejí veškeré relevantní informace, které jsou nabývající instituci k dispozici ohledně kvality podkladových pohledávek, včetně údajů o obdobných seskupeních poskytnutých prodávajícím, nabývající institucí nebo externími zdroji. Nabývající instituce vyhodnocuje veškeré údaje, ze kterých vychází a které poskytl prodávající;
f)
instituce je ve svých odhadech ohledně očekávaného rozpětí chyb přiměřeně konzervativní. Pokud jsou metody a údaje považovány za méně uspokojivé a očekávané rozpětí chyb je větší, potom je i odhad konzervativnější.
Pokud instituce používají rozdílné odhady pro výpočet rizikových vah a pro interní účely, zaznamenají tuto skutečnost a odůvodní ji. Pokud instituce mohou prokázat svým příslušným orgánům, že údaje získané před 1. lednem 2007 byly upraveny odpovídajícím způsobem tak, aby bylo dosaženo obecné shody s definicemi selhání podle článku 178 nebo ztráty, mohou příslušné orgány institucím povolit určitou flexibilitu při uplatňování požadovaných standardů ohledně údajů.
2. Pokud instituce používá údaje, které jsou sdíleny mezi institucemi, musí splňovat tyto požadavky:
a)
ratingové systémy a kritéria ostatních institucí v daném seskupení jsou podobná jejím vlastním;
b)
seskupení reprezentuje portfolio, pro něž jsou sdílené údaje použity;
c)
sdílené údaje používá instituce pro své odhadování soustavně;
d)
instituce je i nadále odpovědná za spolehlivost svých ratingových systémů;
e)
instituce dostatečně rozumí svým ratingovým systémům, včetně toho, že je schopna efektivně sledovat a kontrolovat ratingový proces.
Článek 180
Specifické požadavky týkající se odhadu PD
1. Při kvantifikaci rizikových parametrů spojených s ratingovými stupni nebo seskupeními použijí instituce tyto specifické požadavky týkající se odhadu PD pro expozice vůči podnikům, institucím, ústředním vládám a centrálním bankám a pro akciové expozice v případech, kdy instituce používá metodu PD/LGD uvedenou v čl. 155 odst. 3:
a)
instituce odhadují hodnoty PD pro stupně dlužníků z dlouhodobých průměrů jednoletých poměrů selhání. Odhady PD pro dlužníky, kteří jsou vysoce zadluženi, nebo pro dlužníky, jejichž aktiva jsou tvořena převážně obchodními aktivy, odrážejí výkonnost podkladových aktiv na základě časových období krizové volatilility;
b)
u pohledávek vůči podnikům nabytých za úplatu mohou instituce odhadnout EL pro stupně dlužníků z dlouhodobých průměrů skutečných jednoletých poměrů selhání;
c)
pokud instituce odvozuje dlouhodobé průměrné odhady PD a LGD pro pohledávky vůči podnikům nabyté za úplatu z odhadu EL a příslušného odhadu PD nebo LGD, pak postup odhadu celkové ztráty splňuje obecné standardy pro odhad PD a LGD stanovené v této části a výsledek musí být v souladu s konceptem LGD uvedeným v čl. 181 odst. 1 písm. a);
d)
instituce používají metody odhadu PD pouze společně s podpůrnou analýzou. Instituce si je vědoma významu osobního posouzení při kombinování výsledků různých metod a při úpravách v důsledku omezenosti daných metod a informací;
e)
používá-li instituce k odhadování PD vlastní historické údaje o selháních, potom tyto odhady odrážejí standardy pro upisování a veškeré rozdíly mezi ratingovým systémem, který tyto údaje poskytl, a aktuálně používaným ratingovým systémem. Pokud byly standardy pro upisování či ratingové systémy změněny, instituce je ve svém odhadování PD konzervativnější;
f)
pokud instituce spojuje své interní ratingové stupně se stupnicí užívanou externí ratingovou agenturou či podobnými organizacemi, nebo je k takové stupnici přiřazuje, a poté přiděluje poměr selhání zaznamenaný u ratingových stupňů externí organizace svým vlastním stupňům, musí být toto přiřazování založeno na porovnání interních ratingových kritérií a kritérií používaných danou externí organizací a na porovnání interních a externích ratingů jakýchkoli společných dlužníků. Přitom se instituce vyvaruje zkreslení či rozporů v metodě přiřazování nebo v podkladových údajích. Kritéria externí organizace, z nichž vycházejí údaje používané ke kvantifikaci, se zaměřují pouze na riziko selhání a neodrážejí charakteristiky transakcí. Analýzy provedené institucí obsahují srovnání používaných definic selhání s přihlédnutím k požadavkům uvedeným v článku 178. Instituce zásady přiřazování zaznamená;
g)
používá-li instituce statistické modely pro prognózu selhání, smí odhadovat hodnoty PD jako prostý průměr odhadů pravděpodobnosti selhání u jednotlivých dlužníků v daném ratingovém stupni. Používá-li instituce modely pravděpodobnosti selhání pro tento účel, splňuje standardy uvedené v článku 174;
h)
bez ohledu na to, zda instituce pro účely odhadování PD používá externí, interní nebo sdílené zdroje údajů nebo jejich kombinaci, je délka příslušné historické časové řady alespoň pro jeden z těchto zdrojů minimálně pět let. Zahrnuje-li časová řada pro některý ze zdrojů delší období a jsou-li tyto údaje relevantní, použije se toto delší období. Toto písmeno se vztahuje rovněž na metodu PD/LGD u akcií. Se svolením příslušných orgánů mohou instituce, které neobdržely svolení příslušného orgánu podle článku 143 k použití vlastních odhadů LGD nebo konverzních faktorů, použít při uplatňování přístupu IRB odpovídající údaje za období dvou let. Období, jež musí být zahrnuto, se každoročně prodlouží o jeden rok do doby, než odpovídající údaje zahrnou období pěti let.
2. V případě retailových expozic se použijí tyto požadavky:
a)
instituce odhadují hodnoty PD pro stupně nebo seskupení dlužníků z dlouhodobých průměrů jednoletých poměrů selhání;
b)
odhady PD mohou být rovněž odvozeny z odhadu celkové ztráty a z příslušných odhadů LGD;
c)
převažujícím zdrojem informací instituce pro odhadování charakteristik ztráty jsou interní údaje pro zařazování expozic do stupňů nebo seskupení. Instituce mohou pro kvantifikaci použít externí údaje (včetně sdílených údajů) nebo statistické modely, za předpokladu, že existují obě tyto silné vazby:
i)
mezi procesem zařazování expozic do stupňů nebo seskupení v instituci a procesem, který používá daný externí zdroj údajů; a
ii)
mezi interním rizikovým profilem instituce a složením externích údajů;
d)
pokud instituce odvozuje dlouhodobé průměrné odhady PD a LGD pro retailové expozice z odhadu celkové ztráty a příslušného odhadu PD nebo LGD, pak postup odhadu celkové ztráty splňuje obecné standardy pro odhad PD a LGD stanovené v této části a výsledek je v souladu s konceptem LGD uvedeným v čl. 181 odst. 1 písm. a);
e)
bez ohledu na to, zda instituce pro účely odhadování charakteristik ztráty používá externí, interní nebo sdílené zdroje údajů nebo jejich kombinaci, délka podkladové historické časové řady činí minimálně pět let alespoň pro jeden z těchto zdrojů. Zahrnuje-li časová řada pro některý ze zdrojů delší období a jsou-li tyto údaje relevantní, použije se toto delší období. Instituce nemusí přikládat historickým údajům stejný význam, pokud novější údaje předpovídají ztrátovost lépe. Se svolením příslušných orgánů mohou instituce, které uplatňují přístup IRB, použít relevantní údaje za dvouleté období. Období, které je zahrnuto, se každoročně prodlouží o jeden rok do doby, než odpovídající údaje zahrnou období pěti let;
f)
instituce rozpoznávají a analyzují očekávané změny rizikových parametrů v průběhu trvání úvěrových expozic (sezónní vlivy).
V případě retailových pohledávek nabytých za úplatu mohou instituce používat externí i interní referenční údaje. Instituce pro porovnání použijí veškeré relevantní zdroje údajů.
3. EBA vypracuje návrhy regulačních technických norem pro upřesnění těchto otázek:
a)
podmínky, podle nichž mohou příslušné orgány udělit svolení uvedená v odst. 1 písm. h) a odst. 2 písm. e);
b)
metodiky, podle nichž příslušné orgány posoudí metodiku instituce používanou k odhadům PD podle článku 143.
EBA předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi do 31. prosince 2014.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
Článek 181
Specifické požadavky týkající se vlastních odhadů LGD
1. Při kvantifikaci rizikových parametrů spojených s ratingovými stupni nebo seskupeními použijí instituce tyto specifické požadavky týkající se vlastních odhadů LGD:
a)
instituce odhadují LGD pro stupně nebo seskupení transakcí na základě průměru skutečných hodnot LGD v jednotlivých stupních nebo seskupeních transakcí za použití všech selhání zjištěných ze zdrojů údajů (průměr vážený počty selhání);
b)
instituce použijí odhady LGD pro případ hospodářského poklesu, jsou-li konzervativnější než dlouhodobá průměrná úroveň. Pokud se očekává, že výstupem ratingového systému budou dlouhodobě konstantní skutečné hodnoty LGD pro jednotlivé stupně nebo seskupení, provedou instituce úpravy svých odhadů rizikových parametrů pro jednotlivé stupně nebo seskupení, aby omezily dopad hospodářského poklesu na kapitál;
c)
instituce zohlední stupeň jakékoli závislosti mezi rizikem dlužníka a rizikem kolaterálu nebo poskytovatele kolaterálu. K případům, u kterých je zjevný vysoký stupeň závislosti, se přistupuje konzervativně;
d)
při svém posuzování LGD přistupuje instituce k nesouladu měn mezi podkladovým závazkem a kolaterálem konzervativně;
e)
pokud odhady LGD zohledňují existenci kolaterálu, nejsou tyto odhady založeny výlučně na odhadované tržní hodnotě kolaterálu. Odhady LGD zohledňují dopad potenciální neschopnosti institucí získat okamžitou kontrolu nad svým kolaterálem a realizovat jej;
f)
pokud odhady LGD berou v úvahu existenci kolaterálu, stanoví instituce interní požadavky na řízení kolaterálu, právní jistotu a řízení rizika, které se obecně shodují s těmi, které jsou uvedeny v kapitole 4 oddílu 3;
g)
pokud instituce zohledňuje kolaterál při určování hodnoty expozice pro účely úvěrového rizika protistrany podle kapitoly 6 oddílu 5 nebo 6, žádnou částku, u níž očekává, že bude z kolaterálu získána, nezohlední při odhadech LGD;
h)
ve specifickém případě expozic, u nichž již došlo k selhání, použije instituce součet svého nejlepšího odhadu očekávané ztráty pro každou expozici vzhledem k daným ekonomickým podmínkám a stavu expozice a svého odhadu zvýšení ztrátovosti způsobeného možnými dalšími neočekávanými ztrátami v průběhu vymáhání dlužných částek, tj. v období mezi datem selhání a konečnou likvidací expozice;
i)
nesplacené zpožděné poplatky, které se promítly do výkazu zisků a ztrát instituce, se ve stejném rozsahu zahrnou do expozice a výše ztráty dané instituce;
j)
pro expozice vůči podnikům, institucím, ústředním vládám a centrálním bankám vycházejí odhady LGD z údajů za minimálně pětileté období, přičemž po zavedení se období každoročně prodluží o jeden další rok, dokud není dosaženo období minimálně sedmi let v případě alespoň jednoho ze zdrojů údajů. Zahrnuje-li časová řada pro některý ze zdrojů delší období a jsou-li tyto údaje relevantní, použije se toto delší období.
2. V případě retailových expozic mohou instituce učinit následující:
a)
odvodit odhady LGD ze skutečné ztráty a z příslušných odhadů PD;
b)
zohlednit budoucí čerpání buď ve svých odhadech konverzních faktorů, nebo ve svých odhadech LGD;
c)
u retailových pohledávek nabytých za úplatu používat pro odhady LGD externí i interní referenční údaje.
U retailových expozic vycházejí odhady LGD z údajů za období minimálně pěti let. Instituce nemusí přikládat historickým údajům stejný význam, pokud novější údaje předpovídají ztrátovost lépe. Se svolením příslušných orgánů mohou instituce, které uplatňují přístup IRB, použít relevantní údaje za dvouleté období. Období, jež musí být zahrnuto, se každoročně prodlouží o jeden rok do doby, než odpovídající údaje zahrnou období pěti let.
3. EBA vypracuje návrhy regulačních technických norem pro upřesnění těchto otázek:
a)
povaha, závažnost a trvání hospodářského poklesu uvedeného v odstavci 1;
b)
podmínky, za nichž příslušný orgán může povolit a instituce podle odstavce 3 používat příslušné údaje za dvouleté období v případě, že uplatňuje přístup IRB.
EBA předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi do 31. prosince 2014.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
Článek 182
Specifické požadavky týkající se vlastních odhadů konverzních faktorů
1. Při kvantifikaci rizikových parametrů spojených s ratingovými stupni nebo seskupeními použijí instituce tyto specifické požadavky týkající se vlastních odhadů konverzních faktorů:
a)
instituce odhadují konverzní faktory pro jednotlivé stupně nebo seskupení transakcí na základě průměru skutečných konverzních faktorů v jednotlivých stupních nebo seskupeních transakcí za použití průměru váženého počty selhání podle všech selhání zjištěných ze zdrojů údajů;
b)
instituce použijí odhady konverzních faktorů pro případ hospodářského poklesu, jsou-li konzervativnější než dlouhodobá průměrná úroveň. Pokud se očekává, že výstupem ratingového systému budou dlouhodobě konstantní skutečné konverzní faktory pro jednotlivé ratingové stupně nebo seskupení, provedou instituce úpravy svých odhadů rizikových parametrů pro jednotlivé stupně nebo seskupení, aby omezily dopad hospodářského poklesu na kapitál;
c)
odhady konverzních faktorů provedené institucemi odrážejí možnost dodatečných čerpání dlužníkem až do okamžiku, kdy dojde k selhání, a také po tomto okamžiku. Pokud lze reálně předpokládat silnou pozitivní korelaci mezi četností selhání a rozpětím konverzního faktoru, odhad konverzního faktoru musí být konzervativnější;
d)
při odhadování konverzních faktorů instituce zohlední vlastní specifické zásady a strategie používané v souvislosti se sledováním účtů a zpracováváním plateb. Instituce vezmou také v úvahu svou schopnost a ochotu zabránit dalšímu čerpání prostředků v situaci krátce před selháním, jako je porušení smluvních podmínek nebo jiné technicky podmíněné případy selhání;
e)
instituce mají odpovídající systémy a postupy pro sledování objemů transakcí, aktuálních dlužných částek v porovnání s přislíbenými nástroji a změnami dlužné částky u jednotlivých dlužníků a stupňů. Instituce je schopna každodenně sledovat aktuální stav zůstatků;
f)
pokud instituce používají rozdílné odhady konverzních faktorů pro výpočet objemů rizikově vážených expozic a pro interní účely, zaznamenají tuto skutečnost a odůvodní ji.
2. Pro expozice vůči podnikům, institucím, ústředním vládám a centrálním bankám vycházejí odhady konverzních faktorů z údajů za minimálně pětileté období, přičemž po zavedení se období každoročně prodlouží o jeden další rok, dokud není dosaženo období minimálně sedmi let v případě alespoň jednoho ze zdrojů údajů. Zahrnuje-li časová řada pro některý ze zdrojů delší období a jsou-li tyto údaje relevantní, použije se toto delší období.
3. Pro retailové expozice mohou instituce zohlednit budoucí čerpání buď ve svých odhadech konverzních faktorů, nebo ve svých odhadech LGD.
Odhady konverzních faktorů pro retailové expozice vycházejí z údajů za minimálně pětileté období. Odchylně od odst. 1 písm. a) nemusí instituce přikládat historickým údajům stejný význam, pokud lze pomocí novějších údajů čerpání předpovědět lépe. Se svolením příslušných orgánů mohou instituce, které uplatňují přístup IRB, použít relevantní údaje za období dvou let. Období, jež musí být zahrnuto, se každoročně prodlouží o jeden rok do doby, než odpovídající údaje zahrnou období pěti let.
4. EBA vypracuje návrhy regulačních technických norem pro upřesnění těchto otázek:
a)
povaha, závažnost a trvání hospodářského poklesu uvedeného v odstavci 1;
b)
podmínky, za nichž příslušný orgán může povolit a instituce použít odpovídající údaje za období dvou let v době, kdy instituce poprvé uplatní přístup IRB.
EBA předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi do 31. prosince 2014.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
Článek 183
Požadavky týkající se hodnocení vlivu záruk a úvěrových derivátů na expozice vůči podnikům, institucím, ústředním vládám a centrálním bankám, u nichž se používají vlastní odhady LGD, a pro retailové expozice
1. V souvislosti se způsobilými ručiteli a zárukami se použijí tyto požadavky:
a)
instituce mají jasně stanovená kritéria pro typy ručitelů, které uznávají pro výpočet objemů rizikově vážených expozic;
b)
pro uznané ručitele se použijí stejná pravidla jako pro dlužníky, jak je uvedeno v článcích 171, 172 a 173;
c)
záruka je zaznamenaná písemně, není vypověditelná ze strany ručitele, je platná, dokud není závazek plně splacen (v závislosti na výši a době platnosti záruky) a je na ručiteli právně vymahatelná v jurisdikci, kde ručitel disponuje aktivy, jež by mohla být z rozhodnutí soudu zadržena a realizována. Podmíněné záruky, podle jejichž podmínek nemusí být ručitel povinen dostát svým závazkům, mohou být uznány s výhradou svolení příslušných orgánů. Kritéria přiřazování ke stupňům odpovídajícím způsobem zohlední jakékoli možné omezení vlivu snižování rizika.
2. Instituce má jasně stanovená kritéria pro úpravy stupňů, seskupení nebo odhadů LGD a v případě retailových expozic a způsobilých pohledávek nabytých za úplatu také pro proces zařazování expozic do stupňů nebo seskupení, aby byl zohledněn vliv záruk na výpočet objemů rizikově vážených expozic. Tato kritéria jsou v souladu s požadavky stanovenými v článcích 171, 172 a 173.
Daná kritéria jsou realistická a věrohodná. Berou v úvahu schopnost a ochotu ručitele dostát svým závazkům, pravděpodobné načasování plateb od ručitele, míru korelace mezi schopností ručitele dostát svým závazkům a schopností dlužníka splácet a rozsah, v němž přetrvává zbytkové riziko dlužníka.
3. Požadavky týkající se záruk uvedené v tomto článku se použijí rovněž na úvěrové deriváty s jedním dlužníkem. V případě nesouladu mezi podkladovým závazkem a referenčním závazkem úvěrového derivátu nebo závazkem používaným pro určení, zda nastala úvěrová událost, se použijí požadavky stanovené v čl. 216 odst. 2. V případě retailových expozic a způsobilých pohledávek nabytých za úplatu se tento odstavec použije pro proces zařazování expozic do stupňů či seskupení.
Kritéria zohledňují strukturu vyplácení úvěrového derivátu a konzervativně hodnotí vliv, který má tato struktura na úroveň a časový rozvrh splátek. Instituce zohlední rozsah, v němž přetrvávají další formy zbytkového rizika.
4. Požadavky stanovené v odstavcích 1 až 3 se nepoužijí pro záruky poskytnuté institucemi, ústředními vládami a centrálními bankami a podniky, které splňují požadavky stanovené v čl. 201 odst. 1 písm. g), pokud instituce obdržela svolení používat standardizovaný přístup pro expozice vůči těmto subjektům podle článků 148 a 150. V tomto případě se použijí požadavky kapitoly 4.
5. V případě retailových záruk se požadavky stanovené v odstavcích 1, 2 a 3 rovněž použijí na zařazování expozic do stupňů nebo seskupení a při odhadování PD.
6. EBA vypracuje návrhy regulačních technických norem k upřesnění podmínek, podle nichž příslušné orgány mohou povolit, aby byly uznány podmíněné záruky.
EBA předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi do 31. prosince 2014.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
Článek 184
Požadavky týkající se pohledávek nabytých za úplatu
1. Při kvantifikaci rizikových parametrů spojených s ratingovými stupni nebo seskupeními u pohledávek nabytých za úplatu instituce zajistí splnění podmínek stanovených v odstavcích 2 až 6.
2. Struktura transakce zajišťuje, že instituce má za všech předvídatelných okolností skutečné právo vlastnit a kontrolovat veškeré peněžní plnění z těchto pohledávek. Pokud dlužník provádí přímé platby vůči prodávajícímu nebo obsluhovateli, instituce pravidelně prověřuje, že platby jsou vypořádávány úplně a v rámci smluvně dohodnutých podmínek. Instituce má postupy zajišťující, že vlastnické právo k pohledávkám a peněžní plnění jsou chráněny před vyhlášením úpadku nebo právním napadením, které by mohlo podstatně zpozdit schopnost věřitele zpeněžit nebo postoupit pohledávky, případně udržet si kontrolu nad peněžním plněním.
3. Instituce sleduje kvalitu pohledávek nabytých za úplatu i finanční situaci prodávajícího a obsluhovatele. Přitom platí, že:
a)
instituce vyhodnocuje korelaci mezi kvalitou pohledávek nabytých za úplatu a finanční situací prodejce i obsluhovatele a má interní zásady a postupy, které zajistí odpovídající ochranu před všemi nepředvídatelnými událostmi a zahrnují přidělení interního ratingu každému prodávajícímu a obsluhovateli;
b)
instituce má jasné a účinné zásady a postupy pro určení způsobilosti prodávajícího a obsluhovatele. Instituce nebo její zmocněnec provádí pravidelné přezkumy prodávajících a obsluhovatelů s cílem prověřit přesnost zpráv vydávaných prodávajícím nebo obsluhovatelem, odhalit podvody nebo provozní slabiny a prověřit kvalitu úvěrových zásad prodávajícího a inkasních zásad a postupů obsluhovatele. Výsledky těchto přezkumů se zaznamenají;
c)
instituce vyhodnocuje charakteristiky seskupení pohledávek nabytých za úplatu, včetně přečerpání záloh; historii nedoplatků, ohrožených pohledávek a opravných položek na ohrožené pohledávky prodejce; podmínky plateb a potenciální protiúčty;
d)
instituce má účinné zásady a postupy pro souhrnné sledování koncentrací jednoho dlužníka v rámci jednoho seskupení pohledávek nabytých za úplatu i mezi jednotlivými seskupeními pohledávek nabytých za úplatu;
e)
instituce si zajistí ze strany obsluhovatele přísun včasných a dostatečně podrobných zpráv o stárnutí a rozmělnění pohledávek, aby mohla zajistit splnění svých kritérií způsobilosti a procesů postoupení pohledávek nabytých za úplatu a účinně sledovat a potvrdit podmínky prodeje a rozmělnění pro prodávajícího.
4. Instituce má systémy a postupy pro včasné odhalení zhoršování finanční situace prodávajícího a kvality pohledávek nabytých za úplatu a pro aktivní vypořádání se s nově vznikajícími problémy. Instituce má zejména jasné a účinné zásady, postupy a informační systémy ke sledování porušování smluvních podmínek a jasné a účinné zásady a postupy pro podniknutí právních kroků a zacházení s problémovými pohledávkami nabytými za úplatu.
5. Instituce má jasné a účinné zásady a postupy týkající se kontroly pohledávek nabytých za úplatu, úvěrů a plateb v hotovosti. Písemné interní zásady upřesní zejména všechny podstatné prvky programu nabývání pohledávek za úplatu, včetně výše záloh, způsobilého kolaterálu, nezbytných záznamů, omezení koncentrací a způsobu zacházení s peněžním plněním. Tyto prvky odpovídajícím způsobem zohledňují veškeré relevantní a podstatné faktory, včetně finanční situace prodávajícího a obsluhovatele, koncentrace rizika a trendů v kvalitě pohledávek nabytých za úplatu a v portfoliu klientů daného prodejce, přičemž interní systémy zajišťují, že finanční prostředky jsou poskytovány pouze proti přesně stanovenému doprovodnému kolaterálu a záznamům.
6. Instituce má účinný interní proces hodnocení toho, jak jsou dodržovány všechny interní strategie a postupy. Tento proces zahrnuje pravidelné kontroly všech kritických fází programu nabývání pohledávek za úplatu, ověření oddělení funkcí hodnocení prodávajícího a obsluhovatele a hodnocení dlužníka a hodnocení prodávajícího a obsluhovatele a auditu prodávajícího a obsluhovatele, jakož i hodnocení činnosti provozních útvarů se zvláštním důrazem na kvalifikaci, zkušenosti a počet pracovníků a hodnocení podpůrných automatických systémů.
Pododdíl 3
Validace vlastních odhadů
Článek 185
Validace vlastních odhadů
Instituce validují své vlastní odhady v souladu s těmito požadavky:
a)
instituce mají spolehlivé systémy sloužící k vyhodnocení přesnosti a konzistentnosti ratingových systémů, procesů a odhadů všech relevantních rizikových parametrů. Interní proces validace instituci umožňuje, aby posuzovala fungování systémů interního ratingu a odhadování rizika soustavně a účelně;
b)
instituce pravidelně porovnávají skutečné poměry selhání s odhadovanými hodnotami PD pro každý stupeň, a jsou-li skutečné poměry selhání mimo očekávané rozmezí pro daný stupeň, analyzují konkrétní důvody této odchylky. Instituce, které používají vlastní odhady LGD a konverzních faktorů, provádějí také analogickou analýzu těchto odhadů. Tato srovnání vycházejí z historických údajů, které se vztahují k co nejdelšímu časovému úseku. Instituce zaznamenávají metody a údaje použité pro tato srovnání. Analýza a záznamy se aktualizují minimálně jednou ročně;
c)
instituce používají rovněž další kvantitativní nástroje validace a srovnání s relevantními externími zdroji údajů. Analýza vychází z údajů vhodných pro dané portfolio, pravidelně aktualizovaných a pokrývajících odpovídající období sledování. Interní posouzení výkonnosti ratingových systémů vychází z co nejdelšího časového úseku;
d)
metody a údaje používané pro kvantitativní validaci se používají soustavně. Změny v údajích (týkající se jak zdrojů údajů, tak období) a metodách odhadování a validace se zaznamenávají;
e)
instituce mají řádné interní standardy pro případy, kdy odchylky skutečných hodnot PD, LGD, konverzních faktorů a celkové ztráty (při použití EL) od očekávaných hodnot jsou natolik výrazné, že zpochybňují platnost odhadů. Tyto standardy berou v úvahu hospodářské cykly a podobnou systematickou proměnlivost v historii selhání. Jsou-li skutečné hodnoty stále vyšší než očekávané hodnoty, instituce upraví odhady směrem nahoru, aby odrážely historii selhání a ztráty.
Pododdíl 4
Požadavky na akciové expozice v rámci metody interních modelů
Článek 186
Kapitálové požadavky a kvantifikace rizika
Pro účely výpočtu kapitálových požadavků instituce splňují tyto standardy:
a)
odhad potenciální ztráty je dostatečně odolný vůči nepříznivým pohybům trhu souvisejícím s dlouhodobým rizikovým profilem specifických podílů držených institucí. Údaje, jež zachycují rozdělení výnosů, pokrývají nejdelší časový úsek, pro nějž jsou údaje k dispozici a věrohodně zobrazují rizikový profil specifických akciových expozic instituce. Používané údaje jsou dostačující na to, aby poskytovaly konzervativní, statisticky spolehlivé a stabilní odhady ztráty, které nejsou založeny pouze na subjektivní úvaze nebo osobním rozhodnutí. Předpoklad šoku dává konzervativní odhad potenciální ztráty pro příslušný dlouhodobý tržní nebo hospodářský cyklus. Instituce spojí empirickou analýzu dostupných údajů s úpravami, které vycházejí z celé řady faktorů, aby tak získala přiměřeně realistické a konzervativní výstupy modelu. Při vytváření modelů hodnot v riziku (VaR) pro odhad potenciálních čtvrtletních ztrát mohou instituce použít čtvrtletní údaje nebo převést údaje z kratšího období na čtvrtletní ekvivalent za použití analyticky vhodné metody podpořené empirickými důkazy a pomocí myšlenkového postupu a analýzy, které jsou dobře rozvinuty a zaznamenány. Tento přístup se používá konzervativně a soustavně. Je-li k dispozici jen omezený objem relevantních údajů, počíná si instituce přiměřeně konzervativně;
b)
používané modely jsou schopny odpovídajícím způsobem zachytit všechna podstatná rizika spojená s výnosy akcií, včetně obecného tržního rizika a specifického rizika akciového portfolia instituce. Interní modely adekvátně objasňují cenové změny v průběhu času, zachycují rozsah a změny ve složení potenciálních koncentrací a jsou odolné vůči nepříznivému tržnímu prostředí. Soubor rizikových expozic, z něhož pochází vzorek údajů použitý k vypracování odhadů, vystihuje soubory akciových expozic instituce nebo je s nimi alespoň srovnatelný;
c)
interní model odpovídá rizikovému profilu a složitosti akciového portfolia instituce. Vlastní-li instituce podstatné podíly, jejichž hodnoty jsou ze své podstaty vysoce nelineární, interní modely jsou navrženy tak, aby přiměřeně zachycovaly rizika spojená s takovými nástroji;
d)
přiřazování jednotlivých pozic k odhadům, tržním indexům a rizikovým faktorům je realistické, věrohodné a koncepčně správné;
e)
instituce pomocí empirických analýz prokáží vhodnost rizikových faktorů, včetně jejich schopnosti odrážet obecné i specifické riziko;
f)
odhady volatility výnosu akciových expozic zahrnují relevantní a dostupné údaje, informace a metody. Použijí se jak interní údaje podrobené nezávislému přezkumu, tak údaje z externích zdrojů, včetně sdílených údajů;
g)
instituce má k dispozici propracovaný a komplexní program zátěžového testování.
Článek 187
Proces řízení rizika a kontrolní mechanismy
Vzhledem k vývoji a použití interních modelů pro účely kapitálových požadavků zavádějí instituce zásady, postupy a kontrolní mechanismy, aby zajistily integritu modelu a procesu modelování. Tyto zásady, postupy a kontrolní mechanismy zahrnují:
a)
plnou integraci interního modelu do celkového řídicího informačního systému instituce a do řízení investičního akciového portfolia. Interní modely musí být plně integrovány do infrastruktury řízení rizik instituce, zejména jsou-li používány pro měření a hodnocení výkonnosti akciového portfolia, včetně rizikově upravené výkonnosti, alokaci ekonomického kapitálu do akciových expozic a hodnocení celkové kapitálové přiměřenosti a procesu řízení investic;
b)
zavedené systémy řízení, postupy a kontrolní funkce pro zajištění pravidelného a nezávislého přezkumu všech prvků interního procesu modelování, včetně schvalování revizí modelu, prověřování vstupů modelu a přezkumu výstupů modelu, jako například přímého ověření výpočtů rizika. Tyto přezkumy hodnotí přesnost, úplnost a vhodnost vstupů a výsledků modelu a zaměřují se na nalezení a omezení potenciálních chyb spojených se známými slabinami modelu a na odhalení jeho neznámých slabých stránek. Tyto přezkumy může provádět nezávislý interní útvar nebo nezávislá externí třetí strana;
c)
odpovídající systémy a postupy sledování investičních limitů a rizika u akciových expozic;
d)
útvary odpovědné za tvorbu a použití modelu jsou funkčně nezávislé na útvarech odpovědných za řízení jednotlivých investic;
e)
osoby odpovědné za některou součást procesu modelování mají odpovídající kvalifikaci. Vedení přidělí útvaru odpovědnému za modelování dostatečně schopné a kvalifikované pracovníky.
Článek 188
Validace a záznamy
Instituce mají spolehlivé systémy pro validaci přesnosti a konzistentnosti svých interních modelů a procesů modelování. Veškeré podstatné prvky interních modelů, procesů modelování a validace se zaznamenávají.
Validace a záznamy institucí týkající se interních modelů a procesů modelování splňují tyto požadavky:
a)
k posouzení výkonnosti svých interních modelů a procesů používá instituce interní proces validace soustavně a věrohodným způsobem;
b)
metody a údaje používané pro kvantitativní validaci se používají soustavně. Změny týkající se metod odhadování a validace a změny týkající se údajů (jak jejich zdrojů, tak období) se zaznamenávají;
c)
instituce pravidelně porovnávají skutečné výnosy akcií, které se vypočítají pomocí realizovaných a nerealizovaných zisků a ztrát, s modelovými odhady. Tato srovnání vycházejí z historických údajů, které se vztahují k co nejdelšímu časovému úseku. Instituce zaznamenávají metody a údaje použité pro tato srovnání. Analýza a záznamy se aktualizují minimálně jednou ročně;
d)
instituce využívají ostatní kvantitativní nástroje validace a srovnání s externími zdroji údajů. Analýza vychází z údajů vhodných pro dané portfolio, pravidelně aktualizovaných a pokrývajících odpovídající období sledování. Interní posouzení výkonnosti modelů prováděné institucemi je založeno na co nejdelším časovém úseku;
e)
instituce mají řádné interní standardy pro řešení situací, kdy srovnání skutečných výnosů akcií s odhady modelů zpochybňuje platnost odhadů nebo modelů. Tyto standardy berou v úvahu hospodářské cykly a podobnou systematickou proměnlivost ve výnosech akcií. Veškeré úpravy interních modelů provedené na základě revizí modelů se zaznamenají a musí být konzistentní se standardy pro revizi modelů dané instituce;
f)
interní model a proces modelování se zaznamená, a to včetně povinností osob účastnících se modelování a procesů schvalování a revize modelů.
Pododdíl 5
Interní správa a řízení a dohled
Článek 189
Správa a řízení společnosti
1. Všechny podstatné aspekty ratingových procesů a procesů odhadu schvaluje vedoucí orgán instituce nebo jím jmenovaný výbor a vrcholné vedení. Tyto osoby mají obecné vědomosti o ratingových systémech instituce a plně chápou informace obsažené ve zprávách pro vedení, které se systémy zabývají.
2. Vrcholné vedení plní tyto požadavky:
a)
upozorňuje vedoucí orgán nebo jím jmenovaný výbor na podstatné změny nebo výjimky v zavedených zásadách, které podstatným způsobem ovlivní fungování ratingových systémů instituce;
b)
dobře rozumí koncepci a fungování ratingových systémů;
c)
trvale zajišťuje řádné fungování ratingových systémů.
Útvary řízení úvěrového rizika pravidelně informují vrcholné vedení o fungování ratingového procesu, oblastech vyžadujících zlepšení a krocích směřujících k nápravě dříve zjištěných nedostatků.
3. Analýza profilu úvěrového rizika dané instituce, která vychází z interních ratingů, je důležitou součástí zpráv pro vedení. Zprávy obsahují alespoň rizikové profily jednotlivých stupňů, přechody mezi stupni, odhad příslušných parametrů pro jednotlivé stupně a srovnání očekávaných a skutečných poměrů selhání a případně, používají-li se vlastní odhady, očekávaných a skutečných LGD a očekávaných a skutečných konverzních faktorů, a výsledky zátěžových testů. Četnost zpráv závisí na významu a typu informací a na postavení příjemce.
Článek 190
Řízení úvěrového rizika
1. Útvar řízení úvěrového rizika je nezávislý na pracovnících a členech vedení odpovědných za vznik a obnovu expozic a podléhá přímo vrcholnému vedení. Útvar je odpovědný za koncepci nebo výběr, realizaci, dohled a fungování ratingových systémů. Pravidelně vydává a analyzuje zprávy o výstupech ratingových systémů.
2. Útvar řízení úvěrového rizika je odpovědný za:
a)
testování a sledování stupňů a seskupení;
b)
zpracování a analýzu souhrnných zpráv o ratingových systémech instituce;
c)
prováděcí postupy sloužící k ověření, zda definice stupňů a seskupení jsou soustavně používány všemi útvary a pro všechny zeměpisné oblasti;
d)
přezkum a záznamy všech změn týkajících se ratingového procesu, včetně důvodů, které k těmto změnám vedly;
e)
přezkum ratingových kritérií s cílem zjistit, zda zůstávají vhodná pro předpověď rizika. Změny v ratingovém procesu, kritériích nebo jednotlivých ratingových parametrech se zaznamenávají a uchovávají;
f)
aktivní účast na tvorbě či výběru, realizaci a validaci modelů používaných v ratingovém procesu;
g)
dohled nad modely používanými v ratingovém procesu;
h)
průběžnou kontrolu a úpravy modelů používaných v ratingovém procesu.
3. Instituce, které používají sdílené údaje podle čl. 179 odst. 2, mohou zadat externím subjektům tyto úkoly:
a)
zpracování informací týkajících se testování a sledování stupňů a seskupení;
b)
zpracování souhrnných zpráv o ratingových systémech instituce;
c)
zpracování informací týkajících se přezkumu ratingových kritérií za účelem zjištění, zda zůstávají vhodná pro předpověď rizika;
d)
záznamy změn ratingového procesu, kritérií či jednotlivých ratingových parametrů;
e)
zpracování informací týkajících se průběžné kontroly a úpravy modelů používaných v ratingovém procesu.
4. Instituce, které využijí odstavce 3, zajistí, aby příslušné orgány měly přístup ke všem relevantním informacím třetí strany, které jsou nezbytné ke kontrole splnění požadavků, a aby příslušné orgány mohly provádět kontroly na místě ve stejném rozsahu jako v instituci.
Článek 191
Interní audit
Interní audit nebo jiná srovnatelná nezávislá auditorská jednotka prověří alespoň jednou ročně ratingové systémy instituce a jejich fungování, včetně provádění úvěrových obchodů a odhadů PD, LGD, EL a konverzních faktorů. Oblasti prověřování zahrnují i dodržování všech příslušných požadavků.
KAPITOLA 4
Snižování úvěrového rizika
Oddíl 1
Definice a všeobecné požadavky
Článek 192
Definice
Pro účely této kapitoly se rozumí:
1)
„institucí poskytující úvěr“ instituce, která má danou expozici;
2)
„zajištěnou úvěrovou transakcí“ jakákoliv transakce, na jejímž základě vzniká expozice zajištěná kolaterálem, aniž má instituce má právo obdržet rozpětí alespoň jednou denně;
3)
„transakcí na kapitálovém trhu“ jakákoliv transakce, na jejímž základě vzniká expozice zajištěná kolaterálem s tím, že instituce má právo obdržet rozpětí alespoň jednou denně;
4)
„podkladovým subjektem kolektivního investování“ subjekt kolektivního investování, do jehož akcií nebo podílových jednotek investoval jiný subjekt kolektivního investování.
Článek 193
Zásady pro uznávání účinku technik snižování úvěrového rizika
1. Žádné expozici, u které instituce získá snížení úvěrového rizika, nesmí být přiřazen vyšší objem rizikově vážené expozice nebo výše očekávané ztráty, než u jinak totožné expozice, u níž instituce nemá žádné snížení úvěrového rizika.
2. Jestliže objem rizikově vážené expozice již bere v úvahu zajištění úvěrového rizika buď podle kapitoly 2, nebo případně kapitoly 3, instituce ve výpočtech podle této kapitoly nevezme zajištění úvěrového rizika v úvahu.
3. Pokud jsou požadavky ustanovení oddílů 2 a 3 splněny, instituce mohou pozměnit výpočet objemů rizikově vážených expozic podle standardizovaného přístupu a výpočet objemů rizikově vážených expozic a výše očekávaných ztrát podle přístupu IRB v souladu s ustanoveními oddílů 4, 5 a 6.
4. Instituce zacházejí s hotovostí, cennými papíry či komoditami nakoupenými, vypůjčenými nebo obdrženými v rámci repo obchodu nebo půjčky či výpůjčky cenných papírů nebo komodit jako s kolaterálem.
5. Instituce, která počítá objemy rizikově vážených expozic podle standardizovaného přístupu a má více než jednu formu snižování úvěrového rizika, které se týkají jedné expozice, provede oba tyto postupy:
a)
rozdělí expozici do částí, na něž se vztahuje příslušný typ nástroje snižování úvěrového rizika;
b)
vypočítá objem rizikově vážené expozice zvlášť pro každou část získanou v písmenu a) podle ustanovení kapitoly 2 a této kapitoly.
6. Pokud instituce, která počítá objemy rizikově vážených expozic podle standardizovaného přístupu, pokrývá jednu expozici zajištěním úvěrového rizika poskytnutým jedním poskytovatelem zajištění a s různými dobami splatnosti, provede oba tyto postupy:
a)
rozdělí expozici na části kryté příslušným nástrojem snižování úvěrového rizika;
b)
vypočítá objem rizikově vážené expozice zvlášť pro každou část získanou v písmenu a) podle ustanovení kapitoly 2 a této kapitoly.
Článek 194
Zásady, jimiž se řídí způsobilost technik snižování úvěrového rizika
1. Technika používaná pro zajištění úvěrového rizika spolu s provedenými akcemi a kroky, jakož i postupy a zásadami realizovanými institucí poskytující úvěr musí vést k vytvoření takových ujednání o zajištění úvěrového rizika, která jsou právně účinná a vymahatelná podle všech příslušných právních řádů.
Instituce poskytující úvěr poskytne na žádost příslušného orgánu nejaktuálnější verzi nezávislého, písemného a odůvodněného právního stanoviska či stanovisek, jichž použila k určení toho, zda její ujednání o zajištění úvěrového rizika splňuje či splňují podmínky stanovené v prvním pododstavci.
2. Instituce poskytující úvěr učiní všechny náležité kroky, aby zajistila účinnost ujednání o zajištění úvěrového rizika a aby pokryla rizika, jichž se ujednání týká.
3. Instituce případně mohou zohlednit majetkové zajištění úvěrového rizika při výpočtu účinku snižování úvěrového rizika, pouze pokud aktiva pro zajištění splňují obě tyto podmínky;
a)
jsou zařazena na seznam způsobilých aktiv stanovených v článcích 197 až 200; a
b)
jsou dostatečně likvidní a jejich hodnota v průběhu času dostatečně stabilní tak, aby poskytovala vhodnou úroveň jistoty ohledně dosaženého zajištění úvěrového rizika s přihlédnutím k přístupu, který se používá k výpočtu objemů rizikově vážených expozic, a k povolené míře uznatelnosti.
4. Instituce mohou zohlednit majetkové zajištění úvěrového rizika při výpočtu účinku snižování úvěrového rizika, pouze pokud má instituce poskytující úvěr právo v případě selhání, platební neschopnosti nebo konkursu nebo v případě jiné smluvně stanovené úvěrové události dlužníka, případně správce kolaterálu, aktiva, která byla poskytnuta jako zajištění, ve vhodném okamžiku realizovat nebo zadržet. Stupeň korelace mezi hodnotou aktiva, které poskytuje zajištění úvěru, a úvěrovou kvalitou dlužníka nesmí být nepřiměřeně vysoký.
5. V případě osobního zajištění úvěrového rizika bude poskytovatel zajištění považován za způsobilého poskytovatele zajištění pouze v případě, že poskytovatel zajištění je uveden na seznamu způsobilých poskytovatelů stanovených v článcích 201 nebo případně 202.
6. V případě osobního zajištění úvěrového rizika se dohoda o zajištění považuje za způsobilou dohodu o zajištění, pouze pokud splňuje obě tyto podmínky:
a)
je uvedena na seznamu způsobilých dohod o zajištění stanovených v článku 203 a čl. 204 odst. 1;
b)
je právně účinná a vymahatelná podle příslušných právních řádů, aby poskytovala vhodnou úroveň jistoty ohledně dosaženého zajištění úvěrového rizika s přihlédnutím k přístupu, který se používá k výpočtu objemů rizikově vážených expozic, a k povolené míře uznatelnosti;
c)
poskytovatel zajištění splňuje kritéria stanovená v odstavci 5.
7. Zajištění úvěrového rizika musí být v souladu s příslušnými požadavky uvedenými v oddíle 3.
8. Instituce musí být příslušným orgánům schopna prokázat, že zavedla přiměřené postupy pro řízení rizik, aby byla schopna kontrolovat ta rizika, jimž může být vystavena v důsledku uplatňování postupů pro snižování úvěrového rizika.
9. Bez ohledu na skutečnost, že snižování úvěrového rizika bylo vzato v úvahu pro účely výpočtu objemů rizikově vážených expozic a případně výpočtu výše očekávaných ztrát, musí instituce nadále provádět plné hodnocení úvěrového rizika podkladové expozice a musí být schopny prokázat příslušným orgánům, že tento požadavek splňují. V případě repo obchodů a půjček cenných papírů nebo půjček či výpůjček komodit bude za podkladovou expozici, pouze pro účely tohoto odstavce, považována čistá hodnota expozice.
10. EBA vypracuje návrhy regulačních technických norem pro upřesnění toho, co představuje dostatečně likvidní aktiva a kdy mohou být hodnoty aktiv považovány za dostatečně stabilní pro účely odstavce 3.
EBA předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi do 30. září 2014.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
Oddíl 2
Způsobilé formy snižování úvěrového rizika
Pododdíl 1
Majetkové zajištění úvěrového rizika
Článek 195
Rozvahové započtení
Instituce může používat rozvahové započtení vzájemných pohledávek mezi ní a její protistranou jakožto způsobilou formu snižování úvěrového rizika.
Aniž je dotčen článek 196, lze uznat pouze do výše vzájemného hotovostního krytí mezi institucí a protistranou. Instituce mohou pozměnit objemy rizikově vážených expozic, a případně výši očekávaných ztrát pouze u úvěrů a vkladů, které samy obdržely a které jsou předmětem dohody o rozvahovém započtení.
Článek 196
Rámcové dohody o započtení týkající se repo obchodů nebo půjček či výpůjček cenných papírů nebo komodit anebo ostatních transakcí na kapitálovém trhu
Instituce používající komplexní metodu finančního kolaterálu stanovenou v článku 223 mohou zohlednit dopady dvoustranných dohod o započtení týkajících se repo obchodů, půjček či výpůjček cenných papírů nebo komodit nebo ostatních transakcí na kapitálovém trhu s protistranou. Aniž je dotčen článek 299, kolaterál a cenné papíry nebo komodity vypůjčené v rámci takovýchto dohod nebo transakcí musí splňovat požadavky ohledně způsobilosti kolaterálu uvedené v článcích 197 a 198.
Článek 197
Způsobilost kolaterálu pro účely všech přístupů a metod
1. Instituce mohou využívat následující položky jako způsobilý kolaterál pro účely všech přístupů a metod:
a)
složená hotovost nebo hotovostní nástroje v držení instituce poskytující úvěr;
b)
dluhové cenné papíry vydané ústředními vládami nebo centrálními bankami, pokud tyto cenné papíry mají úvěrové hodnocení vypracované externí ratingovou agenturou nebo exportní úvěrovou agenturou uznanou pro účely kapitoly 2, kterému byl orgánem EBA přiřazen stupeň úvěrové kvality 4 nebo lepší podle pravidel pro stanovení rizikových vah expozic vůči ústředním vládám a centrálním bankám podle kapitoly 2;
c)
dluhové cenné papíry vydané institucemi, pokud tyto cenné papíry mají úvěrové hodnocení vypracované externí ratingovou agenturou, kterému byl orgánem EBA přiřazen stupeň úvěrové kvality 3 nebo lepší podle pravidel pro stanovení rizikových vah expozic vůči institucím podle kapitoly 2;
d)
dluhové cenné papíry vydané jinými subjekty, pokud tyto cenné papíry mají úvěrové hodnocení vypracované externí ratingovou agenturou, kterému byl orgánem EBA přiřazen stupeň úvěrové kvality 3 nebo lepší podle pravidel pro stanovení rizikových vah expozic vůči podnikům podle kapitoly 2;
e)
dluhové cenné papíry s krátkodobým úvěrovým hodnocením vypracovaným externí ratingovou agenturou, kterému byl orgánem EBA přiřazen stupeň úvěrové kvality 3 nebo lepší podle pravidel pro stanovení rizikových vah krátkodobých expozic podle kapitoly 2;
f)
akcie nebo konvertibilní dluhopisy zahrnované do hlavního indexu;
g)
zlato;
h)
sekuritizované pozice, které nejsou resekuritizovanými pozicemi, které mají externí úvěrové hodnocení vypracované externí ratingovou agenturou, pokud byl tomuto hodnocení orgánem EBA přiřazen stupeň úvěrové kvality 3 nebo lepší podle pravidel pro stanovení rizikových vah sekuritizovaných expozic podle přístupu uvedeného v kapitole 5 oddíle 3 pododdíle 3.
2. Pro účely odst. 1 písm. b) se do položky „dluhové cenné papíry vydané ústředními vládami nebo centrálními bankami“ zahrnují následující:
a)
dluhové cenné papíry vydané regionální vládou nebo místními orgány, pokud se s expozicemi vůči těmto orgánům zachází jako s expozicemi vůči ústřední vládě, do jejíž pravomoci spadají, podle čl. 115 odst. 2;
b)
dluhové cenné papíry vydané subjekty veřejného sektoru, které jsou posuzovány jako expozice vůči ústředním vládám podle čl. 116 odst. 4;
c)
dluhové cenné papíry vydané mezinárodními rozvojovými bankami, kterým je přidělena riziková váha 0 % podle čl. 117 odst. 2;
d)
dluhové cenné papíry vydané mezinárodními organizacemi, kterým je přidělena riziková váha 0 % podle článku 118;
3. Pro účely odst. 1 písm. c) se do položky „dluhové cenné papíry vydané institucemi“ zahrnují následující:
a)
dluhové cenné papíry vydané regionální vládou nebo místními orgány jiné než dluhové cenné papíry uvedené v odst. 2 písm. a);
b)
dluhové cenné papíry vydané subjekty veřejného sektoru, pokud se s expozicemi vůči těmto subjektům zachází podle čl. 116 odst. 1 a 2;
c)
dluhové cenné papíry vydané mezinárodními rozvojovými bankami jinými než těmi, kterým je přidělena riziková váha 0 % podle čl. 117 odst. 2.
4. Instituce může používat dluhové cenné papíry, které jsou vydané jinými institucemi a které nemají úvěrové hodnocení vypracované externí ratingovou agenturou, jako způsobilý kolaterál, pokud tyto dluhové cenné papíry splňují všechna tato kritéria:
a)
jsou kotovány na uznané burze;
b)
jsou přednostním dluhem;
c)
všechny ostatní emise emitující instituce s ratingem, jež mají stejnou úroveň (přednosti), mají úvěrové hodnocení vypracované externí ratingovou agenturou, kterému byl orgánem EBA přiřazen stupeň úvěrové kvality 3 nebo lepší podle pravidel pro stanovení rizikových vah expozic vůči institucím nebo krátkodobých expozic podle kapitoly 2;
d)
instituce poskytující úvěr nemá k dispozici žádné informace, podle nichž by emise měla obdržet úvěrové hodnocení nižší, než je uvedeno v písmenu c);
e)
tržní likvidita daného nástroje je pro tyto účely dostatečná.
5. Instituce mohou používat podílové jednotky nebo akcie subjektů kolektivního investování jako způsobilý kolaterál, pokud jsou splněny všechny tyto podmínky:
a)
podílové jednotky nebo akcie jsou denně kótovány na kapitálovém trhu;
b)
subjekty kolektivního investování se omezují na investice do nástrojů, které jsou uznatelné podle odstavců 1 a 2;
c)
subjekty kolektivního financování splňují podmínky stanovené v čl. 132 odst. 3.
Pokud subjekt kolektivního investování investuje do akcií nebo podílových jednotek jiného subjektu kolektivního investování, podmínky stanovené v písmenech a) až c) prvního pododstavce se použijí obdobně na každý podkladový subjekt kolektivního investování.
Použití derivátových nástrojů k zajištění povolených investic subjektem kolektivního investování není na újmu uznání podílových jednotek nebo akcií takového subjektu jakožto kolaterálu.
6. Pro účely odstavce 5, pokud subjekt kolektivního investování (dále jen „původní subjekt kolektivního investování“) nebo jeho podkladové subjekty kolektivního investování nejsou omezeny na investice do nástrojů, které jsou způsobilé podle odstavců 1 a 4, mohou instituce použít podílové jednotky nebo akcie tohoto subjektu kolektivního investování jako kolaterál na částku rovnající se hodnotě způsobilých aktiv, které tento subjekt kolektivního investování drží, za předpokladu, že subjekt kolektivního investování nebo kterýkoliv z jeho podkladových subjektů kolektivního investování investoval do neuznatelných aktiv v maximální míře povolené v rámci svého oprávnění.
Pokud jakýkoliv podkladový subjekt kolektivního investování má svoje vlastní podkladové subjekty kolektivního investování, mohou instituce použít podílové jednotky nebo akcie původního subjektu kolektivního investování jako způsobilý kolaterál za předpokladu, že používají metodiku stanovenou v prvním pododstavci.
Pokud mohou mít neuznatelná aktiva zápornou hodnotu v důsledku závazků nebo podmíněných závazků vyplývajících z vlastnictví, instituce učiní oba tyto kroky:
a)
vypočtou celkovou hodnotu neuznatelných aktiv;
b)
pokud částka získaná podle písmene a) je negativní, odečtou absolutní hodnotu částky od celkové hodnoty způsobilých aktiv.
7. Pokud jde o odst. 1 písm. b) až e), tak v případě, že cenný papír má dvě úvěrová hodnocení vypracovaná externími ratingovými agenturami, použijí instituce méně příznivé hodnocení. Pokud má cenný papír více než dvě úvěrová hodnocení vypracovaná externími ratingovými agenturami, instituce použijí dvě nejpříznivější úvěrová hodnocení. Pokud se tato dvě nejpříznivější úvěrová hodnocení liší, instituce použijí úvěrové hodnocení méně příznivé.
8. ESMA vypracuje návrhy prováděcích technických norem pro upřesnění těchto otázek:
a)
hlavní indexy uvedené v odst. 1 písm. f) tohoto článku, čl. 198 odst. 1 písm. a), čl. 224 odst. 1 a 4 a čl.299 odst. 2 písm. e);
b)
uznané burzy uvedené v odst. 4 písm. a) tohoto článku a v čl. 198 odst. 1 písm. a), čl. 224 odst. 1 a 4, čl. 299 odst. 2 písm. e), čl. 400 odst. 2 písm. k), čl. 416 odst. 3 písm. e), čl. 428 odst. 1 písm. c) a v příloze III bodu 12 podle podmínek stanovených v čl. 4 odst. 1 bodu 72.
ESMA předloží tyto návrhy prováděcích technických norem Komisi do 31. prosince 2014.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat prováděcí technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 15 nařízení (EU) č. 1095/2010.
Článek 198
Další možnosti uznání kolaterálu pro účely komplexní metody finančního kolaterálu
1. Kromě kolaterálu stanoveného v článku 197 může instituce, která používá komplexní metodu finančního kolaterálu stanovenou v článku 223, používat jako způsobilý kolaterál níže uvedené položky:
a)
akcie nebo konvertibilní dluhopisy nezahrnuté do hlavního indexu, ale obchodované na uznané burze;
b)
podílové jednotky nebo akcie subjektů kolektivního investování, pokud jsou splněny obě následující podmínky:
i)
podílové jednotky nebo akcie jsou denně kótovány na kapitálovém trhu;
ii)
subjekty kolektivního investování jsou omezeny na investice do nástrojů, které jsou uznatelné podle čl. 197 odst. 1 a 4 a na položky uvedené v písm. a) tohoto pododstavce.
V případě, kdy subjekt kolektivního investování investuje do podílových jednotek nebo akcií jiného subjektu kolektivního investování, se podmínky písm. a) a b) tohoto odstavce použijí na takové podkladové subjekty kolektivního investování obdobně.
Použití derivátových nástrojů k zajištění povolených investic subjektem kolektivního investování není na újmu uznání podílových jednotek nebo akcií takového subjektu jakožto kolaterálu.
2. Pokud subjekt kolektivního investování nebo jakýkoliv podkladový subjekt kolektivního investování není omezen na investice do nástrojů, které jsou uznatelné podle čl. 197 odst. 1 a 4 a na položky uvedené v odst. 1 písm. a), mohou instituce používat podílové jednotky nebo akcie takového subjektu kolektivního investování jako kolaterál na částku rovnající se hodnotě způsobilých aktiv, která drží tento subjekt kolektivního investování, za předpokladu, že tento subjekt kolektivního investování nebo kterýkoliv z jeho podkladových subjektů kolektivního investování investoval do neuznatelných aktiv v maximální míře povolené v rámci svého oprávnění.
Pokud mohou mít neuznatelná aktiva zápornou hodnotu v důsledku závazků nebo podmíněných závazků vyplývajících z vlastnictví, instituce učiní oba tyto kroky:
a)
vypočtou celkovou hodnotu neuznatelných aktiv;
b)
pokud částka získaná podle písmene a) je negativní, odečtou absolutní hodnotu uvedené částky od celkové hodnoty způsobilých aktiv.
Článek 199
Další možnosti uznání kolaterálu pro účely přístupu IRB
1. Kromě kolaterálu uvedeného v článcích 197 a 198 mohou instituce, které vypočítávají objemy rizikově vážených expozic a výši očekávaných ztrát podle přístupu IRB, použít také tyto formy kolaterálu:
a)
kolaterál ve formě nemovitého majetku podle odstavců 2, 3 a 4;
b)
pohledávky podle odstavce 5;
c)
další hmotný kolaterál podle odstavců 6 a 8;
d)
pronájem podle odstavce 7.
2. Není-li stanoveno jinak podle čl. 124 odst. 2, instituce mohou použít jako způsobilý kolaterál obytné nemovitosti, které vlastník obývá nebo bude obývat, nebo které pronajímá nebo bude pronajímat nebo uživatel v případě osobních investičních společností, a obchodní nemovitosti, včetně kanceláří nebo jiných obchodních prostor, pokud jsou splněny obě následující podmínky:
a)
hodnota nemovitosti nezávisí významně na úvěrové kvalitě dlužníka. Instituce mohou při určování, zda je taková závislost významná, vyloučit situace, kdy hodnotu nemovitostí i plnění ze strany dlužníka ovlivňují čistě makroekonomické faktory;
b)
riziko dlužníka nezávisí významně na výnosech z dané nemovitosti či projektu, ale na základní schopnosti dlužníka splatit dluh z jiných zdrojů, a tudíž splacení dluhu významně nezávisí na jakémkoliv peněžním toku vytvářeném danou nemovitostí, která slouží jako kolaterál.
3. Instituce se mohou odchýlit od odst. 2 písm. b) v případě expozic zajištěných obytnými nemovitostmi, které se nacházejí na území členského státu, pokud příslušný orgán dotyčného členského státu zveřejnil důkazy o tom, že na daném území existuje rozvinutý a zavedený trh s obytnými nemovitostmi se ztrátovostí, která nepřekračuje tyto limity:
a)
ztráty z úvěrů zajištěných obytnou nemovitostí až do výše 80 % tržní hodnoty nebo 80 % zástavní hodnoty nemovitosti, není-li stanoveno jinak podle čl. 124 odst. 2, nepřekračují 0,3 % nesplacených úvěrů zajištěných obytnou nemovitostí v každém daném roce;
b)
celkové ztráty z úvěrů zajištěných obytnou nemovitostí nepřesahují 0,5 % nesplacených úvěrů zajištěných obytnou nemovitostí v daném roce.
Jestliže jedna z podmínek uvedených v písmenech a) a b) prvního pododstavce není v daném roce splněna, instituce nesmí použít postup stanovený v uvedeném pododstavci, dokud obě podmínky nebudou v následujícím roce opět splněny.
4. Instituce se mohou odchýlit od odst. 2 písm. b) pro obchodní nemovitosti nacházející se na území členského státu, pokud příslušný orgán dotyčného členského státu zveřejnil důkazy o tom, že na daném území existuje rozvinutý a zavedený trh s obchodními nemovitostmi se ztrátovostí, která nepřekračuje žádný z těchto limitů:
a)
ztráty z úvěrů zajištěných obchodními nemovitostmi až do 50 % tržní hodnoty nebo 60 % zástavní hodnoty nemovitosti nepřekračují 0,3 % nesplacených úvěrů zajištěných obchodními nemovitostmi v každém daném roce;
b)
celkové ztráty z úvěrů zajištěných obchodními nemovitostmi nepřesahují 0,5 % nesplacených úvěrů zajištěných obchodními nemovitostmi v každém daném roce.
Jestliže jedna z podmínek uvedených v písmenech a) a b) prvního pododstavce není v daném roce splněna, instituce nesmí použít postup stanovený v uvedeném pododstavci, dokud obě podmínky nebudou v následujícím roce opět splněny.
5. Instituce mohou využít jako způsobilý kolaterál pohledávku spojenou s obchodní transakcí nebo s transakcemi s původní splatností maximálně jeden rok. Uznatelné pohledávky nezahrnují pohledávky spojené se sekuritizací, subparticipací nebo s úvěrovými deriváty, nebo pohledávky za ekonomicky spjatými osobami.
6. Příslušné orgány povolí, aby instituce použila jako způsobilý kolaterál jiné druhy hmotného kolaterálu než ty, které jsou uvedeny v odstavcích 2, 3 a 4, pokud jsou splněny všechny následující podmínky:
a)
existují likvidní trhy, doložené četnými transakcemi s ohledem na druh aktiva, pro nakládání s kolaterálem rychlým a ekonomicky účinným způsobem. Instituce posuzují tuto podmínku pravidelně a rovněž v případech, kdy z informací plyne, že nastávají podstatné změny na trhu;
b)
existují zavedené, veřejně dostupné tržní ceny daného kolaterálu. Instituce mohou považovat tržní ceny za zavedené, pokud plynou ze spolehlivých zdrojů informací, jako jsou veřejné indexy, a odrážejí cenu transakcí za obvyklých podmínek. Instituce mohou považovat tržní ceny za veřejně dostupné, pokud jsou tyto ceny zveřejňovány, snadno přístupné, a je možné je získávat pravidelně, aniž by to představovalo nepatřičnou administrativní nebo finanční zátěž;
c)
instituce analyzuje tržní ceny, čas a náklady potřebné ke zpeněžení kolaterálu a realizované výnosy z kolaterálu;
d)
instituce prokáže, že realizované výnosy z kolaterálu nejsou nižší než 70 % hodnoty kolaterálu ve více než 10 % všech likvidací pro daný typ kolaterálu. Pokud existuje podstatné kolísání tržních cen, instituce prokáže ke spokojenosti příslušných orgánů, že její ocenění kolaterálu je dostatečně konzervativní.
Instituce dokumentují splnění podmínek uvedených v prvním pododstavci písm. a) až d) a těch, které jsou uvedeny v článku 210.
7. S výhradou ustanovení čl. 230 odst. 2, pokud jsou požadavky uvedené v článku 211 splněny, může být s expozicemi, které vznikly z pronájmu majetku instituce třetí osobě, nakládáno stejným způsobem jako s úvěry zajištěnými stejným druhem nemovitosti.
8. EBA zveřejní seznam druhů hmotného kolaterálu, u nichž mohou instituce předpokládat, že splňují podmínky uvedené v odst. 6 písm. a) a b).
Článek 200
Ostatní majetkové zajištění úvěrového rizika
Instituce mohou jako způsobilý kolaterál použít tato ostatní majetková zajištění úvěrového rizika:
a)
hotovost nebo hotovostní nástroje v držení třetí strany, která je institucí, jestliže tato hotovost nebo hotovostní nástroje nejsou ve správě třetí strany a jsou zastavené ve prospěch instituce poskytující úvěr;
b)
životní pojistky zastavené ve prospěch instituce poskytující úvěr;
c)
nástroje vydané třetí stranou, která je institucí, jež budou na požádání touto institucí zpětně odkoupeny.
Pododdíl 2
Osobní zajištění úvěrového rizika
Článek 201
Způsobilost poskytovatelů zajištění pro účely všech přístupů
1. Instituce mohou jako způsobilé poskytovatele osobního zajištění úvěrového rizika použít tyto strany:
a)
ústřední vlády a centrální banky;
b)
orgány regionální nebo místní správy;
c)
mezinárodní rozvojové banky;
d)
mezinárodní organizace, pokud expozicím vůči nim je podle článku 117 přidělena riziková váha 0 %;
e)
subjekty veřejného sektoru, pokud se s pohledávkami vůči nim zachází podle článku 116;
f)
instituce a finanční instituce, u nichž se s expozicemi vůči nim zachází jako s expozicemi vůči institucím podle čl. 119 odst. 5;
g)
další podniky, včetně mateřských, dceřiných a přidružených podniků instituce, pokud je splněna jedna z následujících podmínek:
i)
tyto další podniky mají úvěrové hodnocení vypracované externí ratingovou agenturou;
ii)
v případě institucí, které vypočítávají objemy rizikově vážených expozic a výši očekávaných ztrát podle přístupu IRB, tyto další podniky nemají úvěrové hodnocení vypracované uznanou externí ratingovou agenturou a jsou interně ohodnoceny danou institucí;
h)
ústřední protistrany.
2. V případě, že instituce vypočítávají objemy rizikově vážených expozic a výši očekávaných ztrát podle přístupu IRB, musí být ručitel, aby byl způsobilý jako poskytovatel osobního zajištění úvěrového rizika, institucí interně ohodnocen v souladu s ustanoveními kapitoly 3 oddílu 6.
Příslušné orgány zveřejní a budou udržovat seznam těchto finančních institucí, které jsou způsobilými poskytovateli osobního zajištění úvěrového rizika podle odst. 1 písm. f), nebo hlavních kritérií pro určování těchto způsobilých poskytovatelů osobního zajištění úvěrového rizika, spolu s popisem použitelných obezřetnostních požadavků, a svůj seznam budou sdílet s dalšími příslušnými orgány v souladu s článkem 117 směrnice 2013/36/EU.
Článek 202
Způsobilost poskytovatelů zajištění pro účely přístupu IRB, kteří splňují podmínky pro uplatnění postupu stanoveného v čl. 153 odst. 3
Instituce může využívat instituce, pojišťovny a zajišťovny a exportní úvěrové agentury jako způsobilé poskytovatele osobního zajištění úvěrového rizika, kteří splňují podmínky pro uplatnění postupu stanoveného v čl. 153 odst. 3 v případě, že splňují všechny tyto podmínky:
a)
mají dostatečné odborné znalosti pro poskytování osobního zajištění úvěrového rizika;
b)
jsou regulovány způsobem rovnocenným pravidlům stanoveným v tomto nařízení, nebo měly v době, kdy bylo poskytnuto zajištění úvěru, úvěrové hodnocení vypracované uznanou externí ratingovou agenturou, kterému byl agenturou EBA přiřazen stupeň úvěrové kvality 3 nebo vyšší podle pravidel pro stanovení rizikových vah expozic vůči podnikům uvedených v kapitole 2;
c)
v době, kdy bylo poskytnuto zajištění úvěru nebo v jakémkoli období poté, měly interní rating, s PD stejnou nebo nižší než pravděpodobnost selhání než u stupně úvěrové kvality 2 nebo vyššího podle pravidel pro stanovení rizikových vah expozic vůči podnikům uvedených v kapitole 2;
d)
mají interní rating, s PD stejnou nebo nižší než pravděpodobnost selhání než u stupně úvěrové kvality 3 nebo vyššího podle pravidel pro stanovení rizikových vah expozic vůči podnikům uvedených v kapitole 2.
Pro účely tohoto článku nepožívá zajištění úvěru poskytnuté exportní úvěrovou agenturou výhod výslovné protizáruky ze strany ústřední vlády.
Článek 203
Způsobilost záruk jako osobního zajištění úvěrového rizika
Instituce mohou jako způsobilé osobní zajištění úvěrového rizika využívat záruky.
Pododdíl 3
Druhy derivátů
Článek 204
Způsobilé druhy úvěrových derivátů
1. Instituce mohou jako způsobilé zajištění úvěrového rizika využívat následující druhy úvěrových derivátů a nástrojů, které mohou být z těchto úvěrových derivátů složeny, nebo nástrojů s obdobnou ekonomickou podstatou:
a)
swapy úvěrového selhání („credit default swaps“);
b)
swapy veškerých výnosů („total return swaps“);
c)
úvěrové dluhové cenné papíry do výše, v jaké jsou podloženy hotovostí.
Zajištění úvěrového rizika nelze uznat v případě, kdy instituce toto zajištění koupí prostřednictvím swapu veškerých výnosů a čisté platby obdržené ze swapu eviduje jako čistý příjem, avšak v evidenci nezohledňuje odpovídající snížení hodnoty zajištěných aktiv (snížením reálné hodnoty, nebo tvorbou opravných položek).
2. Pokud instituce provádí vnitřní zajištění pomocí úvěrového derivátu tak, aby toto zajištění úvěrového rizika bylo způsobilé jakožto zajištění úvěrového rizika pro účely této kapitoly, úvěrové riziko, které je převedeno do obchodního portfolia, musí být převedeno na třetí stranu nebo strany.
Pokud bylo vnitřní zajištění provedeno v souladu s prvním pododstavcem a požadavky uvedené v této kapitole byly splněny, instituce použijí pro výpočet objemů rizikově vážených expozic a výše očekávaných ztrát v případě pořizování osobního zajištění úvěrového rizika pravidla stanovená v oddílech 4 až 6.
Oddíl 3
Požadavky
Pododdíl 1
Majetkové zajištění úvěrového rizika
Článek 205
Požadavky na dohody o rozvahovém započtení jiné než rámcové dohody o započtení podle článku 206
Dohody o rozvahovém započtení jiné než rámcové dohody podle článku 206 se považují za způsobilou formu snižování úvěrového rizika, pokud jsou splněny všechny následující podmínky:
a)
musí být právně účinné a vymahatelné podle všech relevantních právních řádů, a to i v případě insolvence nebo úpadku protistrany;
b)
instituce jsou schopny kdykoli určit aktiva a závazky, které jsou předmětem uvedených dohod;
c)
instituce průběžně sledují a kontrolují rizika spojená s ukončením zajištění úvěrového rizika;
d)
instituce průběžně sledují a kontrolují příslušné expozice jako čisté pozice.
Článek 206
Požadavky na rámcové dohody o započtení týkající se repo obchodů nebo půjček či výpůjček cenných papírů nebo komodit anebo ostatních transakcí na kapitálovém trhu
Rámcové dohody o započtení týkající se repo obchodů, půjček či výpůjček cenných papírů nebo komodit anebo ostatních transakcí na kapitálovém trhu se považují za způsobilé formy snižování úvěrového rizika, pokud kolaterál poskytnutý podle těchto dohod splňuje všechny požadavky stanovené v čl. 207 odst. 2 až 4 a pokud jsou splněny všechny následující podmínky:
a)
jsou právně účinné a vymahatelné podle všech relevantních právních řádů, a to i v případě insolvence nebo úpadku protistrany;
b)
dávají protistraně, která není v selhání, právo ukončit a uzavřít včas všechny transakce, na které se vztahuje tato dohoda, v případě selhání druhé protistrany, a to i v případě konkursu nebo insolvence této protistrany;
c)
umožňují započtení zisků a ztrát z transakcí uzavřených podle této rámcové dohody tak, aby byla stanovena jen jediná čistá částka, kterou dluží jedna strana druhé.
Článek 207
Požadavky na finanční kolaterál
1. Finanční kolaterál a zlato se považují za způsobilý kolaterál pro účely všech přístupů a metod, jsou-li splněny všechny požadavky stanovené v odstavcích 2 až 4.
2. Mezi úvěrovou kvalitou dlužníka a hodnotou kolaterálu nesmí být podstatná pozitivní korelace. Dojde-li k výraznému snížení hodnoty kolaterálu, tato skutečnost nesmí být sama o sobě důvodem k výraznému zhoršení úvěrové kvality dlužníka. Stane-li se úvěrová kvalita dlužníka kritickou, tato skutečnost nesmí být sama o sobě důvodem k výraznému snížení hodnoty kolaterálu.
Cenné papíry vydané dlužníkem nebo členem ekonomicky spjaté skupiny osob, nejsou uznatelné jako způsobilý kolaterál. Aniž je dotčeno toto pravidlo, jsou kryté dluhopisy dlužníka, které splňují podmínky článku 129, uznatelné jako způsobilý kolaterál, pokud jsou poskytnuty jako kolaterál pro repo obchod, za předpokladu, že splňují podmínky stanovené v prvním pododstavci.
3. Instituce musí splňovat všechny smluvní a zákonné požadavky ohledně vymahatelnosti dohod o kolaterálu podle právního řádu, kterému jejich nárok na daný kolaterál podléhá, a uskutečnit všechny kroky nezbytné k tomu, aby tato vymahatelnost byla zajištěna.
Instituce musí provést dostatečnou právní analýzu, jež potvrdí vymahatelnost dohod o kolaterálu ve všech relevantních právních řádech. Dle potřeby musí takovou právní analýzu opakovat, aby byla vymahatelnost zajištěna trvale.
4. Instituce musí splňovat všechny následující provozní požadavky:
a)
řádně zdokumentují dohody o kolaterálu a mají jasný a spolehlivý postup pro včasnou realizaci kolaterálu;
b)
využívají spolehlivé procesy a postupy pro řízení rizik spojených s využitím kolaterálu - včetně rizik spojených se ztrátou nebo snížením zajištění úvěrového rizika, rizik nesprávného ocenění, rizik spojených s ukončením zajištění úvěrového rizika, rizika koncentrace vyplývajícího z využití kolaterálu a vazby na celkový rizikový profil instituce;
c)
mají zdokumentovány zásady a postupy týkající se přijímaných druhů a výše kolaterálu;
d)
vypočítávají tržní hodnotu kolaterálu a odpovídajícím způsobem ji přeceňují alespoň jednou za šest měsíců a vždy, když mají důvod se domnívat, že došlo k značnému poklesu tržní hodnoty kolaterálu;
e)
v případech, kdy je kolaterál v držení třetí strany, podniknou instituce přiměřené kroky, aby zajistily, že tato třetí strana bude kolaterál držet odděleně od svých vlastních aktiv;
f)
zajistí vyčlenění dostatečných zdrojů pro řádné plnění maržových dohod s protistranami financujícími OTC deriváty a cenné papíry, měřeno včasností a přesností jejich odchozích výzev k dodatkové úhradě marže a dobou odezvy na příchozí výzvy;
g)
mají zavedeny zásady řízení kolaterálu za účelem kontroly, sledování a vykazování následujících údajů:
i)
rizika, jimž je maržové dohody vystavují;
ii)
riziko koncentrace pro určité druhy aktiv použitých jako kolaterál;
iii)
opětovné použití kolaterálu včetně možných deficitů likvidity vyplývajících z opětovného použití kolaterálu přijatého od protistran;
iv)
vzdání se práv na kolaterál poskytnutý protistranám.
5. Kromě splnění všech požadavků stanovených v odstavcích 2 až 4, aby finanční kolaterál byl uznatelný jako způsobilý kolaterál pro účely jednoduché metody finančního kolaterálu, musí být zbytková splatnost zajištění nejméně stejně dlouhá jako zbytková splatnost expozice.
Článek 208
Požadavky na nemovitou zástavu
1. Nemovitý majetek lze považovat za způsobilý kolaterál pouze tehdy, pokud jsou splněny všechny požadavky stanovené v odstavcích 2 až 5.
2. Je třeba splňovat tyto požadavky na právní jistotu:
a)
zástavní právo nebo obdobná jistota jsou vymahatelné ve všech právních řádech relevantních k okamžiku uzavření úvěrové smlouvy a musí být řádně a včas zapsány;
b)
veškeré právní požadavky na vznik zástavy byly splněny;
c)
dohoda o zajištění a s ní související právní postupy umožňují instituci realizovat hodnotu zajištění v přiměřené lhůtě.
3. Je třeba, aby byly splněny tyto požadavky na sledování hodnoty nemovitostí a na oceňování nemovitostí:
a)
instituce sledují hodnotu nemovitosti často a nejméně jednou ročně u obchodních nemovitostí a nejméně jednou za tři roky v případě obytných nemovitostí. Instituce provádějí sledování častěji v případě, že na trhu dochází k výrazným změnám podmínek;
b)
ocenění nemovitosti se přezkoumá, pokud z údajů, které má instituce k dispozici, vyplývá, že hodnota nemovitosti se mohla v porovnání se všeobecnými tržními cenami podstatně snížit a přezkum je prováděn znalcem, který má potřebnou kvalifikaci, schopnosti a zkušenosti, aby mohl provést ocenění, a který je nezávislý na procesu rozhodování o poskytnutí úvěru. U půjček, které přesahují 3 milióny EUR nebo 5 % kapitálu instituce, musí tento znalec přezkoumat ocenění nemovitosti nejméně jednou za tři roky.
Pro sledování hodnoty nemovitosti a identifikaci nemovitosti, u níž je nutné přecenění, mohou instituce využívat statistické metody.
4. Instituce jasně zdokumentují druhy obytných a obchodních nemovitostí, které přijímají, a své zásady pro poskytování úvěrů v této oblasti.
5. Instituce mají zavedeny postupy pro sledování, zda je nemovitost přijatá jako zajištění úvěrového rizika dostatečně pojištěna proti nebezpečí poškození.
Článek 209
Požadavky na pohledávky
1. Pohledávky se považují za způsobilý kolaterál, pokud jsou splněny všechny požadavky stanovené v odstavcích 2 a 3.
2. Je třeba splňovat tyto požadavky na právní jistotu:
a)
právní mechanismus, na jehož základě je tento kolaterál instituci poskytující úvěr poskytnut, musí být důkladně propracovaný, účinný a musí zajistit, že tato instituce má ke kolaterálu jasná práva včetně práva na výnosy z prodeje kolaterálu;
b)
instituce učiní všechny kroky nezbytné ke splnění místních požadavků na vymahatelnost svých nároků z tohoto zajištění. Instituce poskytující úvěr musí mít prvořadý nárok na tento kolaterál, ačkoli tyto nároky mohou být podřízené nárokům přednostních věřitelů, jejichž postavení plyne z právních předpisů;
c)
instituce provedou dostatečnou právní analýzu, jež potvrdí vymahatelnost dohod o kolaterálu ve všech relevantních právních řádech;
d)
řádně zdokumentují dohodu o kolaterálu a mají jasný a spolehlivý postup pro včasnou realizaci kolaterálu;
e)
instituce mají zavedeny postupy, které zajistí, že všechny právní podmínky nezbytné pro prohlášení selhání dlužníka a včasnou realizaci kolaterálu jsou splněny;
f)
v případě finančních potíží dlužníka nebo selhání z jeho strany musí být instituce ze zákona oprávněna prodat nebo postoupit pohledávky třetím stranám bez souhlasu osob z těchto pohledávek zavázaných.
3. Jsou splněny tyto požadavky na řízení rizik:
a)
instituce má řádné postupy pro stanovení úvěrového rizika spojeného s pohledávkami. Tyto postupy zahrnují analýzy dlužníkova podnikání a odvětví a druhů zákazníků, s nimiž dlužník obchoduje. Pokud instituce spoléhá na své dlužníky u hodnocení úvěrového rizika jejich zákazníků, musí ověřit postupy úvěrování uplatňované dlužníky, aby se ujistila o jejich spolehlivosti a důvěryhodnosti;
b)
rozdíl mezi objemem expozice a hodnotou pohledávek odráží všechny příslušné faktory, včetně nákladů realizace, koncentrace uvnitř seskupení pohledávek zastavených jedním dlužníkem a možného rizika koncentrace v rámci celkových expozic instituce mimo těch, které jsou řízeny v rámci obecné metodiky instituce. Instituce udržují průběžný a vhodný postup sledování pohledávek. Rovněž pravidelně přezkoumávají dodržování úvěrových podmínek, omezení souvisejících s ochranou životního prostředí a jiných zákonných požadavků;
c)
pohledávky zastavené dlužníkem musí být diverzifikovány a nesmí být v přílišné korelaci s tímto dlužníkem. V případech podstatné pozitivní korelace instituce zohlední ve stanovení marže pro celé seskupení kolaterálu doprovodná rizika vyplývající z této korelace;
d)
instituce nepoužije jako způsobilé zajištění úvěrů pohledávky vůči osobám spojeným s dlužníkem, včetně dceřiných podniků a zaměstnanců;
e)
instituce mají zavedený zdokumentovaný postup inkasa pohledávek v případech finančních těžkostí dlužníka. Instituce mají odpovídající postupy inkasa i v případě, že u inkasa běžně spoléhají na své dlužníky.
Článek 210
Požadavky pro ostatní hmotný kolaterál
Fyzický kolaterál jiný než kolaterál ve formě nemovitosti se považuje za způsobilý kolaterál pro účely přístupu založeného na interním ratingu, pokud jsou splněny všechny následující podmínky:
a)
dohoda o kolaterálu, podle níž je hmotný kolaterál instituci poskytnut, musí být účinná a vymahatelná ve všech relevantních právních řádech a musí instituci umožňovat, aby hodnotu kolaterálu realizovala v přiměřené lhůtě;
b)
s jedinou výjimkou povolených prvořadých nároků uvedených v čl. 209 odst. 2 písm. b), jsou jako způsobilý kolaterál uznatelná pouze první zástavní práva nebo věcná břemena vázaná na kolaterál a instituce musí mít přednostní právo před všemi ostatními věřiteli na uspokojení z realizovaných výnosů z kolaterálu;
c)
instituce pravidelně sledují hodnotu kolaterálu, a to alespoň jednou ročně. Instituce provádějí sledování častěji v případě, že na trhu dochází k výrazným změnám podmínek;
d)
dohoda o úvěru musí obsahovat podrobný popis kolaterálu, jakož i podrobné údaje o způsobu a četnosti přeceňování;
e)
instituce v interních úvěrových strategiích a postupech, které jsou dostupné k přezkumu, jasně zdokumentují, které druhy hmotného kolaterálu přijímají a které zásady a postupy zavedly s ohledem na přiměřenou hodnotu jednotlivých druhů hmotného kolaterálu ve vztahu k objemu příslušné expozice;
f)
s ohledem na strukturu transakcí se instituce ve své úvěrové politice zaměří na tyto aspekty:
i)
odpovídající požadavky na kolaterál ve vztahu k objemu expozice;
ii)
schopnost snadno kolaterál realizovat;
iii)
schopnost objektivně stanovit cenu nebo tržní hodnotu;
iv)
četnost, s jakou je možno tuto hodnotu zjistit (včetně odborných odhadů nebo ocenění);
v)
volatilitu nebo substitut volatility hodnoty kolaterálu.
g)
při oceňování a přeceňování berou instituce plně v úvahu každé fyzické nebo morální opotřebení kolaterálu, přičemž věnují zvláštní pozornost účinkům zastarávání u kolaterálu citlivého na módnost a aktuálnost;
h)
instituce mají právo na kontrolu kolaterálu na místě. Mají rovněž zavedeny zásady a postupy, které upravují výkon tohoto práva kontroly na místě;
i)
kolaterál přijatý jako zajištění musí být řádně pojištěn proti riziku poškození a instituce mají zavedeny postupy pro kontrolu této povinnosti.
Článek 211
Požadavky pro zacházení s expozicemi z pronájmu jako se zajištěnými expozicemi
Instituce nakládají s expozicemi z nájemních transakcí jako s expozicemi zajištěnými tím druhem majetku, jenž je předmětem nájmu, pokud jsou splněny všechny následující podmínky:
a)
jsou splněny podmínky uvedené v článku 208 nebo případně 210, aby tento druh věci, která je předmětem nájmu, mohl být uznán jako způsobilý kolaterál;
b)
pronajímatel má robustní řízení rizik s ohledem na způsob využití předmětu nájmu, jeho umístění, jeho stáří a plánovanou dobu používání, včetně přiměřeného sledování hodnoty zajištění;
c)
pronajímatel je vlastníkem aktiva a je schopen uplatnit svá vlastnická práva včas;
d)
pokud to není potvrzeno již při výpočtu hodnoty LGD, rozdíl mezi hodnotou neumořené částky a tržní hodnotou zajištění není natolik velký, aby přesáhl účinek snižování úvěrového rizika, který má mít předmět nájmu.
Článek 212
Požadavky na ostatní majetkové zajištění úvěrového rizika
1. Hotovostní vklad nebo hotovostní nástroje v držení třetí strany, která je institucí, jsou způsobilé pro postup upravený v čl. 232 odst. 1, jsou-li splněny tyto podmínky:
a)
pohledávka dlužníka za třetí stranou, která je institucí, je veřejně zastavena nebo postoupena na instituci poskytující úvěr a tato zástava nebo postoupení jsou právně účinné a vymahatelné ve všech relevantních právních řádech a jsou bezpodmínečné a neodvolatelné;
b)
daná zástava nebo postoupení musí být třetí straně, která je institucí, oznámeno;
c)
v důsledku tohoto oznámení může tato třetí strana, která je institucí, provádět platby výlučně ve prospěch instituce poskytující úvěr nebo ve prospěch jiných stran, avšak pouze se souhlasem instituce poskytující úvěr.
2. Životní pojištění zastavené ve prospěch instituce poskytující úvěr lze považovat za způsobilý kolaterál, pokud jsou splněny všechny následující podmínky:
a)
životní pojištění je veřejně zastaveno nebo postoupeno instituci poskytující úvěr;
b)
společnost poskytující životní pojištění je o této zástavě nebo postoupení informována a v důsledku tohoto oznámení nesmí vyplácet částky splatné podle této smlouvy bez předchozího souhlasu instituce poskytující úvěr;
c)
instituce poskytující úvěr má právo v případě selhání dlužníka zrušit pojistnou smlouvu a obdržet odbytné;
d)
instituce poskytující úvěr je informována o jakémkoli nezaplacení pojistného pojistníkem;
e)
zajištění úvěrového rizika se poskytuje na celou dobu úvěru do jeho splatnosti. Pokud to není možné, protože pojistný vztah končí před uplynutím úvěrového vztahu, instituce zajistí, aby částka, která vyplývá z pojistné smlouvy, sloužila instituci jako zajištění až do konce durace úvěrové smlouvy;
f)
zástava nebo postoupení jsou právně účinné a vymahatelné ve všech právních řádech relevantních v době uzavření úvěrové smlouvy;
g)
částka odbytného je potvrzena společností poskytující životní pojištění a je neredukovatelná;
h)
částka odbytného je splatná na výzvu společností poskytující životní pojištění bez zbytečného odkladu;
i)
o částku odbytného nelze požádat bez předchozího souhlasu instituce;
j)
společnost poskytující životní pojištění spadá do oblasti působnosti směrnice 2009/138/ES nebo podléhá dohledu příslušného orgánu třetí země, která uplatňuje režimy dohledu a regulace přinejmenším rovnocenné režimům uplatňovaným v Unii.
Pododdíl 2
Osobní zajištění úvěrového rizika a úvěrové dluhové cenné papíry
Článek 213
Společné požadavky pro záruky a úvěrové deriváty
1. S výhradou čl. 214 odst. 1 zajištění úvěrového rizika, které je odvozeno od záruky nebo úvěrového derivátu, se považuje za způsobilé osobní zajištění úvěrového rizika, pokud jsou splněny všechny následující podmínky:
a)
zajištění úvěrového rizika je přímé;
b)
rozsah zajištění úvěrového rizika je jasně definovaný a nesporný;
c)
smlouva o zajištění úvěrového rizika neobsahuje žádné ustanovení, jehož splnění by bylo mimo přímou kontrolu věřitele a které:
i)
by poskytovateli zajištění umožňovalo toto zajištění jednostranně zrušit;
ii)
by zvyšovalo skutečné náklady zajištění v případě zhoršení úvěrové kvality zajištěné expozice;
iii)
by poskytovateli zajištění umožňovalo neplnit včas v případě, že původní dlužník nezaplatil jakoukoli splatnou částku, nebo v případě, že nájemní smlouva skončila z důvodu uznání zaručené zbytkové hodnoty podle čl. 134 odst. 7 a čl. 166 odst. 4;
iv)
by poskytovateli zajištění umožňovalo zkrátit dobu splatnosti tohoto zajištění;
d)
smlouva o zajištění úvěrového rizika je právně účinná a vymahatelná ve všech právních řádech relevantních v době uzavření úvěrové smlouvy.
2. Instituce příslušným orgánům prokáže, že má k dispozici systémy k řízení případné koncentrace rizika vyplývající z jejího využívání záruk a úvěrových derivátů. Instituce je schopna prokázat ke spokojenosti příslušných orgánů, jak je její strategie pro využívání úvěrových derivátů a záruk propojena s řízením jejího celkového rizikového profilu.
3. Instituce splňuje všechny smluvní a zákonné požadavky týkající se vymahatelnosti smluv o osobním zajištění úvěrového rizika podle právního řádu, kterému dané zajištění podléhá, a uskuteční všechny kroky nezbytné k tomu, aby tato vymahatelnost byla zajištěna.
Instituce provedou dostatečnou právní analýzu, jež potvrdí vymahatelnost osobního zajištění úvěrového rizika ve všech relevantních právních řádech. Tento přezkum opakují podle potřeby, aby byla vymahatelnost zajištěna trvale.
Článek 214
Protizáruky vystavené státem a jinými subjekty veřejného sektoru
1. Instituce mohou nakládat s expozicemi podle odstavce 2 jako s expozicemi zajištěnými zárukami poskytovanými subjekty uvedenými v daném odstavci, pokud jsou splněny všechny následující podmínky:
a)
protizáruka pokrývá všechny prvky úvěrového rizika spojeného s danou pohledávkou;
b)
jak původní záruka, tak protizáruka splňují požadavky pro záruky uvedené v článku 213 a čl. 215 odst. 1 s výjimkou toho, že protizáruka nemusí být přímá;
c)
krytí je spolehlivé a z historické zkušenosti neplyne, že krytí protizárukou by bylo méně účinné než krytí přímou zárukou vystavenou daným subjektem.
2. Postup stanovený v odstavci 1 se použije na expozice zajištěné zárukou, na níž je poskytnuta protizáruka kterýmkoliv z těchto subjektů:
a)
ústřední vládou nebo centrální bankou;
b)
regionální vládou nebo orgánem místní správy;
c)
subjektem veřejného sektoru, pokud se s pohledávkami za ním zachází jako s pohledávkami za ústřední vládou podle čl. 116 odst. 4;
d)
mezinárodní rozvojovou bankou nebo mezinárodní organizací, které je přidělena riziková váha 0 % podle čl. 117 odst. 2 nebo článku 118;
e)
subjektem veřejného sektoru, pokud se s pohledávkami za ním zachází podle čl. 116 odst. 1 a 2.
3. Instituce použijí postup uvedený v odstavci 1 i na expozici, na niž nebyla poskytnuta protizáruka subjektem uvedeným v odstavci 2, v případě, že protizáruka této expozice je přímo zaručena jedním z těchto subjektů a podmínky uvedené v odstavci 1 jsou splněny.
Článek 215
Dodatečné požadavky na záruky
1. Záruky se považují za způsobilé osobní zajištění úvěrového rizika, pokud jsou splněny všechny podmínky článku 213 a všechny následující podmínky:
a)
v případě kvalifikovaného selhání nebo neplnění protistranou má instituce poskytující úvěr právo v přiměřené době požadovat po ručiteli jakoukoli splatnou částku související s pohledávkou, u níž je poskytnuto zajištění, a platba ručitelem nesmí být podmíněna tím, aby instituce poskytující úvěr platbu nejprve vymáhala po dlužníkovi;
V případě osobního zajištění úvěrového rizika u hypoték na obytné nemovitosti je třeba požadavky uvedené v čl. 213 odst. 1 písm. c) bodu iii) a v prvním pododstavci tohoto písmena splňovat pouze během 24 měsíců;
b)
záruka je výslovně zdokumentovaný závazek převzatý ručitelem;
c)
je splněna jedna z následujících podmínek:
i)
záruka pokrývá všechny druhy plateb, které má dlužník provést v souvislosti se svým závazkem;
ii)
pokud jsou některé druhy plateb ze záruky vyloučeny, musí instituce poskytující úvěr upravit hodnotu záruky, aby zohlednila toto omezené krytí.
2. V případě záruk poskytnutých v rámci vzájemných záručních režimů nebo poskytnutých jako záruky nebo protizáruky subjekty uvedenými v čl. 214 odst. 2, se požadavky uvedené v odst. 1 písm. a) tohoto článku považují za splněné, pokud je splněna jedna z následujících podmínek:
a)
instituce poskytující úvěr má právo obdržet včas předběžnou platbu ručitelem, která splňuje obě následující podmínky:
i)
představuje spolehlivý odhad výše ztráty, včetně ztrát vyplývajících z neplacení úroků a jiných druhů plateb, ke kterým je dlužník zavázán, kterou instituce poskytující úvěr pravděpodobně utrpí;
ii)
je přiměřená vůči výši krytí poskytnutého zárukou;
b)
instituce poskytující úvěr je ke spokojenosti příslušných orgánů schopna prokázat, že účinky záruky, která kryje rovněž ztráty vyplývající z neplacení úroků a jiných druhů plateb, ke kterým je dlužník zavázán, opravňuje k takovému postupu.
Článek 216
Dodatečné požadavky pro úvěrové deriváty
1. Úvěrové deriváty se považují za způsobilé osobní zajištění úvěrového rizika, pokud jsou splněny všechny podmínky článku 213 a všechny tyto podmínky:
a)
úvěrové události uvedené ve smlouvě o úvěrovém derivátu zahrnují:
i)
nezaplacení částek splatných podle podmínek podkladového závazku, které jsou platné v době tohoto nezaplacení, s dobou odkladu, která je stejná jako doba odkladu podkladového závazku nebo kratší;
ii)
úpadek, insolvenci či neschopnost dlužníka splatit své dluhy, jeho neschopnost nebo písemné přiznání neschopnosti obecně platit své dluhy v termínu jejich splatnosti, a podobné skutečnosti;
iii)
restrukturalizaci podkladového závazku vyžadující prominutí nebo odložení splátek jistiny, úroků nebo poplatků, která vede k úvěrové ztrátě;
b)
v případě, že úvěrové deriváty umožňují hotovostní vypořádání:
i)
instituce mají k dispozici spolehlivé oceňovací postupy, které umožňují spolehlivý odhad ztráty;
ii)
musí být jasně stanovena lhůta, v níž je provedeno přecenění podkladového závazku v závislosti na úvěrové události;
c)
v případě, že je pro účely vypořádání vyžadováno právo a schopnost příjemce zajištění převést podkladový závazek na poskytovatele zajištění, podmínky podkladového závazku musí stanovit, že jakýkoliv požadovaný souhlas s takovýmto převodem nesmí být bezdůvodně odepírán;
d)
jsou jasně definovány strany odpovědné za určení, zda nastala úvěrová událost;
e)
určení úvěrové události není výlučnou odpovědností poskytovatele zajištění;
f)
příjemce zajištění má právo nebo možnost informovat poskytovatele zajištění o tom, že nastala úvěrová událost.
Pokud úvěrové události nezahrnují restrukturalizaci podkladového závazku podle písm. a) bodu iii), může být zajištění úvěrového rizika přesto způsobilé za předpokladu snížení hodnoty podle čl. 233 odst. 2;
2. Nesoulad mezi podkladovým závazkem a referenčním závazkem v rámci úvěrového derivátu nebo mezi podkladovým závazkem a závazkem použitým pro účely určení, zda nastala úvěrová událost, je přípustný, pouze pokud jsou splněny obě následující podmínky:
a)
referenční závazek nebo závazek použitý za účelem určení, zda nastala úvěrová událost, je postaven naroveň podkladovému závazku nebo je mu podřízen;
b)
podkladový závazek a referenční závazek nebo závazek použitý za účelem určení, zda nastala úvěrová událost, jsou vydány stejným dlužníkem a obsahují právně vymahatelné doložky křížového selhání a křížového urychlení.
Článek 217
Požadavky ke splnění podmínek pro uplatnění postupu stanoveného v článku 153 odst. 3
1. Aby zajištění úvěrového rizika odvozené od záruky nebo úvěrového derivátu bylo způsobilé pro postup stanovený v čl. 153 odst. 3, musí splňovat následující podmínky:
a)
podkladový závazek se týká jedné z těchto expozic:
i)
expozice vůči podnikům uvedené v článku 147, kromě pojišťoven a zajišťoven;
ii)
expozice vůči regionální vládě, orgánu místní správy nebo subjektu veřejného sektoru, která není posuzována jako expozice vůči ústřední vládě nebo centrální bance podle článku 147;
iii)
expozice vůči malému nebo střednímu podniku, klasifikované jako retailová expozice podle čl. 147 odst. 5;
b)
dlužníci podkladového závazku nejsou členy stejné skupiny, jako je poskytovatel zajištění;
c)
expozice je zajištěna jedním z těchto nástrojů:
i)
krátkodobými úvěrovými deriváty na jedno jméno nebo zárukami znějící na jedno jméno;
ii)
produkty v koši prvního selhání;
iii)
produkty v koši n-tého selhání;
d)
zajištění úvěru splňuje příslušné požadavky stanovené v článcích 213, 215 a 216;
e)
riziková váha spojená s expozicí před uplatněním postupu stanoveného v čl. 153 odst. 3 není ještě zahrnuta po žádné stránce do zajištění úvěru;
f)
úvěrová instituce má právo na obdržení platby od poskytovatele zajištění a očekává ji, aniž by musela podniknout právní kroky s cílem získat platbu od protistrany. Instituce podnikne v rámci možností kroky, aby se přesvědčila, zda je poskytovatel zajištění ochoten okamžitě provést platbu, nastane-li úvěrová událost;
g)
nabyté zajištění úvěru pokryje veškeré úvěrové ztráty, které vznikly ze zajištěné části expozice v důsledku výskytu úvěrových událostí uvedených ve smlouvě;
h)
pokud struktura výplaty úvěrového zajištění stanoví vypořádání ve fyzické podobě, musí existovat právní jistota, pokud jde o postupitelnost půjčky, dluhopisu nebo podmíněného závazku;
i)
pokud má instituce v úmyslu postoupit jiný závazek než podkladovou expozici, musí zaručit, že postupitelný závazek je dostatečně likvidní, aby jej instituce byla schopna nakoupit pro postoupení v souladu se smlouvou;
j)
podmínky ujednání o zajištění úvěrového rizika jsou právně potvrzeny v písemné formě jak poskytovatelem zajištění, tak i institucí;
k)
instituce zavedou postupy k zjištění nadměrné korelace mezi úvěruschopností poskytovatele zajištění a dlužníka podkladové expozice v důsledku toho, že jejich ekonomická výkonnost závisí na společných faktorech, které se nacházejí mimo rámec faktoru systémového rizika;
l)
v případě zajištění proti riziku rozmělnění nemůže být prodejce pohledávek nabytých za úplatu členem stejné skupiny, jako je poskytovatel zajištění.
2. Pro účely odst. 1 písm. c) bodu ii), instituce použije postup uvedený v čl. 153 odst. 3 na to aktivum v koši, které má nejnižší objem rizikově vážené expozice.
3. Pro účely odst. 1 písm. c) bodu iii) je získané zajištění v tomto rámci způsobilé, pouze pokud bylo rovněž získáno způsobilé zajištění pro (n-1) selhání nebo kdy již došlo k selhání u (n-1) aktiv v koši. Pokud tomu tak je, instituce použijí zacházení uvedené v čl. 153 odst. 3 na to aktivum v koši, které má nejnižší objem rizikově vážené expozice.
Oddíl 4
Výpočet účinků snižování úvěrového rizika
Pododdíl 1
Majetkové zajištění úvěrového rizika
Článek 218
Úvěrové dluhové cenné papíry
S investicemi do úvěrových dluhových cenných papírů vydaných institucí poskytující úvěr lze za účelem výpočtu účinku majetkového zajištění úvěrového rizika v souladu s ustanoveními tohoto pododdílu zacházet jako s hotovostním kolaterálem za předpokladu, že swap úvěrového selhání začleněný do úvěrového dluhového cenného papíru lze považovat za způsobilé osobní zajištění úvěrového rizika. Pro účely určení, zda lze swap úvěrového selhání začleněný do úvěrového dluhového cenného papíru považovat za způsobilé osobní zajištění úvěrového rizika, může instituce považovat podmínku uvedenou v čl. 194 odst. 6 písm. c) za splněnou.
Článek 219
Rozvahové započtení
S úvěry a vklady u instituce poskytující úvěr, jež jsou předmětem rozvahového započtení, tato instituce za účelem výpočtu účinku majetkového zajištění úvěrového rizika u úvěrů a vkladů instituce poskytující úvěr, jež jsou předmětem rozvahového započtení, které jsou denominovány ve stejné měně, zachází jako s hotovostním kolaterálem.
Článek 220
Použití metody využívající regulatorní koeficienty volatility nebo metody využívající vlastní odhady koeficientu volatility pro rámcové dohody o započtení
1. Pokud instituce vypočítávají „plně upravenou hodnotu expozice“ (E*) u expozic zahrnutých do způsobilé rámcové dohody o započtení týkající se repo obchodů anebo půjček či výpůjček cenných papírů nebo komodit nebo ostatních transakcí na kapitálovém trhu, vypočítají koeficienty volatility, které potřebují, buď pomocí metody využívající regulatorní koeficienty volatility, nebo metody využívající vlastní odhady koeficientu volatility („metoda vlastních odhadů“), jak jsou stanoveny v článcích 223 až 226 pro komplexní metodu finančního kolaterálu.
Pro použití metody využívající vlastní odhady koeficientu volatility platí stejné podmínky a požadavky jako v případě komplexní metody finančního kolaterálu.
2. Pro účely výpočtu E* instituce:
a)
vypočítají čisté pozice v každé skupině cenných papírů nebo u každého druhu komodity odečtením částky v bodě ii) od částky v bodě i):
i)
celková hodnota skupiny cenných papírů nebo komodit stejného druhu půjčených, prodaných nebo poskytnutých podle rámcové dohody o započtení;
ii)
celková hodnota skupiny cenných papírů nebo komodit daného druhu vypůjčených, nakoupených nebo obdržených podle rámcové dohody o započtení;
b)
vypočítají čisté pozice v každé měně, jiné než měně, v níž probíhá vypořádání rámcové dohody o započtení, odečtením částky v bodě ii) od částky v bodě i):
i)
součet celkové hodnoty cenných papírů denominovaných v této měně zapůjčených, prodaných nebo poskytnutých podle rámcové dohody o započtení a částky hotovosti v této měně vypůjčené nebo převedené podle této dohody;
ii)
součet celkové hodnoty cenných papírů denominovaných v této měně vypůjčených, nakoupených nebo obdržených podle rámcové dohody o započtení a částky hotovosti v této měně vypůjčené nebo obdržené v rámci této dohody;
c)
použijí koeficient volatility pro danou skupinu cenných papírů nebo hotovostní pozici na absolutní hodnotu kladné nebo záporné čisté pozice v cenných papírech v této skupině;
d)
použijí koeficient volatility pro devizové riziko (fx) pro kladnou nebo zápornou čistou pozici v každé měně s výjimkou měny, v níž probíhá vypořádání rámcové dohody o započtení.
3. Instituce vypočítají E * podle následujícího vzorce:
kde:
Ei
=
hodnota expozice pro každou jednotlivou expozici (i) zahrnutou do dohody, která by se použila v případě, že by neexistovalo zajištění úvěrového rizika, pokud instituce vypočítávají objemy rizikově vážených expozic podle standardizovaného přístupu, nebo pokud instituce vypočítávají objemy rizikově vážených expozic a výši očekávaných ztrát podle přístupu založeného na interním ratingu;
Ci
=
hodnota cenných papírů v každé skupině nebo komodit stejného druhu vypůjčených, nakoupených nebo obdržených nebo vypůjčené či obdržené hotovosti s ohledem na každou expozici (i);
=
čistá pozice (kladná či záporná) v určité skupině cenných papírů (j);
=
čistá pozice (kladná či záporná) v určité měně (k) jiné než měně, v níž probíhá vypořádání rámcové dohody, vypočtená podle odst. 2 písm. b);
=
koeficient volatility pro určitou skupinu cenných papírů (j);
=
koeficient volatility pro devizové riziko pro měnu (k).
4. Pro účely výpočtu objemů rizikově vážených expozic a výše očekávaných ztrát u repo obchodů anebo půjček či výpůjček cenných papírů nebo komodit anebo ostatních transakcí na kapitálovém trhu zahrnutých do rámcových dohod o započtení použijí instituce E* vypočítané podle odstavce 3 jako hodnotu expozice vůči protistraně vyplývající z transakcí zahrnutých do rámcové dohody o započtení pro účely článku 113 podle standardizovaného přístupu nebo kapitoly 3 podle přístupu IRB.
5. Pro účely odstavců 2 a 3 se „skupinou cenných papírů“ rozumí cenné papíry vydané stejným subjektem, se stejným datem emise, stejnou splatností, na které se vztahují stejné podmínky a platí pro ně stejné doby do realizace, jak je uvedeno v článcích 224 a 225.
Článek 221
Použití metody interních modelů pro rámcové dohody o započtení
1. Se svolením příslušných orgánů mohou instituce používat jako alternativu k metodě využívající regulatorní koeficienty volatility nebo metodě využívající vlastní odhady koeficientu volatility pro výpočet plně upravené hodnoty expozice (E*) vyplývající z použití uznané rámcové dohody o započtení týkající se repo obchodů, půjček či výpůjček cenných papírů nebo komodit anebo ostatních transakcí na kapitálovém trhu, s výjimkou transakcí s deriváty, metodu interních modelů, která zohledňuje vliv korelace mezi pozicemi v cenných papírech, které jsou předmětem dané rámcové dohody o započtení, i likviditu dotčených nástrojů.
2. Instituce rovněž mohou, se svolením příslušných orgánů, použít své interní modely pro maržové obchody za předpokladu, že transakce jsou zajištěny v rámci dvoustranné rámcové dohody o započtení, která splňuje požadavky stanovené v kapitole 6 oddílu 7.
3. Instituce může použít metodu interních modelů nezávisle na své předchozím volbě mezi standardizovaným přístupem a přístupem IRB pro výpočet objemů rizikově vážených expozic. Pokud se však instituce rozhodne používat metodu interních modelů, učiní tak u všech protistran a cenných papírů, s výjimkou nepodstatných portfolií, v jejichž případě může použít metodu využívající regulatorní koeficienty volatility nebo metodu využívající vlastní odhady koeficientu volatility, jak je stanoveno v článku 220.
Instituce, které obdržely svolení pro interní model řízení rizika podle hlavy IV kapitoly 5, mohou použít metodu interních modelů. Pokud instituce takové svolení neobdržela, může u příslušných orgánů požádat o svolení používat metodu interních modelů pro účely tohoto článku.
4. Příslušné orgány povolí, aby instituce používala metodu interních modelů, pouze pokud jsou přesvědčeny, že systém instituce pro řízení rizik vyplývajících z transakcí podle rámcové dohody o započtení je koncepčně správný a řádně aplikovaný, a pokud jsou splněny následující kvalitativní standardy:
a)
interní model měření rizika používaný pro výpočet možné cenové volatility u transakcí je úzce propojen s každodenním procesem řízení rizika instituce a slouží jako základ pro hlášení rizikových expozic vrcholnému vedení instituce;
b)
instituce má útvar řízení rizika, který splňuje všechny tyto požadavky:
i)
je nezávislý na obchodních útvarech a podléhá přímo vrcholnému vedení instituce;
ii)
je odpovědný za tvorbu a používání systému řízení rizika instituce;
iii)
denně vypracovává a analyzuje zprávy o výstupech modelu měření rizika a o vhodných opatřeních, která mají být přijata ve vztahu k limitům pozic;
c)
každodenní zprávy vypracované útvarem řízení rizika přezkoumávají řídící pracovníci, které mají dostatečné pravomoci, aby mohly prosadit snížení přijatých pozic a celkové rizikové expozice;
d)
instituce má v útvaru řízení rizika dostatek pracovníků se zkušenostmi v používání složitých modelů;
e)
instituce zavedla postupy, jimiž monitoruje a zajišťuje dodržování zdokumentovaného souboru interních strategií a kontrolních mechanismů týkajících se celkové funkčnosti systému měření rizik;
f)
modely používané institucí prokazatelně vykazují dostatečnou přesnost v měření rizik potvrzenou zpětným testováním výstupů s využitím alespoň jednoletých údajů;
g)
instituce pravidelně provádí přísný program zátěžového testování, jehož výsledky jsou vrcholným vedením instituce přezkoumávány a reflektovány při stanovování strategií a limitů;
h)
instituce jako součást svého běžného výkonu vnitřního auditu provádí nezávislý přezkum svého systému měření rizik. Tento přezkum se vztahuje jak na činnosti obchodních útvarů, tak i na činnosti nezávislého útvaru řízení rizika;
i)
nejméně jednou ročně instituce provádí přezkum svého systému řízení rizika;
j)
interní model splňuje požadavky stanovené v čl. 292 odst. 8 a 9 a v článku 294.
5. Interní model měření rizika používaný institucí zachycuje dostatečný počet rizikových faktorů tak, aby byla zachycena všechna podstatná cenová rizika.
Instituce může používat empirické korelace v rámci jednotlivých kategorií rizika a mezi nimi, jestliže její systém pro měření korelací je správný a řádně používaný.
6. Instituce, které používají metodu interních modelů, vypočítají E* podle následujícího vzorce:
kde:
Ei
=
hodnota expozice pro každou jednotlivou expozici (i) v rámci dohody, která by se použila v případě, že by neexistovalo zajištění úvěrového rizika, pokud instituce vypočítávají objemy rizikově vážených expozic podle standardizovaného přístupu, nebo pokud instituce vypočítávají objemy rizikově vážených expozic a výši očekávaných ztrát podle přístupu IRB;
Ci
=
hodnota vypůjčených, nakoupených nebo obdržených cenných papírů nebo vypůjčené či obdržené hotovosti v případě každé expozice (i).
Při výpočtu objemů rizikově vážených expozic za použití interních modelů instituce použijí výstup modelu z předchozího obchodního dne.
7. Na výpočet možné změny hodnoty uvedené v odstavci 6 se vztahují všechny tyto požadavky:
a)
je prováděn alespoň jednou denně;
b)
je založen na 99 % jednostranném intervalu spolehlivosti;
c)
je založen na době do realizace v délce 5 dnů, nebo 10 dnů v případě jiných transakcí než repo obchodů s cennými papíry nebo půjček či výpůjček cenných papírů;
d)
je založen na skutečném období sledování nejméně jednoho roku, kromě případů, kdy je kratší období sledování ospravedlněno významným nárůstem cenové volatility;
e)
soubor údajů použitých při výpočtu se aktualizuje každé tři měsíce.
Pokud instituce provádí repo obchod, půjčku nebo výpůjčku cenných papírů nebo komodit a maržové nebo podobné transakce nebo skupiny transakcí se započtením, které splňují kritéria stanovená v čl. 285 odst. 2, 3 a 4, minimální doba držby se uvede v soulad s dobou krytí rizika marží, která by se použila podle uvedených odstavců ve spojení s čl. 285 odst. 5.
8. Pro účely výpočtu objemů rizikově vážených expozic a výše očekávaných ztrát u repo obchodů anebo půjček či výpůjček cenných papírů nebo komodit anebo ostatních transakcí na kapitálovém trhu zahrnutých do rámcových dohod o započtení použijí instituce E* vypočítané podle odstavce 6 jako hodnotu expozice vůči protistraně vyplývající z transakcí zahrnutých do rámcové dohody o započtení pro účely článku 113 podle standardizovaného přístupu nebo kapitoly 3 podle přístupu IRB.
9. EBA vypracuje návrhy regulačních technických norem pro upřesnění těchto otázek:
a)
co představuje nevýznamné portfolio pro účely odstavce 3;
b)
kritéria pro určení, zda je interní model správný a řádné používaný pro účely odstavců 4 a 5 a rámcových dohod o započtení.
EBA předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi do 31. prosince 2015.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
Článek 222
Jednoduchá metoda finančního kolaterálu
1. Instituce mohou používat jednoduchou metodu finančního kolaterálu, pouze pokud vypočítávají objemy rizikově vážených expozic podle standardizovaného přístupu. Instituce nepoužijí zároveň jednoduchou metodu finančního kolaterálu i komplexní metodu finančního kolaterálu, pokud tak nečiní pro účely čl. 148 odst. 1 a čl. 150 odst. 1. Instituce nepoužijí tuto výjimku selektivně za účelem snížení kapitálových požadavků nebo za účelem provádění regulační arbitráže.
2. Podle jednoduché metody finančního kolaterálu instituce přidělí způsobilému finančnímu kolaterálu hodnotu rovnou jeho tržní hodnotě určené v souladu s čl. 207 odst. 4 písm. d).
3. Instituce přidělí těm částem hodnot expozice, které jsou zajištěny tržní hodnotou způsobilého kolaterálu, rizikovou váhu, kterou by přidělily podle kapitoly 2, pokud má instituce poskytující úvěr vůči nástroji použitému jako kolaterál přímou expozici. Pro tento účel musí být hodnota expozice podrozvahové položky uvedené v příloze I rovna 100 % hodnoty položky, a nikoli hodnotě expozice uvedené v čl. 111 odst. 1.
Riziková váha zajištěné části musí být přinejmenším 20 %, s výjimkou případů uvedených v odstavcích 4 až 6. Instituce použijí na zbývající části hodnoty expozice rizikovou váhu, kterou by přidělily nezajištěné expozici vůči dané protistraně podle kapitoly 2.
4. Instituce přidělí rizikovou váhu 0 % zajištěným částem expozice plynoucí z repo obchodu nebo půjčky či výpůjčky cenných papírů, které splňují kritéria uvedená v článku 227. Pokud protistrana takové transakce není hlavním účastníkem trhu, instituce přidělí rizikovou váhu 10 %.
5. V případě derivátových nástrojů uvedených v příloze II, které jsou denně tržně přeceňovány, jsou zajištěny hotovostí nebo hotovostními nástroji a neexistuje u nich nesoulad měn, instituce přidělí hodnotám jejich expozice určené podle kapitoly 6 rizikovou váhu 0 % do výše jejich zajištění.
Hodnotám expozice uvedených transakcí, jsou-li zajištěny dluhovými cennými papíry vydanými ústředními vládami nebo centrálními bankami, kterým je přidělena riziková váha 0 % podle kapitoly 2, přidělí instituce rizikovou váhu 10 % do výše jejich zajištění.
6. Jiným transakcím než transakcím uvedeným v odstavcích 4 a 5 mohou instituce přidělit rizikovou váhu 0 %, pokud jsou expozice i kolaterál denominovány ve stejné měně a je splněna jedna z následujících podmínek:
a)
kolaterál je ve formě hotovosti nebo hotovostního nástroje;
b)
kolaterál je ve formě dluhových cenných papírů vydaných ústředními vládami nebo centrálními bankami, jimž by se podle článku 114 přidělila riziková váha 0 %, a jeho tržní hodnota byla snížena o 20 %.
7. Pro účely odstavců 5 a 6 dluhové cenné papíry vydané ústředními vládami nebo centrálními bankami zahrnují:
a)
dluhové cenné papíry vydané regionálními vládami nebo místními orgány, pokud se s expozicemi vůči těmto orgánům podle článku 115 zachází jako s expozicemi vůči ústřední vládě, do jejíž pravomoci spadají;
b)
dluhové cenné papíry vydané mezinárodními rozvojovými bankami, kterým je přidělena riziková váha 0 % podle čl. 117 odst. 2;
c)
dluhové cenné papíry vydané mezinárodními organizacemi, kterým je přidělena riziková váha 0 % podle článku 118;
d)
dluhové cenné papíry vydané subjekty veřejného sektoru, pokud se s nimi zachází jako s expozicemi vůči ústředním vládám podle čl. 116 odst. 4.
Článek 223
Komplexní metoda finančního kolaterálu
1. Aby byla zohledněna cenová volatilita, použijí instituce při oceňování finančního kolaterálu pro účely komplexní metody finančního kolaterálu na tržní hodnotu kolaterálu koeficienty volatility, jak stanoví články 224 až 227.
V případě, že je kolaterál denominován v měně, která se liší od měny, ve které je denominována podkladová expozice, doplní instituce úpravu odrážející volatilitu měn k volatilitě kolaterálu, jak je stanoveno v článcích 224 až 227.
V případě transakcí s OTC deriváty podle dohod o započtení uznaných příslušnými orgány podle kapitoly 6 použijí instituce koeficient volatility odrážející volatilitu měn, pokud existuje nesoulad mezi měnou kolaterálu a měnou vypořádání. I v případech, kdy je v transakcích podle dohody o započtení použito více měn, použijí instituce jednotný koeficient volatility.
2. Instituce vypočítají hodnotu kolaterálu upravenou o volatilitu (CVA) takto:
kde:
C
=
hodnota kolaterálu;
HC
=
koeficient volatility pro daný kolaterál vypočtený podle článků 224 a 227;
Hfx
=
koeficient volatility pro nesoulad měn vypočtený podle článků 224 a 227.
Instituce použijí vzorec v tomto odstavci při výpočtu hodnoty kolaterálu upravené o volatilitu u všech transakcí s výjimkou transakcí podle uznaných rámcových dohod o započtení, na něž se použijí ustanovení článků 220 a 221.
3. Instituce vypočítají hodnotu expozice upravenou o volatilitu (EVA) takto:
kde:
E
=
hodnota expozice tak, jak by byla příslušně určena podle kapitoly 2, případně 3, pokud tato expozice nebyla zajištěna;
HE
=
koeficient volatility pro danou expozici vypočtený podle článků 224 a 227.
V případě transakcí s OTC deriváty instituce vypočítají EVA takto:.
.
4. Pro účely výpočtu E v odstavci 3 se použijí tato ustanovení:
a)
u institucí, které vypočítávají objemy rizikově vážených expozic podle standardizovaného přístupu, je hodnotou expozice podrozvahové položky uvedené v příloze I 100 % hodnoty této položky, a nikoli hodnota expozice uvedená v čl. 111 odst. 1;
b)
u institucí, které vypočítávají objemy rizikově vážených expozic podle přístupu IRB, vypočítají hodnotu expozice položek uvedených v čl. 166 odst. 8 až 10 s použitím konverzního faktoru 100 % namísto konverzních faktorů či procent uvedených v daných odstavcích.
5. Instituce vypočítají plně upravenou hodnotu expozice (E*), zohledňující jak volatilitu, tak i účinky kolaterálu snižující riziko takto:
kde:
EVA
=
hodnota expozice upravená o volatilitu vypočítaná podle odstavce 3;
CVAM
=
CVA dále upravená o jakýkoliv nesoulad splatností podle ustanovení oddílu 5.
6. Instituce mohou vypočítat koeficienty volatility buď pomocí metody využívající regulatorní koeficienty volatility uvedené v článku 224 nebo metody využívající vlastní odhady koeficientu volatility uvedené v článku 225.
Instituce se může rozhodnout, zda použije metodu využívající regulatorní koeficienty volatility nebo metodu využívající vlastní odhady koeficientu volatility, nezávisle na svém předchozím výběru mezi standardizovaným přístupem a přístupem IRB pro výpočet objemů rizikově vážených expozic.
Pokud však instituce používá vlastní odhady koeficientu volatility, použije tuto metodu na všechny druhy nástrojů s výjimkou nepodstatných portfolií, v jejichž případě může použít metodu využívající regulatorní koeficienty volatility.
7. Pokud se kolaterál skládá z několika způsobilých položek, instituce vypočítá koeficient volatility (H) takto:
kde:
ai
=
podíl hodnoty způsobilé položky (i) na celkové hodnotě kolaterálu;
Hi
=
koeficient volatility pro způsobilou položku (i).
Článek 224
Regulatorní koeficient volatility pro účely komplexní metody finančního kolaterálu
1. Koeficienty volatility, které instituce použijí podle metody využívající regulatorní koeficienty volatility, za předpokladu každodenního přeceňování, jsou uvedeny v tabulkách č. 1 až č. 4 tohoto odstavce.
KOEFICIENTY VOLATILITY
Tabulka č. 1
Stupeň úvěrové kvality, s nímž je spojeno úvěrové hodnocení daného dluhového cenného papíru
Zbytková splatnost
Koeficienty volatility pro dluhové cenné papíry vydané subjekty popsanými v čl. 197 odst. 1 písm. b)
Koeficienty volatility pro dluhové cenné papíry vydané subjekty popsanými v čl. 197 odst. 1 písm. c) a d)
Koeficienty volatility pro sekuritizované pozice, které splňují kritéria v čl. 197 odst. 1 písm. h)
20denní doba do realizace (%)
10denní doba do realizace (%)
5denní doba do realizace (%)
20denní doba do realizace (%)
10denní doba do realizace (%)
5denní doba do realizace (%)
20denní doba do realizace (%)
10denní doba do realizace (%)
5denní doba do realizace (%)
1
≤ 1 rok
0,707
0,5
0,354
1,414
1
0,707
2,829
2
1,414
1 ≤ 5 let
2,828
2
1,414
5,657
4
2,828
11,314
8
5,657
5 let
5,657
4
2,828
11,314
8
5,657
22,628
16
11,313
2-3
≤ 1 rok
1,414
1
0,707
2,828
2
1,414
5,657
4
2,828
1 ≤ 5 let
4,243
3
2,121
8,485
6
4,243
16,971
12
8,485
5 let
8,485
6
4,243
16,971
12
8,485
33,942
24
16,970
4
≤ 1 rok
21,213
15
10,607
nepoužije se
nepoužije se
nepoužije se
nepoužije se
nepoužije se
nepoužije se
1 ≤ 5 let
21,213
15
10,607
nepoužije se
nepoužije se
nepoužije se
nepoužije se
nepoužije se
nepoužije se
5 let
21,213
15
10,607
nepoužije se
nepoužije se
nepoužije se
nepoužije se
nepoužije se
nepoužije se
Tabulka č. 2
Stupeň úvěrové kvality, s nímž je spojeno úvěrové hodnocení krátkodobého dluhového cenného papíru spojen
Koeficienty volatility pro dluhové cenné papíry vydané subjekty popsanými v čl. 197 odst. 1 písm. b) s krátkodobými úvěrovými hodnoceními
Koeficienty volatility pro dluhové cenné papíry vydané subjekty popsanými v čl. 197 odst. 1 písm. c) a d) s krátkodobými úvěrovými hodnoceními
Koeficienty volatility pro sekuritizované pozice, které splňují kritéria v čl. 197 odst. 1 písm. h)
20denní doba do realizace (%)
10denní doba do realizace (%)
5denní doba do realizace (%)
20denní doba do realizace (%)
10denní doba do realizace (%)
5denní doba do realizace (%)
20denní doba do realizace (%)
10denní doba do realizace (%)
5denní doba do realizace (%)
1
0,707
0,5
0,354
1,414
1
0,707
2,829
2
1,414
2-3
1,414
1
0,707
2,828
2
1,414
5,657
4
2,828
Tabulka č. 3
Jiné druhy kolaterálu nebo expozic
20denní doba do realizace (%)
10denní doba do realizace (%)
5denní doba do realizace (%)
Akcie a konvertibilní dluhopisy zahrnuté do hlavního indexu
21,213
15
10,607
Ostatní akcie nebo konvertibilní dluhopisy kótované na uznané burze
35,355
25
17,678
Hotovost
0
0
0
Zlato
21,213
15
10,607
Tabulka č. 4
Koeficient volatility v případě nesouladu měn
20denní doba do realizace (%)
10denní doba do realizace (%)
5denní doba do realizace (%)
11,314
8
5,657
2. Při výpočtu koeficientů volatility podle odstavce 1 musí být splněny tyto podmínky:
a)
v případě zajištěných úvěrových transakcí je doba do realizace 20 obchodních dnů;
b)
v případě repo obchodů, pokud se netýkají převodu komodit nebo zaručených nároků na komodity, a půjček či výpůjček cenných papírů je doba do realizace 5 obchodních dnů;
c)
v případě ostatních transakcí na kapitálovém trhu je doba do realizace 10 obchodních dnů.
Pokud instituce provádí transakci nebo skupinu transakcí se započtením, která splňuje kritéria stanovená v čl. 285 odst. 2, 3 a 4, minimální období držení je uvedeno v soulad s dobou krytí rizika marží, která by se použila podle uvedených odstavců.
3. V tabulkách č. 1 až 4 odstavce 1 a v odstavcích 4 až 6 se stupněm úvěrové kvality, ke kterému je přiřazeno úvěrové hodnocení dluhového cenného papíru, rozumí stupeň úvěrové kvality, jemuž má být úvěrové hodnocení přiřazeno podle vymezení EBA podle kapitoly 2.
Pro účely stanovení stupně úvěrové kvality, k němuž je přiřazeno úvěrové hodnocení dluhového cenného papíru podle prvního pododstavce, se rovněž použije čl. 197 odst. 7.
4. V případě neuznaných cenných papírů nebo komodit vypůjčených nebo prodaných v rámci repo obchodů nebo půjček či výpůjček cenných papírů nebo komodit je koeficient volatility stejný jako v případě akcií kótovaných na uznané burze nezahrnutých do hlavního indexu.
5. V případě uznaných podílů v subjektech kolektivního investování se koeficientem volatility rozumí vážený průměr koeficientů volatility, které by se použily na aktiva, do nichž fond investoval podle doby do realizace transakce uvedené v odstavci 2.
Pokud instituce aktiva, do nichž fond investoval, nezná, je koeficientem volatility nejvyšší koeficient volatility, jenž by byl použit na kterékoliv z aktiv, do kterých má daný fond právo investovat.
6. V případě dluhových cenných papírů bez ratingu vydaných institucemi a splňujících kritéria uznatelnosti uvedená v čl. 197 odst. 4 jsou koeficienty volatility stejné jako v případě cenných papírů vydaných institucemi nebo podniky s externím úvěrovým hodnocením přiřazeným ke stupňům úvěrové kvality 2 nebo 3.
Článek 225
Vlastní odhady koeficientů volatility pro účely komplexní metody finančního kolaterálu
1. Příslušné orgány svolí, aby instituce používaly vlastní odhady volatility pro výpočet koeficientů volatility, které se použijí na kolaterál a expozice, pokud tyto instituce splňují požadavky stanovené v odstavcích 2 a 3. Instituce, které získaly svolení k používání vlastních odhadů volatility, se nevrátí k používání jiných metod, kromě případů, kdy prokáží opodstatněné důvody a se svolením příslušných orgánů.
V případě dluhových cenných papírů, které mají úvěrové hodnocení od externí ratingové agentury na úrovni investičního stupně nebo lepší, mohou instituce vypočítat odhad volatility pro každou kategorii cenného papíru.
V případě dluhových cenných papírů, které mají úvěrové hodnocení od externí ratingové agentury horší než investiční stupeň, a v případě ostatního způsobilého kolaterálu, musí instituce koeficienty volatility vypočítat pro každou jednotlivou položku.
Instituce, které používají metodu využívající vlastní odhady koeficientu volatility, nesmí při odhadování volatility kolaterálu nebo nesouladu měn zohledňovat jakékoliv korelace mezi nezajištěnou expozicí, kolaterálem anebo směnnými kurzy.
Při určování příslušných kategorií instituce zohlední druh emitenta cenného papíru, externí úvěrové hodnocení cenných papírů, jejich zbytkovou splatnost a jejich pozměněnou duraci. Odhady volatility musí být pro cenné papíry zahrnuté institucí do dané kategorie reprezentativní.
2. Výpočet koeficientů volatility splňuje všechna tato kritéria:
a)
instituce založí výpočet na 99 % jednostranném intervalu spolehlivosti;
b)
instituce založí výpočet na následujících dobách do realizace:
i)
v případě zajištěných úvěrových transakcí do 20 obchodních dnů;
ii)
v případě repo obchodů, pokud se netýkají převodu komodit nebo garantovaných nároků na komodity, a půjček či výpůjček cenných papírů je doba do realizace 5 obchodních dnů;
iii)
v případě ostatních transakcí na kapitálovém trhu je tato doba 10 obchodních dnů.
c)
pokud je doba do realizace kratší či delší než doba do realizace stanovená pro daný druh transakce v písmenu b), mohou instituce upravit hodnotu koeficientu volatility pomocí vzorce druhé odmocniny času:
kde:
TM
=
příslušná doba do realizace;
HM
=
koeficient volatility odvozený z doby do realizace TM;
HN
=
koeficient volatility odvozený z doby do realizace TN.
d)
instituce zohlední nelikvidnost méně kvalitních aktiv. Upraví dobu do realizace směrem nahoru, pokud existují pochybnosti ohledně likvidnosti kolaterálu. Instituce také určí případy, kdy by mohlo na základě historických údajů dojít k podcenění možné volatility. Tyto případy se řeší pomocí zátěžového scénáře;
e)
délka historického období pozorování, které instituce používají pro výpočet koeficientů volatility, je přinejmenším jeden rok. U institucí, které používají systém vážení nebo jiné metody pro historické období sledování, je skutečné období sledování alespoň jeden rok. Příslušné orgány mohou také po instituci požadovat, aby koeficienty volatility počítala s využitím kratšího období sledování, pokud je to podle názoru příslušných orgánů odůvodněno vzhledem k výraznému nárůstu cenové volatility;
f)
instituce aktualizují své datové soubory a vypočítávají koeficienty volatility alespoň jednou za tři měsíce. Rovněž znovu posoudí svoje soubory údajů, kdykoliv se tržní ceny podstatně změní.
3. Odhadování koeficientů volatility musí splňovat všechna tato kvalitativní kritéria:
a)
instituce používá odhady volatility v každodenním procesu řízení rizik, včetně zohlednění v interních limitech na expozice;
b)
pokud je doba do realizace používaná institucí v každodenním procesu řízení rizik pro daný druh transakce delší než doba stanovená v tomto oddíle, tato instituce zvýší svoje koeficienty volatility v souladu s vzorcem druhé odmocniny času stanoveným v odst. 2 písm. c);
c)
instituce má zavedené postupy, kterými sleduje a zajišťuje dodržování zdokumentovaných strategií a kontrolních mechanismů týkajících se provozu svého systému pro odhadování koeficientů volatility a začleňování těchto odhadů do svého procesu řízení rizik;
d)
v rámci procesu vnitřního auditu instituce je pravidelně prováděn nezávislý přezkum jejího systému odhadování koeficientů volatility. Přezkum celkového systému pro odhadování koeficientů volatility a pro začleňování těchto odhadů do procesu řízení rizika instituce se uskuteční nejméně jednou za rok. Předmětem tohoto přezkumu jsou alespoň následující skutečnosti:
i)
začleňování odhadnutých koeficientů volatility do každodenního řízení rizik;
ii)
validace veškerých zásadních změn v procesu odhadování koeficientů volatility;
iii)
ověření konzistentnosti, včasnosti a spolehlivosti zdrojů údajů používaných při provozu systému pro odhadování koeficientů volatility, a to včetně nezávislosti těchto zdrojů údajů;
iv)
přesnost a vhodnost předpokladů používaných při stanovení koeficientů volatility.
Článek 226
Zvyšování koeficientů volatility pro účely komplexní metody finančního kolaterálu
Koeficienty volatility uvedené v článku 224 jsou koeficienty volatility, které instituce používají v případě každodenního přeceňování. Obdobně v případě, že instituce používá vlastní odhady koeficientů volatility podle článku 225, vypočítá je v prvé řadě na základě každodenního přeceňování. Pokud dochází k přeceňování méně často než jednou denně, instituce použijí vyšší koeficienty volatility. Instituce vypočítají zvýšení koeficientů volatility stanovených pro každodenní přeceňování za použití následujícího vzorce druhé odmocniny času:
kde:
H
=
koeficient volatility, který má být použit;
HM
=
koeficient volatility v případě každodenního přeceňování;
NR
=
skutečný počet obchodních dnů mezi přeceněními;
TM
=
doba do realizace u daného druhu transakce.
Článek 227
Podmínky pro použití koeficientu volatility 0 % pro účely komplexní metody finančního kolaterálu
1. V případě repo obchodů a půjček či výpůjček cenných papírů, kde instituce využívá regulatorní koeficienty volatility podle článku 224 nebo vlastní odhady koeficientu volatility podle článku 225, a v případě, že podmínky uvedené v odst. 2 písm. a) až h) jsou splněny, mohou instituce namísto volatility vypočítané podle článků 224 až 226 použít koeficient volatility 0 %. Instituce, které používají metodu interních modelů stanovenou v článku 221, nesmějí postup stanovený v tomto článku použít.
2. Instituce mohou použít koeficient volatility 0 %, pokud jsou splněny všechny následující podmínky:
a)
jak expozice, tak kolaterál jsou ve formě hotovosti nebo dluhových cenných papírů vydaných ústředními vládami nebo centrálními bankami ve smyslu čl. 197 odst. 1 písm. b) a jsou způsobilé pro rizikovou váhu 0 % podle kapitoly 2;
b)
jak expozice, tak kolaterál jsou denominovány ve stejné měně;
c)
splatnost dané transakce není delší než jeden den, nebo se expozice i kolaterál denně přeceňují na tržní ceny či podléhají každodennímu dozajištění;
d)
doba mezi posledním tržním přeceněním předtím, než protistrana neprovede dozajištění a kolaterál je realizován, nečiní víc než čtyři obchodní dny;
e)
transakce je vypořádána v rámci vypořádacího systému, který se pro tento druh transakce osvědčil;
f)
dohoda je založena na dokumentech, které jsou v případě daných cenných papírů standardní tržní dokumentací pro repo obchody nebo půjčky či výpůjčky cenných papírů;
g)
transakce se řídí dokumentací stanovující, že pokud protistrana nesplní povinnost dodat hotovost či cenné papíry nebo doplnit marži, či u ní jinak dojde k selhání, je transakce okamžitě splatná;
h)
příslušné orgány považují protistranu za hlavního účastníka trhu.
3. Pojem hlavní účastníci trhu uvedený v odst. 2 písm. h) zahrnuje tyto subjekty:
a)
subjekty uvedené v čl. 197 odst. 1 písm. b), přičemž expozicím vůči nim je přidělena riziková váha 0 % podle kapitoly 2;
b)
vůči institucím;
c)
jiné finanční podniky ve smyslu čl. 13 bodu 25 písm. b) a d) směrnice 2009/138/ES, přičemž expozicím vůči nim je přidělena riziková váha 20 % podle standardizovaného přístupu, nebo institucí, které počítají objemy rizikově vážených expozic a výši očekávaných ztrát podle přístupu IRB a nemají úvěrové hodnocení vypracované uznanou externí ratingovou agenturou a jsou interně ohodnoceny danou institucí;
d)
regulované subjekty kolektivního investování, které musí splňovat kapitálové požadavky nebo omezení ohledně páky;
e)
regulované penzijní fondy;
f)
uznané clearingové organizace.
Článek 228
Výpočet objemů rizikově vážených expozic a výše očekávaných ztrát podle komplexní metody finančního kolaterálu
1. Podle standardizovaného přístupu instituce použijí E* vypočítané podle čl. 223 odst. 5 jako hodnotu expozice pro účely článku 113. V případě podrozvahových položek uvedených v příloze I instituce použijí E* jako hodnotu, na níž se použije procentuální podíl uvedený v čl. 111 odst. 1, čímž se získá hodnota expozice.
2. Podle přístupu IRB instituce použijí efektivní LGD (LGD*) jako LGD pro účely kapitoly 3. Instituce vypočítají LGD* takto:
kde:
LGD
=
LGD, která by se použila na expozici podle kapitoly 3, pokud by tato expozice nebyla zajištěná;
E
=
hodnota expozice podle čl. 223 odst. 3;
E*
=
plně upravená hodnota expozice podle čl. 223 odst. 5.
Člověk 229
Zásady oceňování jiného způsobilého kolaterálu pro účely přístupu IRB
1. U nemovitého kolaterálu, musí být kolaterál oceněn nezávislým odhadcem tržní nebo nižší hodnotou. Instituce vyžadují, aby nezávislý odhadce odůvodnil tržní hodnotu transparentním a jasným způsobem.
V těch členských státech, jejichž právní předpisy stanoví přísná kritéria pro určení zástavní hodnoty nemovitosti, může být místo toho nemovitost oceněna nezávislým znalcem zástavní nebo nižší hodnotou. Instituce vyžadují, aby nezávislý odhadce nebral při určení zástavní hodnoty nemovitosti v úvahu spekulativní prvky a tuto hodnotu doložil transparentním a jasným způsobem.
Hodnota kolaterálu se rovná tržní hodnotě nebo zástavní hodnotě nemovitosti snížené příslušným způsobem tak, aby odrážela výsledky sledování požadovaného v čl. 208 odst. 3 a aby byly zohledněny veškeré dřívější právní nároky na danou nemovitost.
2. U pohledávek se jejich hodnota rovná výši pohledávky.
3. Instituce ocení hmotný kolaterál jiný než nemovitý majetek jeho tržní hodnotou. Pro účely tohoto článku se za tržní hodnotu považuje odhadovaná částka, za kterou by byl majetek směněn k datu ocenění mezi dobrovolným kupujícím a dobrovolným prodávajícím při transakci mezi samostatnými a nezávislými partnery.
Článek 230
Výpočet objemů rizikově vážených expozic a výše očekávaných ztrát pro jiný způsobilý kolaterál pro účely přístupu IRB
1. Instituce použijí LGD* vypočtenou podle tohoto odstavce a odstavce 2 jako LGD pro účely kapitoly 3.
Pokud je poměr mezi hodnotou kolaterálu (C) a hodnotou expozice (E) nižší než požadovaná minimální úroveň zajištění expozice (C*) uvedená v tabulce č. 5, pak se LGD* rovná hodnotě LGD stanovené v kapitole 3 pro nezajištěnou expozici vůči protistraně. Pro tento účel instituce vypočítají hodnotu expozice položek uvedených v čl. 166 odst. 8 až 10 za použití konverzního faktoru nebo procentuální části ve výši 100 % namísto konverzních faktorů či procentuálních částí stanovených v uvedených odstavcích.
Pokud je poměr mezi hodnotou kolaterálu a hodnotou expozice vyšší než horní mezní úroveň C** uvedená v tabulce č. 5, pak se LGD* rovná hodnotě stanovené v tabulce č. 5.
Pokud u expozice jako celku není dosaženo požadované úrovně zajištění C**, instituce musí expozici považovat za dvě expozice - jedna odpovídá části, u níž bylo požadované úrovně zajištění C** dosaženo, a jedna odpovídá části zbývající.
2. Příslušné hodnoty LGD* a požadované úrovně zajištění pro zajištěné části expozic jsou uvedeny v tabulce č. 5 tohoto odstavce.
Tabulka č. 5
Minimální hodnoty LGD pro zajištěné části expozic
LGD* pro přednostní expozice
LGD* pro podřízené expozice
Požadovaná minimální úroveň zajištění expozice (C*)
Požadovaná minimální úroveň zajištění expozice (C**)
Pohledávky
35 %
65 %
0 %
125 %
Obytné nemovitosti/obchodní nemovitosti
35 %
65 %
30 %
140 %
Ostatní kolaterál
40 %
70 %
30 %
140 %
3. Jako alternativu k postupu stanovenému v odstavcích 1 a 2 a s výhradou čl. 124 odst. 2 mohou instituce té části expozice, která je v rámci limitů stanovených v čl. 125 odst. 2 písm. d) a čl. 126 odst. 2 písm. d) plně zajištěná obytnou nemovitostí nebo obchodní nemovitostí, která se nachází na území členského státu, přidělit rizikovou váhu 50 %, pokud jsou splněny všechny podmínky stanovené v čl. 199 odst. 4.
Článek 231
Výpočet objemů rizikově vážených expozic a výše očekávaných ztrát v případě smíšených seskupení kolaterálu
1. Instituce vypočítá hodnotu LGD*, kterou použije jako LGD pro účely kapitoly 3, podle odstavců 2 a 3, pokud jsou splněny obě následující podmínky:
a)
instituce pro výpočet objemů rizikově vážených expozic a výše očekávaných ztrát používá přístup IRB;
b)
expozice je zajištěna jak finančním kolaterálem, tak i jiným způsobilým kolaterálem.
2. Instituce musí rozdělit hodnotu expozice upravenou o volatilitu, získanou použitím koeficientu volatility na hodnotu expozice podle čl. 223 odst. 5, do částí tak, aby získaly část krytou uznatelným finančním kolaterálem, část krytou pohledávkami, část krytou kolaterálem ve formě obchodních nemovitostí nebo obytných nemovitostí, část krytou jiným způsobilým kolaterálem a případnou nezajištěnou část.
3. Instituce vypočítají LGD* zvlášť pro každou část expozice získanou podle odstavce 2 v souladu s příslušnými ustanoveními této kapitoly.
Článek 232
Ostatní majetkové zajištění úvěrového rizika
1. V případě, že jsou splněny podmínky stanovené v čl. 212 odst. 1, lze s vklady u třetích stran, které jsou institucemi, zacházet jako se zárukou třetí strany, která je institucí.
2. V případě, že jsou splněny podmínky stanovené v čl. 212 odst. 2, instituce zacházejí s částí expozice zajištěnou současnou hodnotou odbytného ze životní pojištění zastaveného ve prospěch instituce poskytující úvěr následujícím způsobem:
a)
pokud se na expozici vztahuje standardizovaný přístup, je rizikově vážena rizikovými vahami stanovenými v odstavci 3;
b)
pokud se na expozici vztahuje přístup IRB, ale nepoužijí se na ni vlastní odhady LGD dané instituce, přiřadí se jí LGD ve výši 40 %.
V případě nesouladu měn, instituce sníží současnou hodnotu odbytného podle čl. 233 odst. 3, přičemž hodnotou úvěrového zajištění je současná hodnota odbytného z daného životního pojištění.
3. Pro účely odst. 2 písm. a) instituce přiřadí následující rizikové váhy na základě rizikové váhy přidělené přednostní nezajištěné expozici vůči podniku poskytujícímu životní pojištění následovně:
a)
rizikovou váhu ve výši 20 % v případě, že přednostní nezajištěné expozici vůči podniku poskytujícímu životní pojištění je přidělena riziková váha ve výši 20 %;
b)
rizikovou váhu ve výši 35 % v případě, že přednostní nezajištěné expozici vůči podniku poskytujícímu životní pojištění je přidělena riziková váha ve výši 50 %;
c)
rizikovou váhu ve výši 70 % v případě, že přednostní nezajištěné expozici vůči podniku poskytujícímu životní pojištění je přidělena riziková váha ve výši 100 %;
d)
rizikovou váhu ve výši 150 % v případě, že přednostní nezajištěné expozici vůči podniku poskytujícímu životní pojištění je přidělena riziková váha ve výši 150 %.
4. Instituce mohou nakládat s nástroji, které budou na požádání zpětně odkoupeny a které jsou způsobilé podle čl. 200 písm. c), jako se zárukou emitující instituce. Hodnota uznatelného zajištění úvěrového rizika je tato:
a)
pokud bude nástroj odkoupen za nominální hodnotu, pak se hodnota zajištění rovná této nominální hodnotě;
b)
pokud bude nástroj odkoupen za tržní cenu, pak se hodnota zajištění rovná hodnotě nástroje oceněného stejným způsobem jako dluhové cenné papíry splňující podmínky stanovené v čl. 197 odst. 4.
Pododdíl 2
Osobní zajištění úvěrového rizika
Článek 233
Oceňování
1. Pro účely výpočtu účinků osobního zajištění úvěrového rizika v souladu s ustanoveními tohoto pododdílu se hodnota osobního zajištění úvěrového rizika (G) rovná částce, kterou se poskytovatel zajištění zavázal zaplatit v případě, že dlužník bude v selhání nebo nezaplatí či dojde k jiným blíže specifikovaným úvěrovým událostem.
2. V případě úvěrových derivátů, které jako úvěrovou událost nezahrnují restrukturalizaci podkladového závazku spojenou s prominutím nebo odložením splátek jistiny, úroků nebo poplatků, které vede k úvěrové ztrátě, platí následující:
a)
pokud částka, kterou se poskytovatel zajištění zavázal zaplatit, není vyšší než hodnota expozice, instituce sníží hodnotu zajištění úvěrového rizika vypočítanou podle odstavce 1 o 40 %;
b)
pokud částka, kterou se poskytovatel zajištění zavázal zaplatit, je vyšší než hodnota expozice, nebude hodnota zajištění úvěrového rizika vyšší než 60 % hodnoty expozice.
3. Pokud je osobní zajištění úvěrového rizika denominováno v jiné měně, než ve které je denominována expozice, instituce sníží hodnotu zajištění úvěrového rizika prostřednictvím koeficientu volatility takto:
kde:
G*
=
hodnota zajištění úvěrového rizika upravená o měnové riziko;
G
=
nominální hodnota zajištění úvěrového rizika;
Hfx
=
koeficient volatility pro případný nesoulad měn mezi zajištěním úvěrového rizika a podkladovým závazkem stanovený podle odstavce 4.
Pokud neexistuje nesoulad měn, pak Hfx je roven nule.
4. Instituce založí výpočet koeficientů volatility pro jakýkoliv nesoulad měn na době 10 denního držení, za předpokladu každodenního přeceňování, a mohou je vypočítat pomocí metody využívající regulatorní koeficienty volatility nebo metody využívající vlastní odhady koeficientu volatility, jak je uvedeno v článcích 224 a 225. Instituce zvýší koeficienty volatility podle článku 226.
Článek 234
Výpočet objemů rizikově vážených expozic a výše očekávaných ztrát v případě částečného zajištění a rozdělení do tranší
Pokud instituce převede část rizika plynoucího z některé expozice v jedné nebo více tranších, použijí se pravidla stanovená v kapitole 5. Instituce mohou stanovit hranice důležitosti plateb, pod jejichž úrovní nebude v případě ztráty provedena platba, které odpovídají nepřevedeným pozicím první ztráty a způsobují převod rizika v tranších.
Článek 235
Výpočet objemů rizikově vážených expozic v rámci standardizovaného přístupu
1. Pro účely čl. 113 odst. 3 instituce vypočítá objemy rizikově vážených expozic podle tohoto vzorce:
kde:
E
=
hodnota expozice podle článku 111; pro tento účel se hodnotou expozice podrozvahové položky uvedené v příloze I rozumí 100 % její hodnoty, a nikoli hodnota expozice uvedená v čl. 111 odst. 1;
GA
=
hodnota zajištění úvěrového rizika vypočítaná podle čl. 233 odst. 3 (G*) a dále upravená o nesoulad splatností, jak je uvedeno v oddíle 5;
r
=
riziková váha expozic vůči dlužníkovi, jak je stanoveno v kapitole 2;
g
=
riziková váha expozic vůči poskytovateli zajištění, jak je stanoveno v kapitole 2.
2. Pokud je hodnota zajištění (GA) nižší než expozice (E), mohou instituce uplatnit vzorec uvedený v odstavci 1, pouze pokud zajištěná i nezajištěná část expozice mají stejné pořadí pro uspokojení pohledávek.
3. Instituce mohou uplatnit postup stanovený v čl. 114 odst. 4 a 7 na expozice nebo části expozic zaručené ústřední vládou nebo centrální bankou, pokud je záruka denominována v domácí měně dlužníka a expozice je financována ve stejné měně.
Článek 236
Výpočet objemů rizikově vážených expozic a výše očekávaných ztrát v rámci přístupu založeného na interním ratingu
1. U zajištěné části hodnoty expozice (E), stanovené na základě upravené hodnoty zajištění úvěrového rizika GA, může být hodnota PD pro účely kapitoly 3 oddílu 4 rovna hodnotě PD poskytovatele zajištění, nebo, pokud se úplná substituce nezdá být opodstatněná, hodnotě vyšší než PD dlužníka a nižší než PD ručitele. V případě podřízených expozic a nepodřízeného zajištění třetí stranou může být hodnota LGD, kterou instituce použijí pro účely kapitoly 3 oddílu 4, rovna hodnotě LGD pro přednostní expozice.
2. U nezajištěné části hodnoty expozice (E) se jako PD použije PD dlužníka a jako LGD se použije LGD podkladové expozice.
3. Pro účely tohoto článku je GA hodnota G* vypočítaná podle čl. 233 odst. 3 a dále upravená o nesoulad splatností, jak je uvedeno v oddílu 5. E je hodnota expozice určená podle kapitoly 3 oddílu 5. Pro tento účel instituce vypočítají hodnotu expozice položek uvedených v čl. 166 odst. 8 až 10 za použití konverzního faktoru nebo procentuální části ve výši 100 % namísto konverzních faktorů či procentuálních částí uvedených v daných odstavcích.
Oddíl 5
Nesoulad splatností
Článek 237
Nesoulad splatností
1. K nesouladu splatností pro účely výpočtu objemů rizikově vážených expozic dochází, pokud je zbytková splatnost zajištění úvěrového rizika kratší než zbytková splatnost zajištěné expozice. Pokud má zajištění zbytkovou splatnost kratší než tři měsíce a doba splatnosti zajištění je kratší než splatnost podkladové expozice, není zajištění způsobilé jako zajištění úvěrového rizika.
2. Dojde-li k nesouladu splatností, nepovažuje se zajištění úvěrového rizika za způsobilé, pokud je splněna jedna z následujících podmínek:
a)
původní doba splatnosti zajištění je kratší než 1 rok;
b)
jedná se o krátkodobou expozici, o které příslušné orgány rozhodly, že podléhá jednodennímu limitu namísto jednoletého limitu splatnosti (M) podle čl. 162 odst. 3.
Článek 238
Splatnost zajištění úvěrového rizika
1. Efektivní splatnost podkladového nástroje je nejdelší možná doba zbývající do okamžiku, kdy má dlužník splnit své závazky, maximálně však pět let. S výhradou odstavce 2 se doba splatnosti zajištění úvěrového rizika rovná době zbývající do nejbližšího okamžiku, kdy může zajištění skončit či být ukončeno.
2. Pokud existuje možnost ukončení zajištění a její využití záleží na rozhodnutí poskytovatele zajištění, instituce považují za splatnost zajištění dobu zbývající do nejbližšího okamžiku, kdy lze tuto možnost využít. Pokud existuje možnost ukončení zajištění, jejíž využití záleží na rozhodnutí příjemce zajištění, a podmínky dohody o zajištění obsahují pozitivní pobídku pro instituci, aby ukončila transakci před smluvní splatností, instituce považuje za splatnost zajištění dobu zbývající do nejbližšího okamžiku, kdy lze tuto možnost využít; jinak může instituce vycházet ze skutečnosti, že tato možnost neovlivňuje splatnost zajištění.
3. Pokud není úvěrový derivát zajištěn proti vypovězení před uplynutím doby odkladu požadované pro případ selhání u daného podkladového závazku vzniklého v důsledku neschopnosti splatit závazek, instituce zkrátí dobu splatnosti zajištění o tuto dobu odkladu.
Článek 239
Oceňování zajištění
1. Dojde-li u transakcí s majetkovým zajištěním úvěrového rizika podle jednoduché metody finančního kolaterálu k nesouladu mezi splatností expozice a splatností zajištění, není kolaterál způsobilý jako uznatelné majetkové zajištění úvěrového rizika.
2. U transakcí s majetkovým zajištěním úvěrového rizika podle komplexní metody finančního kolaterálu instituce musí zohledňovat splatnost zajištění úvěrového rizika a expozice v upravené hodnotě kolaterálu podle následujícího vzorce:
kde:
CVA
=
hodnota kolaterálu upravená o volatilitu podle čl. 223 odst. 2, nebo objem expozice, podle toho, co je nižší;
t
=
počet let zbývajících do data splatnosti zajištění úvěrového rizika stanovený podle článku 238, nebo hodnota T, podle toho, která hodnota je nižší;
T
=
počet let zbývajících do data splatnosti expozice stanovený podle článku 238, nebo pět let, podle toho, která hodnota je nižší;
t*
=
0,25.
Instituce použijí hodnotu CVAM jako hodnotu CVA dále upravenou o nesoulad splatností ve vzorci pro výpočet plně upravené hodnoty expozice (E*) stanovené v čl. 223 odst. 5.
3. U transakcí s osobním zajištěním úvěrového rizika instituce zohlední splatnost zajištění úvěrového rizika a expozice v upravené hodnotě zajištění úvěrového rizika podle následujícího vzorce:
kde:
GA
=
hodnota G* upravená o nesoulad splatností;
G*
=
hodnota zajištění upravená o nesoulad měn;
t
=
počet let zbývajících do data splatnosti zajištění úvěrového rizika stanovený podle článku 238, nebo hodnota T, podle toho, která hodnota je nižší;
T
=
počet let zbývajících do data splatnosti expozice stanovený podle článku 238, nebo pět let, podle toho, která hodnota je nižší;
t*
=
0,25.
Instituce použijí hodnotu GA jako hodnotu zajištění pro účely článků 233 až 236.
Oddíl 6
Techniky snižování úvěrového rizika s využitím koše nástrojů
Článek 240
Úvěrové deriváty prvního selhání
Pokud instituce získá zajištění úvěrového rizika pro určitý počet expozic za podmínky, že první selhání u expozic povede k plnění ze zajištění a že tato úvěrová událost bude mít za následek ukončení smlouvy, může instituce pozměnit výpočet objemu rizikově vážené expozice, a případně výše očekávaných ztrát, u té expozice, která by při absenci zajištění úvěrového rizika vedla k nejnižšímu objemu rizikově vážené expozice podle této kapitoly:.
a)
v případě institucí používajících standardizovaný přístup je objemem rizikově vážené expozice objem vypočítaný podle standardizovaného přístupu;
b)
v případě institucí používajících přístup IRB je objemem rizikově vážené expozice součet objemu rizikově vážené expozice vypočítaného podle přístupu IRB a 12,5 násobku výše očekávané ztráty.
Postup stanovený v tomto článku se použije pouze v případech, kdy je hodnota expozice stejná nebo nižší než hodnota zajištění úvěrového rizika.
Článek 241
Úvěrové deriváty n-tého selhání
Pokud důvodem plnění ze zajištění úvěrového rizika je n-té selhání kterékoliv z expozic, může instituce kupující dané zajištění toto zajištění uznat pro výpočet objemů rizikově vážených expozic a případné výše očekávaných ztrát, pouze pokud bylo zajištění poskytnuto také pro selhání 1 až (n1) nebo pokud již nastalo (n-1) selhání. V takových případech může instituce pozměnit výpočet objemu rizikově vážených expozic, a případně výše očekávaných ztrát u expozice, která by mohla při absenci zajištění úvěrového rizika mít za následek n-tý nejnižší objem rizikově vážené expozice podle této kapitoly. Instituce vypočítají n-tý nejnižší objem podle čl. 240 písm. a) a b).
Postup stanovený v tomto článku se použije pouze v případech, kdy je hodnota expozice stejná nebo nižší než hodnota zajištění úvěrového rizika.
Všechny expozice v koši splňují požadavky stanovené v čl. 204 odst. 2 a čl. 216 odst. 1 písm. d).
KAPITOLA 5
Sekuritizace
Oddíl 1
Definice
Článek 242
Definice
Pro účely této kapitoly se rozumí:
1)
„nadměrným rozpětím“ (excess spread) poplatky za správu a obhospodařování a ostatní poplatky a příjmy související se sekuritizovanými expozicemi očištěné o náklady a výdaje;
2)
„opcí na zpětný odkup“ (clean-up call option) smluvní opce, která dává původci právo odkoupit zpět či splatit sekuritizované pozice předtím, než budou splaceny veškeré podkladové expozice, pokud zůstatek nesplacených expozic klesl pod předem stanovenou hodnotu;
3)
„likviditním příslibem“ sekuritizovaná pozice vyplývající ze smluvních ujednání o poskytnutí peněžních prostředků na překlenutí nesouladů v peněžních tocích vůči investorům;
4)
„KIRB“ součet 8 % objemů rizikově vážených expozic vypočítaných v souladu s kapitolou 3 tak, jako kdyby tyto expozice nebyly sekuritizovány, a výše očekávaných ztrát spojených s těmito expozicemi a vypočítaných v souladu s uvedenou kapitolou;
5)
„metodou založenou na ratingu“ metoda výpočtu objemu rizikově vážených expozic u sekuritizovaných pozic v souladu s článkem 261;
6)
„metodou regulatorního vzorce“ metoda výpočtu objemu rizikově vážených expozic u sekuritizovaných pozic v souladu s článkem 262;
7)
„pozicí bez ratingu“ sekuritizovaná pozice, která nemá uznatelný rating vypracovaný externí ratingovou agenturou uvedený v oddílu 4;
8)
„pozicí s ratingem“ rozumí sekuritizovaná pozice, která má uznatelný rating vypracovaný externí ratingovou agenturou uvedený v oddílu 4;
9)
„programem obchodních cenných papírů zajištěných aktivy“ (dále jen „program ABCP“) sekuritizační program, ve kterém vydané cenné papíry mají převážně formu krátkodobých cenných papírů (commercial papers) s původní splatností maximálně jeden rok;
10)
„tradiční sekuritizací“ sekuritizace, ve které dochází k ekonomickému převodu sekuritizovaných expozic. Tento převod je doprovázen buď převodem vlastnictví k převáděným sekuritizovaným expozicím z instituce, která je původcem, na sekuritizační jednotku pro speciální účel nebo subparticipací sekuritizační jednotky pro speciální účel k pohledávce. Vydané cenné papíry nepředstavují platební závazky instituce, která je původcem;
11)
„syntetickou sekuritizací“ sekuritizace, při níž k přenesení rizika dochází použitím úvěrových derivátů nebo záruk, a expozice, které jsou předmětem sekuritizace, zůstávají expozicemi instituce, která je původcem;
12)
„revolvingovou expozicí“ jakákoli expozice, kdy může zůstatek zákazníka kolísat na základě jeho rozhodnutí půjčit si nebo splatit dluh, a to až do dohodnutého limitu;
13)
„revolvingovou sekuritizací“ sekuritizace, u níž se obměňuje samotná struktura sekuritizace tím, že jsou expozice do seskupení expozic přidávány nebo jsou z něj odebírány bez ohledu na to, zda u expozic dochází k revolvingu, či nikoli;
14)
„doložkou o předčasném umoření“ smluvní ustanovení v sekuritizacích revolvingových expozic nebo v revolvingové sekuritizaci, která vyžadují, aby při definovaných událostech byly pozice investorů splaceny dříve, než bylo u vydaných cenných papírů původně uvedeno;
15)
„tranší první ztráty“ nejvíce podřízená tranše v sekuritizaci, která je první tranší, jež nese ztráty na sekuritizovaných expozicích, a tím poskytuje ochranu tranším druhé ztráty a případně tranším s vyšším pořadím.
Oddíl 2
Uznání převodu významného rizika
Článek 243
Tradiční sekuritizace
1. Instituce, která je původcem tradiční sekuritizace, může sekuritizované expozice vyjmout z výpočtu objemů rizikově vážených expozic a výše očekávaných ztrát, je-li splněna jedna z následujících podmínek:
a)
má se za to, že významné úvěrové riziko spojené se sekuritizovanými expozicemi bylo převedeno na třetí strany;
b)
instituce, která je původcem sekuritizace, uplatní rizikovou váhu 1 250 % na všechny sekuritizované pozice, které v dané sekuritizaci drží, nebo tyto sekuritizované pozice odečte z kmenového kapitálu tier 1 podle čl. 36 odst. 1 písm. k).
2. Má se za to, že významné úvěrové riziko bylo převedeno v těchto případech:
a)
objemy rizikově vážených expozic mezaninových sekuritizovaných pozic držených institucí, která je původcem, v dané sekuritizaci nepřekračují 50 % objemů rizikově vážených expozic všech mezaninových sekuritizovaných pozic existujících v dané sekuritizaci;
b)
v dané sekuritizaci neexistují žádné mezaninové sekuritizované pozice a původce může prokázat, že hodnota expozic sekuritizovaných pozic, na kterou by se použil odpočet od kmenového kapitálu tier 1 nebo riziková váha 1 250 %, výraznou měrou překračuje odůvodněný odhad očekávané ztráty ze sekuritizovaných expozic, a instituce, která je původcem, nedrží více než 20 % hodnot expozic sekuritizovaných pozic, na které by se použil odpočet od kmenového kapitálu tier 1 nebo riziková váha 1 250 %.
Pokud případné snížení objemů rizikově vážených expozic, jehož by instituce, která je původcem, danou sekuritizací dosáhla, není odůvodněno souměřitelným převodem úvěrového rizika na třetí strany, příslušné orgány mohou v jednotlivých případech rozhodnout, že významné úvěrové riziko se nepovažuje za převedené.
3. Pro účely odstavce 2 se mezaninovými sekuritizovanými pozicemi rozumějí sekuritizované pozice, pro které se použije riziková váha nižší než 1 250 % a které jsou podřízenější než pozice nejvyšší úrovně v dané sekuritizaci a podřízenější než kterákoli sekuritizovaná pozice v dané sekuritizaci, které je podle oddílu 4 přiřazen jeden z následujících stupňů úvěrové kvality:
a)
v případě sekuritizované pozice, na kterou se použije oddíl 3 pododdíl 3, stupeň úvěrové kvality 1;
b)
v případě sekuritizované pozice, na kterou se použije oddíl 3 pododdíl 4, stupeň úvěrové kvality 1 nebo 2.
4. Jako alternativu k odstavcům 2 a 3 příslušné orgány udělí institucím, které jsou původci, svolení, aby považovaly významné úvěrové riziko za převedené, pokud je instituce, která je původcem, schopna u každé sekuritizace doložit, že snížení kapitálových požadavků, kterého původce dosahuje prostřednictvím sekuritizace, je odůvodněno souměřitelným převodem úvěrového rizika na třetí strany.
Svolení se udělí pouze v případě, kdy instituce splňuje všechny tyto podmínky:
a)
instituce má pro posouzení převodu rizika přístupy a metodiky přiměřeně citlivé na rizika;
b)
instituce rovněž v každém případě zohlednila převod úvěrového rizika na třetí strany pro účely interního řízení rizik a rozložení vnitřně stanoveného kapitálu.
5. Kromě požadavků stanovených v odstavcích 1 až 4 musí být splněny všechny následující podmínky:
a)
dokumentace týkající se sekuritizace odráží ekonomickou podstatu transakce;
b)
sekuritizované expozice jsou mimo dosah instituce, která je původcem, a jejích věřitelů, a to i v případě insolvence a nucené správy. Tato skutečnost musí být doložena posudkem kvalifikovaného právního poradce;
c)
vydané cenné papíry nepředstavují platební závazky instituce, která je původcem;
d)
instituce, která je původcem, nevykonává faktickou či nepřímou kontrolu nad převedenými expozicemi. Za faktickou kontrolu původce nad převedenými expozicemi je považováno například právo původce odkoupit zpět od nabyvatele dříve převedené expozice za účelem realizace výnosů či jeho povinnost znovu převzít již převedené riziko. Pokud si instituce, která je původcem, podrží práva nebo povinnosti související se správou převedených expozic, není to samo o sobě považováno za nepřímou kontrolu těchto expozic;
e)
dokumentace týkající se sekuritizace splňuje všechny tyto podmínky:
i)
neobsahuje doložky, které mimo případů doložek o předčasném umoření, požadují, aby pozice v sekuritizaci byly institucí, která je původcem, zlepšovány, například nahrazováním podkladových úvěrových expozic či zvyšováním výnosu vypláceného investorům v případě zhoršení úvěrové kvality sekuritizovaných expozic;
ii)
neobsahuje doložky, které stanovují zvýšení výnosu vypláceného držitelům pozic v sekuritizaci v případě zhoršení úvěrové kvality podkladového seskupení;
iii)
jednoznačně z ní plyne, že jakýkoli případný nákup nebo zpětný odkup sekuritizovaných pozic původcem nebo sponzorem, nad rámec jeho smluvních závazků, je výjimečný a může být uskutečněn pouze za tržních podmínek;
f)
pokud existuje opce na zpětný odkup, musí tato opce splňovat také tyto podmínky:
i)
je uplatnitelná podle uvážení instituce, která je původcem;
ii)
je uplatnitelná pouze v případě, kdy neumořená část sekuritizovaných expozic činí nejvýše 10 % původní hodnoty;
iii)
není strukturovaná tak, aby se zabránilo alokaci ztrát na pozice úvěrového posílení nebo jiné pozice, které drží investoři, a ani jiným způsobem nesmí poskytovat úvěrové posílení.
6. Příslušné orgány průběžně informují EBA o specifických případech uvedených v odstavci 2, kdy případné snížení objemů rizikově vážených expozic není odůvodněno souměřitelným převodem úvěrového rizika na třetí strany, a o tom, jak instituce využívají odstavec 4. EBA sleduje celou škálu postupů v této oblasti a v souladu s článkem 16 nařízení (EU) č. 1093/2010 vydává pokyny. EBA posoudí provádění těchto pokynů členskými státy a do 31. prosince 2017 poskytne Komisi doporučení, zda je potřeba závazná technická norma.
Článek 244
Syntetické sekuritizace
1. Instituce, která je původcem syntetické sekuritizace, může vypočítat objemy rizikově vážených expozic, případně výši očekávaných ztrát pro sekuritizované expozice v souladu s článkem 249, je-li splněna jedna z následujících podmínek:
a)
má se za to, že významné úvěrové riziko bylo převedeno na třetí strany prostřednictvím majetkového nebo osobního zajištění úvěrového rizika;
b)
instituce, která je původcem sekuritizace, uplatní rizikovou váhu 1 250 % na všechny sekuritizované pozice, které v dané sekuritizaci drží, nebo tyto sekuritizované pozice odečte z kmenového kapitálu tier 1 podle čl. 36 odst. 1 písm. k).
2. Má se za to, že významné úvěrové riziko bylo převedeno, pokud je splněna jedna z následujících podmínek:
a)
objemy rizikově vážených expozic mezaninových sekuritizovaných pozic držených institucí, která je původcem, v dané sekuritizaci nepřekračují 50 % objemů rizikově vážených expozic všech mezaninových sekuritizovaných pozic existujících v dané sekuritizaci;
b)
v dané sekuritizaci neexistují žádné mezaninové sekuritizované pozice a původce může prokázat, že hodnota expozic sekuritizovaných pozic, na kterou by se použil odpočet od kmenového kapitálu tier 1 nebo riziková váha 1 250 %, výraznou měrou překračuje odůvodněný odhad očekávané ztráty ze sekuritizovaných expozic, a instituce, která je původcem, nedrží více než 20 % hodnot expozic sekuritizovaných pozic, na které by se použil odpočet od kmenového kapitálu tier 1 nebo riziková váha 1 250 %.
c)
pokud případné snížení objemů rizikově vážených expozic, jehož by instituce, která je původcem, danou sekuritizací dosáhla, není odůvodněno souměřitelným převodem úvěrového rizika na třetí strany, příslušný orgán může v jednotlivých případech rozhodnout, že významné úvěrové riziko se nepovažuje za převedené.
3. Pro účely odstavce 2 se mezaninovými sekuritizovanými pozicemi rozumějí sekuritizované pozice, pro které se použije riziková váha nižší než 1 250 % a které jsou podřízenější než pozice nejvyšší úrovně v dané sekuritizaci a podřízenější než kterákoli sekuritizovaná pozice v dané sekuritizaci, které je podle oddílu 4 přiřazen jeden z následujících stupňů úvěrové kvality:
a)
v případě sekuritizované pozice, na kterou se použije oddíl 3 pododdíl 3, stupeň úvěrové kvality 1;
b)
v případě sekuritizované pozice, na kterou se použije oddíl 3 pododdíl 4, stupeň úvěrové kvality 1 nebo 2.
4. Jako alternativu k odstavcům 2 a 3 příslušné orgány udělí institucím, které jsou původci, svolení, aby považovaly významné úvěrové riziko za převedené, pokud je instituce, která je původcem, schopna u každé sekuritizace doložit, že snížení kapitálových požadavků, kterého původce dosahuje prostřednictvím sekuritizace, je odůvodněno souměřitelným převodem úvěrového rizika na třetí strany.
Svolení se udělí pouze v případě, kdy instituce splňuje všechny tyto podmínky:
a)
instituce má pro posouzení převodu rizika přístupy a metodiky přiměřeně citlivé na rizika;
b)
instituce rovněž v každém případě zohlednila převod úvěrového rizika na třetí strany pro účely interního řízení rizik a rozložení vnitřně stanoveného kapitálu.
5. Kromě požadavků stanovených v odstavcích 1 až 4 musí převod splňovat tyto podmínky:
a)
dokumentace týkající se sekuritizace odráží ekonomickou podstatu transakce;
b)
zajištění úvěrového rizika, pomocí něhož je úvěrové riziko převedeno, je v souladu s čl. 247 odst. 2;
c)
nástroje použité k převodu úvěrového rizika neobsahují podmínky, které
i)
stanovují významné hranice důležitosti (materiality thresholds), pod jejichž hodnotou nebude zajištění úvěrového rizika poskytnuto, přestože došlo k úvěrové události;
ii)
umožňují ukončení zajištění v případě zhoršení úvěrové kvality podkladových expozic;
iii)
mimo případů doložek o předčasném umoření požadují, aby pozice v sekuritizaci byly institucí, která je původcem, zlepšovány;
iv)
zvyšují cenu placenou institucí za zajištění úvěrového rizika nebo výnos vyplácený držitelům pozic v sekuritizaci v případě zhoršení úvěrové kvality podkladového seskupení;
d)
byl zajištěn posudek od kvalifikovaného právního poradce potvrzující vymahatelnost zajištění úvěrového rizika ve všech relevantních právních řádech;
e)
z dokumentace týkající se sekuritizace jednoznačně plyne, že jakýkoli případný nákup nebo zpětný odkup sekuritizovaných pozic původcem nebo sponzorem, nad rámec jeho smluvních závazků, může být uskutečněn pouze za tržních podmínek;
f)
pokud existuje opce na zpětný odkup, tato opce splňuje také všechny tyto podmínky:
i)
je uplatnitelná podle uvážení instituce, která je původcem;
ii)
je uplatnitelná pouze v případě, kdy neumořená část sekuritizovaných expozic činí nejvýše 10 % původní hodnoty;
iii)
není strukturovaná tak, aby se zabránilo alokaci ztrát na pozice úvěrového posílení nebo jiné pozice, které drží investoři, a ani jiným způsobem nesmí poskytovat úvěrové posílení.
6. Příslušné orgány průběžně informují EBA o specifických případech uvedených v odstavci 2, kdy případné snížení objemů rizikově vážených expozic není odůvodněno souměřitelným převodem úvěrového rizika na třetí strany, a o tom, jak instituce využívají odstavec 4. EBA sleduje celou škálu postupů v této oblasti a v souladu s článkem 16 nařízení (EU) č. 1093/2010 vydává pokyny. EBA posoudí provádění těchto pokynů členskými státy a do 31. prosince 2017 poskytne Komisi doporučení, zda je potřeba závazná technická norma.
Oddíl 3
Výpočet objemů rizikově vážených expozic
Pododdíl 1
Zásady
Článek 245
Výpočet objemů rizikově vážených expozic
1. Pokud instituce, která je původcem, převedla významné úvěrové riziko spojené se sekuritizovanými expozicemi v souladu s oddílem 2, může tato instituce:
a)
v případě tradiční sekuritizace vyjmout expozice, které sekuritizovala, z výpočtu objemů rizikově vážených expozic, případně výše očekávaných ztrát;
b)
v případě syntetické sekuritizace vypočítat objemy rizikově vážených expozic, případně výše očekávaných ztrát, pro tyto sekuritizované expozice podle článků 249 a 250.
2. Jestliže instituce, která je původcem, rozhodla, že použije odstavec 1, vypočítá objemy rizikově vážených expozic stanovené v této kapitole pro pozice, které případně drží v sekuritizaci.
Jestliže instituce, která je původcem, nepřevedla významné úvěrové riziko nebo rozhodla, že nepoužije odstavec 1, nemusí provádět výpočet objemů rizikově vážených expozic pro žádnou pozici, kterou případně drží v dané sekuritizaci, ale pokračuje ve svém výpočtu objemů rizikově vážených expozic, včetně sekuritizovaných expozic, jako by nebyly sekuritizovány.
3. Jestliže se expozice vztahuje na různé tranše v sekuritizaci, považuje se expozice spojená s každou tranší za samostatnou sekuritizovanou pozici. Má se za to, že poskytovatelé úvěrového zajištění pro sekuritizované pozice drží pozice v sekuritizaci. Sekuritizované pozice zahrnují expozice spojené se sekuritizací vyplývající z úrokových nebo měnových derivátových kontraktů.
4. Pokud se sekuritizovaná pozice odečítá od položek kmenového kapitálu tier 1 podle čl. 36 odst. 1 písm. k), objem rizikově vážené expozice se pro účely čl. 92 odst. 3 zahrne do celkového objemu rizikově vážených expozic dané instituce.
5. Objem rizikově vážené expozice sekuritizované pozice se vypočítá tak, že se na hodnotu expozice, vypočtené podle článku 246, použije příslušná celková riziková váha.
6. Celková riziková váha se stanoví jako součet rizikové váhy stanovené v této kapitole a případné dodatečné rizikové váhy podle článku 407.
Článek 246
Hodnota expozice
1. Hodnota expozice se vypočte takto:
a)
pokud instituce vypočítává objemy rizikově vážených expozic podle pododdílu 3, pak se za hodnotu expozice u rozvahové sekuritizované pozice považuje její účetní hodnota zbývající po provedení specifických úprav o úvěrové riziko stanovených v souladu s článkem 110;
b)
pokud instituce vypočítává objemy rizikově vážených expozic podle pododdílu 4, pak se za hodnotu expozice u rozvahové sekuritizované pozice považuje účetní hodnota bez zohlednění provedených úprav o úvěrové riziko stanovených v souladu s článkem 110;
c)
pokud instituce vypočítává objemy rizikově vážených expozic podle pododdílu 3, za hodnotu expozice u podrozvahové sekuritizované pozice se považuje její nominální hodnota, po specifických úpravách o úvěrové riziko dané sekuritizované pozice, vynásobená konverzním faktorem, jak je stanoveno v této kapitole. Konverzní faktor činí 100 %, pokud není stanoveno jinak;
d)
pokud instituce vypočítává objemy rizikově vážených expozic podle pododdílu 4, za hodnotu expozice u podrozvahové sekuritizované pozice se považuje její nominální hodnota vynásobená konverzním faktorem, jak je stanoveno v této kapitole. Konverzní faktor činí 100 %, pokud není stanoveno jinak;
e)
hodnota expozice pro úvěrové riziko protistrany u derivátových nástrojů uvedených v příloze II se stanoví podle kapitoly 6.
2. Pokud má instituce v sekuritizaci dvě či více vzájemně se překrývajících pozic, zahrne do výše, do jaké se tyto pozice překrývají, do svého výpočtu objemů rizikově vážených expozic pouze tu pozici nebo část pozice, která vytváří vyšší objem rizikově vážené expozice. Instituce může rovněž uznat takové překrývání mezi kapitálovými požadavky ke specifickému riziku u pozic v obchodním portfoliu a kapitálovými požadavky u sekuritizovaných pozic v investičním portfoliu, za předpokladu, že instituce je schopna tyto kapitálové požadavky u příslušných pozic vypočítat a porovnat. Pro účely tohoto odstavce překrývání znamená, že dané pozice, ať již plně nebo zčásti, představují expozici vůči stejnému riziku, takže do výše tohoto překrytí je lze považovat za jedinou expozici.
3. Pokud se na pozice v ABCP vztahuje čl. 268 písm. c), může instituce používat rizikové váhy stanovené pro likviditní příslib za účelem vypočtu objemu rizikově vážené expozice pro ABCP, pokud je 100 % ABCP emitovaných v programu ABCP kryto tímto nebo jiným likviditním příslibem a všechny tyto likviditní přísliby jsou řazeny na stejnou úroveň jako ABCP tak, že tvoří vzájemně se překrývající pozice.
Instituce oznámí příslušným orgánům, pokud tento postup používá.
Článek 247
Uznání nástrojů pro snižování úvěrového rizika u sekuritizovaných pozic
1. Instituce mohou uznat majetkové osobní zajištění úvěrového rizika, které bylo získáno u sekuritizované pozice v souladu s kapitolou 4 a které podléhá požadavkům stanoveným v této kapitole a v kapitole 4.
Způsobilé majetkové zajištění úvěrového rizika je omezeno na finanční kolaterál, který je uznatelný pro výpočet objemů rizikově vážených expozic podle kapitoly 2, jak je stanoveno v kapitole 4, a uznání je podmíněno splněním příslušných požadavků stanovených v kapitole 4.
2. Způsobilým osobním zajištěním úvěrového rizika a poskytovateli tohoto úvěrového zajištění mohou být pouze ta zajištění a ti poskytovatelé, kteří jsou způsobilí podle kapitoly 4, a uznání je podmíněno splněním příslušných požadavků stanovených v kapitole 4.
3. Odchylně od odstavce 2 mají způsobilí poskytovatelé osobního zajištění úvěrového rizika uvedení v čl. 201 odst. 1 písm. a) až h), kromě způsobilých ústředních protistran, úvěrové hodnocení vypracované uznanou externí ratingovou agenturou, kterému byl podle článku 136 přiřazen stupeň úvěrové kvality 3 nebo vyšší a kterému byl v době prvního uznání zajištění úvěrového rizika přiřazen stupeň úvěrové kvality 2 nebo vyšší. Instituce, které mají svolení používat na přímé expozice vůči poskytovateli zajištění přístup IRB, mohou posoudit způsobilost podle věty první na základě rovnocennosti PD poskytovatele zajištění a PD spojené se stupněm úvěrové kvality uvedeným v článku 136.
4. Odchylně od odstavce 2 jsou sekuritizační jednotky pro speciální účel způsobilými poskytovateli zajištění, jestliže vlastní aktiva, která jsou způsobilá jako způsobilý finanční kolaterál a na něž se nevztahují žádná práva nebo podmíněná práva, která mají přednost nebo jsou postavena na roveň podmíněným právům instituce přijímající osobní zajištění úvěrového rizika, a pokud jsou splněny všechny požadavky pro uznání finančního kolaterálu stanovené v kapitole 4. V těchto případech je GA (výše zajištění po zohlednění nesouladu měn a nesouladu splatností podle ustanovení kapitoly 4) omezena na tržní hodnotu těchto aktiv upravenou o volatilitu a g (riziková váha expozic vůči poskytovateli zajištění, jak je uvedeno v rámci standardizovaného přístupu) se vypočítá jako vážená průměrná riziková váha, která by se použila na tato aktiva jakožto finanční kolaterál podle standardizovaného přístupu.
Článek 248
Skrytá podpora
1. Instituce, která je sponzorem, nebo instituce, která je původcem, a v sekuritizaci využila při výpočtu objemů rizikově vážených expozic čl. 245 odst. 1 a 2 nebo prodala nástroje ze svého obchodního portfolia, aby již nebylo nutné držet kapitál pro rizika vyplývající z těchto nástrojů, neposkytne s cílem snížit potenciální nebo skutečné ztráty investorů žádnou podporu sekuritizaci, která by překračovala její smluvní závazky. Transakce není považována za transakci poskytující podporu, jestliže je provedena za tržních podmínek a zohledněna při posouzení převodu významného rizika. Takové transakce, bez ohledu na to, zda poskytují podporu, jsou oznamovány příslušným orgánům a jsou předmětem procesu přezkumu a schvalování úvěrů instituce. Instituce při posuzování, zda transakce není strukturovaná s účelem poskytovat podporu, zváží náležitě alespoň všechny tyto podmínky:
a)
cenu zpětného odkupu;
b)
kapitál a likviditu instituce před zpětným odkupem a po něm;
c)
výkonnost sekuritizovaných expozic;
d)
výkonnost sekuritizovaných pozic.
e)
dopad podpory na očekávané ztráty původce oproti investorovi.
2. EBA vydá v souladu s článkem 16 nařízení (EU) č. 1093/2010 pokyny k tomu, co se rozumí tržními podmínkami a kdy transakce není strukturovaná s cílem poskytnout podporu.
3. Pokud instituce, která je původcem nebo sponzorem, nedodrží u určité sekuritizace odstavec 1, musí držet kapitál přinejmenším vůči všem sekuritizovaným expozicím v takové výši, jako by nebyly sekuritizovány.
Pododdíl 2
Výpočet objemů rizikově vážených expozic instituce, která je původce, sekuritizovaných syntetickou sekuritizací
Článek 249
Obecná ustanovení
Při výpočtu objemů rizikově vážených expozic u sekuritizovaných expozic, pokud jsou splněny podmínky stanovené v článku 244, instituce, která je původcem syntetické sekuritizace, použije s výhradou článku 250 příslušné metody výpočtu stanovené v tomto oddíle, a nikoli ty, které jsou stanoveny v kapitole 2. V případě institucí, které počítají objemy rizikově vážených expozic a výši očekávaných ztrát podle kapitoly 3, se výše očekávané ztráty u takovýchto expozic rovná nule.
Požadavky stanovené v prvním pododstavci se použijí na celé seskupení expozic v dané sekuritizaci. S výhradou článku 250 instituce, která je původcem, vypočítá objemy rizikově vážených expozic u všech tranší v sekuritizaci v souladu s ustanoveními tohoto oddílu, včetně těch, u kterých instituce uznává snižování úvěrového rizika podle článku 247, přičemž v takovém případě lze rizikovou váhu, která má být na danou pozici použita, pozměnit v souladu s kapitolou 4 s výhradou požadavků stanovených v této kapitole.
Článek 250
Postup v případě nesouladu splatností u syntetické sekuritizace
Pro účely výpočtu objemů rizikově vážených expozic v souladu s článkem 249 je nesoulad splatností mezi zajištěním úvěrového rizika, jež tvoří jednu tranši a pomocí něhož dochází k převodu rizika, a sekuritizovanými expozicemi brán v úvahu takto:
a)
za splatnost sekuritizovaných expozic se považuje splatnost té z daných expozic, jejíž splatnost je nejdelší, maximálně však pět let. Splatnost zajištění úvěrového rizika se stanoví v souladu s kapitolou 4;
b)
instituce, která je původcem, pomine nesoulad splatností při výpočtu objemů rizikově vážených expozic v případě tranší, kterým je podle tohoto oddílu přiřazena riziková váha 1 250 %. V případě všech ostatních tranší se použije zacházení pro případ nesouladu splatností uvedené v kapitole 4 v souladu s následujícím vzorcem:
kde:
RW*
=
objemy rizikově vážených expozic pro účely čl. 92 odst. 3 písm. a);
RWAss
=
objemy rizikově vážených expozic, pokud by nebyly sekuritizovány, vypočítané proporcionálně;
RWSP
=
objemy rizikově vážených expozic vypočítané podle článku 249, pokud by neexistoval nesoulad splatností;
T
=
splatnost podkladových expozic v letech;
t
=
splatnost zajištění úvěrového rizika v letech;
t*
=
0,25.
Pododdíl 3
Výpočet objemů rizikově vážených expozic v rámci standardizovaného přístupu
Článek 251
Rizikové váhy
S výhradou článku 252 instituce vypočítá objem rizikově vážené expozice u sekuritizované a resekuritizované pozice s ratingem použitím příslušné rizikové váhy na hodnotu expozice.
Příslušnou rizikovou váhou je riziková váha stanovená v tabulce č. 1, k níž je přiřazeno úvěrové hodnocení pozice podle oddílu 4.
Tabulka č. 1
Stupeň úvěrové kvality
1
2
3
4 (pouze pro jiné než krátkodobé úvěrové hodnocení)
všechny ostatní stupně úvěrové kvality
Sekuritizované pozice
20 %
50 %
100 %
350 %
1 250 %
Resekuritizované pozice
40 %
100 %
225 %
650 %
1 250 %
S výhradou článků 252 až 255 se objem rizikově vážené expozice u sekuritizované pozice bez ratingu vypočítá tak, že se na něj použije riziková váha 1 250 %.
Článek 252
Instituce, které jsou původci nebo sponzory
U institucí, které jsou původcem nebo sponzorem, mohou být objemy rizikově vážených expozic vypočítané u jejich sekuritizovaných pozic v jakékoliv sekuritizaci omezeny na objemy rizikově vážených expozic, které by byly v daném okamžiku vypočítány pro sekuritizované expozice, kdyby tyto expozice nebyly sekuritizovány, s výhradou předpokládaného použití rizikové váhy 150 % na:
a)
všechny položky, které jsou v daném okamžiku v selhání;
b)
všechny položky s obzvláště vysokým rizikem podle článku 128 v rámci sekuritizovaných expozic.
Článek 253
Zacházení s pozicemi bez ratingu
1. Pro účely výpočtu objemu rizikově vážené expozice u sekuritizované pozice bez ratingu může instituce použít váženou průměrnou rizikovou váhu, která by byla institucí, která expozice drží, použita na sekuritizované expozice podle kapitoly 2, vynásobenou koeficientem koncentrace uvedeným v odstavci 2. Za tímto účelem musí instituce vždy znát složení seskupení sekuritizovaných expozic.
2. Koeficient koncentrace se rovná součtu nominálních hodnot všech tranší děleno součtem nominálních hodnot tranší, které jsou podřízené nebo na stejné úrovni jako tranše, v níž je pozice držena, včetně této tranše samotné. Výsledná riziková váha nesmí být vyšší než 1 250 % ani nižší než riziková váha použitelná na tranši vyšší úrovně s ratingem. Pokud instituce nedokáže určit rizikové váhy, které by se použily na sekuritizované expozice podle kapitoly 2, použije na danou pozici rizikovou váhu 1 250 %.
Článek 254
Zacházení se sekuritizovanými pozicemi patřícími k tranši druhé ztráty nebo lepší tranši v rámci programu ABCP
S výhradou dostupnosti příznivějšího zacházení s likviditními přísliby bez ratingu podle článku 255 může instituce na sekuritizované pozice, které splňují následující podmínky, použít rizikovou váhu, která odpovídá vyšší z těchto hodnot: 100 % nebo nejvyšší rizikové váze, která by byla použita na kteroukoliv ze sekuritizovaných expozic podle kapitoly 2 institucí držící tyto expozice:
a)
sekuritizovaná pozice je součástí tranše, která je ekonomicky v pozici druhé ztráty či lepší pozici v dané sekuritizaci, a tranše první ztráty poskytuje tranši druhé ztráty dostatečné úvěrové posílení;
b)
kvalita sekuritizované pozice odpovídá podle standardizovaného přístupu stupni úvěrové kvality 3 nebo lepšímu;
c)
sekuritizovaná pozice je držená institucí, která nedrží pozici v tranši první ztráty.
Článek 255
Zacházení s likviditními přísliby bez ratingu
1. Instituce mohou uplatnit konverzní faktor 50 % na nominální hodnotu likviditního příslibu bez ratingu za účelem stanovení její hodnoty expozice, pokud jsou splněny tyto podmínky:
a)
v dokumentaci týkající se likviditního příslibu jsou jednoznačně stanoveny a omezeny podmínky, za nichž je možné daný příslib čerpat;
b)
není možné, aby příslib byl čerpán tak, aby poskytovala úvěrovou podporu pokrytím ztrát, které již existovaly v době čerpání, a zejména není možné poskytovat likviditu na expozice, u nichž již v době čerpání této likvidity došlo k selhání, nebo na pořízení aktiv za cenu vyšší než jejich reálná hodnota;
c)
příslib nesmí být využíván jako trvalý nebo pravidelný zdroj financování dané sekuritizace;
d)
splátky daného příslibu nesmí být podřízeny pohledávkám investorů, s výjimkou pohledávek vyplývajících z úrokových nebo měnových derivátů, poplatků nebo jiných takových plateb, a nesmějí být prominuty nebo odloženy;
e)
příslib nesmí být čerpán poté, co byla vyčerpána všechna příslušná úvěrová posílení, která může daný likviditní příslib využívat;
f)
příslib obsahuje ustanovení, které automaticky snižuje částku, jež může být čerpána, o objem expozic, u nichž došlo k selhání ve smyslu kapitoly 3, nebo jestliže se seskupení sekuritizovaných expozic skládá z nástrojů s ratingem, a které ukončí daný příslib, pokud průměrná kvalita tohoto seskupení klesne pod úroveň investičního stupně.
Jako riziková váha se použije nejvyšší riziková váha, kterou by na kteroukoliv ze sekuritizovaných expozic podle kapitoly 2 použila instituce držící tyto expozice.
2. Pro účely stanovení hodnoty expozice zálohových příslibů lze použít konverzní faktor 0 % na nominální hodnotu likviditního příslibu, kterou lze bezpodmínečně zrušit, za předpokladu, že jsou splněny podmínky uvedené v odstavci 1 a že splátky daného příslibu nejsou podřízeny žádným dalším pohledávkám na peněžní toky vyplývající ze sekuritizovaných expozic.
Článek 256
Dodatečné kapitálové požadavky pro sekuritizace revolvingových expozic s doložkami o předčasném umoření
1. V případě sekuritizace revolvingových expozic s doložkou o předčasném umoření, vypočítá instituce, která je původcem, podle tohoto článku dodatečný objem rizikově vážené expozice vzhledem k nebezpečí, že úroveň úvěrového rizika, jemuž je vystavena, se může pro využití doložky o předčasném umoření zvýšit.
2. Instituce vypočítá objem rizikově vážené expozice k součtu hodnot expozic podílu původce a podílu investorů.
V případě sekuritizačních struktur, jejichž sekuritizované expozice zahrnují revolvingové a nerevolvingové expozice, použije instituce, která je původcem, zacházení uvedené v odstavcích 3 až 6 na tu část podkladového seskupení, která obsahuje revolvingové expozice.
Hodnotou expozice podílu původce je hodnota expozice pomyslného objemu seskupení čerpaných částí prodaných do sekuritizace, jehož podíl vzhledem k hodnotě celého seskupení prodaného do sekuritizační struktury určuje podíl peněžních toků vytvářených jistinou, úroky a dalšími platbami, které neslouží k zaplacení držitelům sekuritizovaných pozic v rámci sekuritizace. Podíl původce nesmí být podřízen podílu investorů. Hodnotou expozice podílu investorů je hodnota expozice zbylého pomyslného objemu seskupení čerpaných částí.
Objem rizikově vážené expozice pro hodnotu expozice podílu původce se vypočítá jako pro poměrnou expozici vůči sekuritizovaným expozicím, jako kdyby nebyly sekuritizovány.
3. Původci níže uvedených druhů sekuritizace jsou vyňati z výpočtu dodatečného objemu rizikově vážené expozice podle odstavce 1:
a)
sekuritizace revolvingových expozic, při nichž investoři zůstávají plně vystaveni všem budoucím čerpáním ze strany dlužníků, takže riziko podkladových facilit se nevrací instituci, která je původcem, ani po předčasném umoření, a
b)
sekuritizace, u nichž k předčasnému umoření dochází výhradně při událostech, které nejsou spojeny se splácením sekuritizovaných aktiv nebo se zhoršením kvality instituce, která je původcem, například při podstatných změnách daňových zákonů nebo nařízení.
4. U instituce, která je původcem a provádí výpočet dodatečného objemu rizikově vážené expozice podle odstavce 1, nesmí být součet objemů rizikově vážených expozic u jejích pozic v podílu investorů a objemů rizikově vážených expozic vypočítaných podle odstavce 1 vyšší než vyšší z těchto dvou hodnot:
a)
objemy rizikově vážených expozic vypočítané u jejích pozic v podílu investorů;
b)
objemy rizikově vážených expozic, které by pro sekuritizované expozice vypočítala instituce držící dané expozice, kdyby tyto expozice nebyly sekuritizovány, do výše odpovídající podílu investorů.
Případný odpočet čistého zisku vyplývajícího z kapitalizace budoucího příjmu požadovaný podle čl. 32 odst. 1 nesmí být zahrnut do maximálního objemu rizikově vážené expozice podle předchozího pododstavce.
5. Při výpočtu objemu rizikově vážené expozice v souladu s odstavcem 1 se postupuje tak, že se hodnota expozice podílu investorů vynásobí příslušným konverzním faktorem, uvedeným v odstavcích 6 až 9, a váženou průměrnou rizikovou váhou, která by se použila na sekuritizované expozice, kdyby nebyly sekuritizované.
Doložka o předčasném umoření je považována za kontrolovanou, pokud jsou splněny všechny následující podmínky:
a)
instituce, která je původcem, má vhodný kapitálový/likviditní plán k udržení dostatečného kapitálu a dostatečné likvidity pro případ předčasného umoření;
b)
v průběhu transakce musí být platby úroků a jistiny, výdaje, ztráty a výtěžky poměrně rozdělovány mezi podíl původce a podíl investorů na základě podkladových pohledávek k jednomu nebo více referenčním okamžikům v průběhu každého měsíce;
c)
lhůta pro umoření je považována za dostatečně dlouhou, pokud 90 % všech dluhů (podíl původce i podíl investorů) nesplacených na začátku období předčasného umoření je splaceno nebo je u nich uznáno selhání;
d)
rychlost splácení není větší, než jaká by byla dosažena lineárním umořováním v průběhu období stanoveného v písmenu c).
6. V případě sekuritizací s doložkou o předčasném umoření u retailových expozic, které jsou nezávazné a bezpodmínečně zrušitelné bez předchozího oznámení a u kterých k předčasnému umoření dochází v případě, že nadměrné rozpětí poklesne pod stanovenou úroveň, musí instituce porovnávat hodnotu průměru nadměrného rozpětí za tři měsíce s hodnotami nadměrného rozpětí, při kterých má být nadměrné rozpětí zachyceno.
Pokud daná sekuritizace nevyžaduje zachycení nadměrného rozpětí, bude hodnota, při které k zachycení dochází, o 4,5 procentního bodu vyšší než nadměrné rozpětí, při kterém dochází k předčasnému umoření.
Konverzní faktor, který má být použit, se stanoví podle hodnoty skutečného průměru nadměrného rozpětí za tři měsíce v souladu s tabulkou č. 2.
Tabulka č. 2
Sekuritizace s kontrolovanou doložkou o předčasném umoření
Sekuritizace s nekontrolovanou doložkou o předčasném umoření
Průměr nadměrného rozpětí za tři měsíce
Konverzní faktor
Konverzní faktor
Nad úrovní A
0 %
0 %
Úroveň A
1 %
5 %
Úroveň B
2 %
15 %
Úroveň C
10 %
50 %
Úroveň D
20 %
100 %
Úroveň E
40 %
100 %
Přičemž:
a)
„úrovní A“ se rozumí hodnoty nadměrného rozpětí nižší než 133,33 % úrovně, při které má být nadměrné rozpětí zachyceno, ale ne nižší než 100 % této úrovně;
b)
„úrovní B“ se rozumí hodnoty nadměrného rozpětí nižší než 100 % úrovně, při které má být nadměrné rozpětí zachyceno, ale ne nižší než 75 % této úrovně;
c)
„úrovní C“ se rozumí hodnoty nadměrného rozpětí nižší než 75 % úrovně, při které má být nadměrné rozpětí zachyceno, ale ne nižší než 50 % této úrovně;
d)
„úrovní D“ se rozumí hodnoty nadměrného rozpětí nižší než 50 % úrovně, při které má být nadměrné rozpětí zachyceno, ale ne nižší než 25 % této úrovně;
e)
„úrovní E“ se rozumí hodnoty nadměrného rozpětí nižší než 25 % úrovně, při které má být nadměrné rozpětí zachyceno.
7. V případě sekuritizací s doložkou o předčasném umoření u retailových expozic, jež jsou nezávazné a bezpodmínečně zrušitelné bez předchozího oznámení a u kterých je předčasné umoření zahájeno kvantitativní hodnotou související s jiným ukazatelem, než je průměr nadměrného rozpětí za tři měsíce, mohou instituce se svolením příslušných orgánů použít ke stanovení uvedeného konverzního faktoru postup, který se velmi blíží postupu popsanému v odstavci 6. Příslušný orgán svolení udělí, pokud jsou splněny tyto podmínky:
a)
tento postup je vhodnější, neboť příslušná instituce může stanovit kvantitativní ukazatel s kvantitativní hodnotou, která má za následek předčasné umoření, tak, aby odpovídal úrovni, při které má být nadměrné rozpětí zachyceno;
b)
tento postup vede k takovému podchycení rizika, že úvěrové riziko, kterému je instituce vystavena, se může po využití doložky o předčasném umoření, které je tak obezřetné jako podchycení rizika dle výpočtů podle odstavce 6, zvýšit.
8. Pro všechny ostatní sekuritizace s kontrolovanou doložkou o předčasném umoření u revolvingových expozic je konverzní faktor stanoven na 90 %.
9. Pro všechny ostatní sekuritizace s nekontrolovanou doložkou o předčasném umoření u revolvingových expozic je konverzní faktor stanoven na 100 %.
Článek 257
Snižování úvěrového rizika u sekuritizovaných pozic, které podléhají standardizovanému přístupu
Pokud je zajištění úvěrového rizika poskytnuto pro sekuritizovanou pozici, lze výpočet objemů rizikově vážených expozic pozměnit v souladu s kapitolou 4.
Článek 258
Snížení objemu rizikově vážených expozic
V případech, kde je sekuritizované pozici přidělena riziková váha 1 250 %, mohou instituce v souladu s čl. 36 odst. 1 písm. k) alternativně namísto zařazení této pozice do výpočtu objemů rizikově vážených expozic odečíst hodnotu expozice u této pozice z kmenového kapitálu Tier 1. Pro tyto účely může výpočet hodnoty expozice zohledňovat způsobilé majetkové zajištění úvěrového rizika způsobem v souladu s článkem 257.
Pokud instituce, která je původcem, využije tuto alternativu, může odečíst 12,5násobek objemu odečteného v souladu s čl. 36 odst. 1 písm. k) od objemu uvedeného v článku 252 jakožto objemu rizikově vážené expozice, která by v daném okamžiku byla vypočítána pro sekuritizované expozice, pokud by nebyly sekuritizované.
Pododdíl 4
Výpočet objemů rizikově vážených expozic v rámci přístupu IRB
Článek 259
Pořadí metod
1. Instituce použije metody podle následujícího pořadí:
a)
v případě pozice s ratingem či pozice, pro kterou je možno použít odvozený rating, se pro výpočet objemu rizikově vážené expozice použije metoda založená na ratingu uvedená v článku 261;
b)
pro pozici bez ratingu může instituce použít metodu regulatorního vzorce uvedenou v článku 262, pokud může provést odhady PD, a popřípadě hodnoty expozice a LGD jako vstupů pro tuto metodu v souladu s požadavky pro odhad těchto parametrů v rámci přístupu IRB v souladu s oddílem 3. Jiná instituce než instituce, která je původcem, může metodu regulatorního vzorce použít pouze s předchozím svolením příslušných orgánů, které se udělí pouze v případě, že instituce splňuje podmínky uvedené v první větě tohoto písmene;
c)
jako alternativu k písmenu b) a pouze pro pozice bez ratingu v programech ABCP může instituce použít metodu interního hodnocení uvedenou v odstavci 4, pokud to povolily příslušné orgány;
d)
ve všech ostatních případech se sekuritizovaným pozicím bez ratingu přidělí riziková váha 1 250 %;
e)
bez ohledu na písmeno d), a s předchozím svolením příslušných orgánů, může instituce vypočítat rizikovou váhu pozice bez ratingu v programu ABCP v souladu s článkem 253 nebo 254, pokud daná pozice bez ratingu není v obchodním cenném papíru a spadá do oblasti uplatňování metody interního hodnocení, jejíž použití je předmětem žádosti o svolení. Hodnoty celkových expozic, na něž je tato výjimka uplatňována, nejsou podstatné a v žádném případě nesmí být nižší než 10 % hodnot celkových expozic, které instituce posuzuje v rámci metody interního hodnocení. Instituce přestane toto ustanovení používat, pokud bylo svolení týkající se příslušné metody interního hodnocení zamítnuto.
2. Pro účely používání odvozeného ratingu přiřadí instituce pozici bez ratingu odvozený rating, který se rovná úvěrovému hodnocení referenční pozice s ratingem, která je pozicí s nejvyšší předností a která je ve všech ohledech podřízena dané sekuritizované pozici bez ratingu a splňuje všechny tyto podmínky:
a)
referenční pozice jsou ve všech ohledech podřízeny sekuritizované pozici bez ratingu;
b)
splatnost referenčních pozic je stejná nebo delší než splatnost dané pozice bez ratingu;
c)
odvozený rating je průběžně aktualizován, aby odrážel veškeré změny v úvěrovém hodnocení referenčních pozic.
3. Příslušné orgány udělí institucím svolení k použití „metody interního hodnocení“ stanovené v odstavci 4, pokud jsou splněny všechny následující podmínky:
a)
pozice v obchodním cenném papíru vydaném v rámci programu ABCP jsou pozice s ratingem;
b)
interní hodnocení úvěrové kvality pozice zohledňuje veřejně dostupnou metodiku hodnocení jedné nebo více externích ratingových agentur pro rating cenných papírů krytých expozicemi stejného druhu, jako jsou sekuritizované expozice;
c)
externí ratingové agentury, jejichž metodika se zohledňuje v souladu s požadavkem v písmenu b), musí zahrnovat ty externí ratingové agentury, které obchodnímu cennému papíru vydanému v rámci programu ABCP stanovily externí rating. Kvantitativní prvky, jako například zátěžové faktory, používané při přiřazování určité úvěrové kvality dané pozici jsou minimálně stejně konzervativní jako prvky použité v příslušné metodice hodnocení daných externích ratingových agentur;
d)
při vyvíjení interní metodiky hodnocení zohlední instituce příslušné zveřejněné ratingové metodiky externích ratingových agentur, které hodnotí obchodní cenný papír programu ABCP. Tuto skutečnost instituce zdokumentuje a pravidelně aktualizuje, jak je uvedeno v písmenu g);
e)
interní metodika hodnocení používaná danou institucí obsahuje ratingové stupně. Tyto ratingové stupně musí odpovídat úvěrovým hodnocením externích ratingových agentur. Tato skutečnost musí být výslovně zdokumentována;
f)
interní metodika hodnocení musí být využívána při interních postupech pro řízení rizik instituce, včetně procesů rozhodování, poskytování informací vedení a rozložení vnitřně stanoveného kapitálu;
g)
interní nebo externí auditoři, externí ratingová agentura nebo interní útvar instituce pro přezkoumávání úvěrů nebo řízení rizika pravidelně přezkoumávají proces interního hodnocení a kvalitu interních hodnocení úvěrové kvality expozic instituce v programu ABCP. Pokud toto přezkoumávání provádí vnitřní audit, útvar pro přezkoumávání úvěrů či pro řízení rizika, musí být tyto útvary nezávislé na útvarech, které řídí program ABCP, i na útvarech, které jsou odpovědné za vztahy se zákazníky;
h)
instituce průběžně sleduje výsledky svých interních ratingů, aby mohla ohodnotit svou metodiku interního hodnocení, a v případě potřeby musí provést změny této metodiky, pokud se vývoj expozic pravidelně odchyluje od vývoje očekávaného na základě interních ratingů;
i)
program ABCP obsahuje standardy pro upisování ve formě úvěrových a investičních pokynů. Při rozhodování o nákupu aktiv posoudí správce programu ABCP druh nakupovaných aktiv, druh a peněžní hodnotu expozic vznikajících z poskytování likviditních příslibů a úvěrových posílení, rozložení ztrát a právní a ekonomické oddělení převedených aktiv od subjektu prodávajícího tato aktiva. Musí být provedena úvěrová analýza rizikového profilu subjektu prodávajícího aktiva, která musí zahrnovat analýzu minulých i očekávaných budoucích finančních výsledků, aktuální pozice na trhu, očekávané budoucí konkurenceschopnosti, páky, peněžního toku a ukazatele úrokového krytí a externí rating. Dále by u prodávajícího měly být ověřeny standardy pro upisování, jeho kapacity pro provádění činnosti obsluhovatele a postupy inkasa;
j)
standardy pro upisování v rámci programu ABCP stanoví minimální kritéria pro uznatelnost aktiv, která zejména
i)
vylučují nákup aktiv, která jsou výrazně po splatnosti nebo v selhání;
ii)
omezují nadměrnou koncentraci vůči jednomu dlužníku nebo zeměpisné oblasti;
iii)
omezují dobu splatnosti nakupovaných aktiv;
k)
součástí programu ABCP jsou zásady a postupy inkasa, které zohledňují provozní kapacitu a úvěrovou kvalitu obsluhovatele. Program ABCP snižuje riziko související s činností prodejce a obsluhovatele skrze různé metody, jako jsou například spouštěcí mechanismy založené na současné úvěrové kvalitě, které by zamezily směšování peněžních prostředků;
l)
souhrnný odhad ztráty ze seskupení aktiv, jehož koupě je v rámci programu ABCP zvažována, zohledňuje veškeré zdroje potenciálního rizika, jako například úvěrové riziko a riziko rozmělnění. Jestliže je úvěrové posílení poskytnuté prodejcem založeno pouze na ztrátách vztahujících se k úvěrovým událostem, musí být vytvořena samostatná rezerva pro riziko rozmělnění, je-li toto riziko pro dané seskupení expozic podstatné. Dále se musí při posuzování požadované úrovně posílení přezkoumávat informace z několika minulých let, včetně ztrát, nesplácení, rozmělnění a míry obratu pohledávek;
m)
program ABCP obsahuje strukturální rysy pro nákup expozic (např. wind-down triggers), aby bylo sníženo riziko možného zhoršení úvěrové kvality podkladového portfolia.
4. Podle metody interního hodnocení instituce přiřadí pozici bez ratingu, jeden ze svých ratingových stupňů stanovených v odst. 3 písm. e). Pozici se přiřadí odvozený rating stejný jako úvěrové hodnocení odpovídající danému ratingovému stupni, jak je stanoveno v odst. 3 písm. e). Pokud je tento odvozený rating na počátku sekuritizace na úrovni investičního stupně nebo na vyšší úrovni, lze s ním zacházet jako s uznatelným ratingem od externí ratingové agentury pro účely výpočtu objemů rizikově vážených expozic.
5. Instituce, které získaly svolení k použití metody interního hodnocení, se nesmí vrátit k používání jiných metod, pokud nejsou splněny všechny následující podmínky:
a)
instituce prokázala ke spokojenosti příslušného orgánu, že má vážné důvody, aby tak učinila;
b)
instituce již obdržela předchozí svolení příslušného orgánu.
Článek 260
Maximální objemy rizikově vážených expozic
Instituce, která je původcem či sponzorem, nebo jiné instituce, které mohou vypočítat KIRB, mohou objemy rizikově vážených expozic vypočítávané pro jejich pozice v sekuritizaci omezit na ten objem, který by vedl ke stanovení požadavku na kapitál podle čl. 87 odst. 3 ve výši součtu 8 % objemů rizikově vážených expozic za situace, kdy by sekuritizovaná aktiva sekuritizována nebyla a zůstala by v rozvaze instituce, a výše očekávaných ztrát z těchto expozic.
Článek 261
Metoda založená na ratingu
1. Podle metody založené na ratingu instituce vypočítá objem rizikově vážené expozice hodnocené sekuritizované a resekuritizované pozice s ratingem použitím příslušné rizikové váhy na hodnotu expozice a vynásobením výsledku číslem 1,06.
Příslušnou rizikovou váhou je riziková váha stanovená v tabulce č. 4, k níž je přiřazeno úvěrové hodnocení pozice podle oddílu 4.
Tabulka č. 4
Stupeň úvěrové kvality
Sekuritizované pozice
Resekuritizované pozice
Jiná než krátkodobá úvěrová hodnocení
Krátkodobá úvěrová hodnocení
A
B
C
D
E
1
1
7 %
12 %
20 %
20 %
30 %
2
8 %
15 %
25 %
25 %
40 %
3
10 %
18 %
35 %
35 %
50 %
4
2
12 %
20 %
40 %
65 %
5
20 %
35 %
60 %
100 %
6
35 %
50 %
100 %
150 %
7
3
60 %
75 %
150 %
225 %
8
100 %
200 %
350 %
9
250 %
300 %
500 %
10
425 %
500 %
650 %
11
650 %
750 %
850 %
Všechny ostatní stupně úvěrové kvality a pozice bez ratingu
1 250 %
Váhy ve sloupci C tabulky č. 4 se použijí v případě, že sekuritizovaná pozice není resekuritizovanou pozicí a efektivní počet sekuritizovaných expozic je menší než šest.
Pro zbývající sekuritizované pozice, které nejsou resekuritizovanými pozicemi, se použijí váhy v sloupci B za předpokladu, že daná pozice není v tranši s nejvyšší předností v rámci sekuritizace, v takovém případě se použijí váhy v sloupci A.
Pro resekuritizované pozice se použijí váhy v sloupci E za předpokladu, že daná resekuritizovaná pozice není v tranši s nejvyšší předností v rámci resekuritizace a žádné podkladové expozice nejsou samy resekuritizovanými expozicemi, v takovém případě se použije sloupec D.
Při rozhodování, zda na danou tranši lze nahlížet jako na tranši s nejvyšší předností, není nutno zohledňovat splatné částky vyplývající z úrokových či měnových derivátů, poplatky či jiné obdobné platby.
Při stanovování efektivního počtu sekuritizovaných expozic se s vícenásobnými expozicemi vůči jednomu dlužníkovi zachází jako s jednou expozicí. Efektivní počet expozic se vypočítá jako:
kde EADi představuje součet hodnot expozic pro všechny expozice vůči i-tému dlužníkovi. Jestliže je znám podíl největší expozice C1 na celém portfoliu, může instituce vypočítat N jako 1/ C1.
2. Nástroje snižování úvěrového rizika u sekuritizovaných pozic lze uznat v souladu s čl. 264 odst. 1 a 4, s výhradou podmínek uvedených v článku 247.
Článek 262
Metoda regulatorního vzorce
1. Podle metody regulatorního vzorce se riziková váha pro sekuritizovanou pozici vypočítá níže uvedeným způsobem s výhradou minimální úrovně 20 % pro resekuritizované pozice a 7 % pro veškeré ostatní sekuritizované pozice:
kde:
S[x] =
x,
when x ≤ K IRBR
,
when x K IRBR
kde:
τ= 1 000;
ω= 20;
Beta [x; a, b]= kumulativní distribuční funkce rozdělení beta s parametry a a b vypočítaná v bodě x;
T= poměrná velikost (thickness) tranše, ve které je pozice držena, stanovená jako poměr mezi a) nominální hodnotou příslušné tranše a b) součtem nominálních hodnot sekuritizovaných expozic. U derivátových nástrojů uvedených v příloze II se namísto nominální hodnoty použije součet současných reprodukčních nákladů a potenciální budoucí úvěrové expozice vypočítané v souladu s kapitolou 6;
KIRBR = poměr mezi a) KIRB a b) součtem hodnot sekuritizovaných expozic, vyjádřen desetinným číslem;
L= úroveň úvěrového posílení měřená jako poměr mezi nominální hodnotou všech tranší podřízených té tranši, ve které je pozice držena, a součtem nominálních hodnot sekuritizovaných expozic. Kapitalizované budoucí výnosy nejsou do výpočtu L zahrnuty. V případě derivátových nástrojů uvedených v příloze II mohou být splatné částky od protistran představující tranše podřízené dané tranši při výpočtu úrovně posílení zachyceny pouze ve svých současných reprodukčních nákladech bez zahrnutí potenciálních budoucích úvěrových expozic;
N= efektivní počet expozic vypočítaný podle článku 261. V případě resekuritizací instituce vychází z počtu sekuritizovaných expozic v seskupení, a nikoli z počtu podkladových expozic v původních seskupeních, z nichž podkladové sekuritizované expozice vycházejí;
ELGD= expozičně vážená průměrná hodnota LGD, vypočtená takto:
kde:
LGDi = průměrná hodnota LGD pro všechny expozice vůči i-tému dlužníkovi, přičemž LGD se určí podle kapitoly 3. V případě resekuritizace se na sekuritizované pozice použije LGD ve výši 100 %. V případech, kdy je riziko selhání a riziko rozmělnění pro pohledávky nabyté za úplatu v rámci sekuritizace agregováno, je hodnota LGDi stanovena jako vážený průměr LGD pro úvěrové riziko a 75 % LGD pro riziko rozmělnění. Váhami jsou samostatné kapitálové požadavky pro úvěrové riziko a riziko rozmělnění.
2. Jestliže nominální hodnota největší sekuritizované expozice C1 není větší než 3 % součtu nominálních hodnot sekuritizovaných expozic, pak pro účely metody regulatorního vzorce může instituce stanovit LGD = 50 % v případě sekuritizací, které nejsou resekuritizacemi, a vypočítat N podle jednoho z těchto vzorců:
kde:
Cm
=
poměr součtu nominálních hodnot největších expozic „m“ a součtu nominálních hodnot sekuritizovaných expozic. Úroveň „m“ může být institucí stanovena.
U sekuritizací, u nichž jsou v podstatě veškeré sekuritizované expozice retailovými expozicemi, mohou instituce se svolením příslušného orgánu použít metodu regulatorního vzorce s využitím zjednodušení h = 0 a v = 0 za předpokladu, že efektivní počet expozic není nízký a že expozice nejsou vysoce koncentrované.
3. Příslušné orgány průběžně informují EBA o tom, jak instituce využívají odstavec 2. EBA sleduje celou škálu postupů v této oblasti a v souladu s článkem 16 nařízení (EU) č. 1093/2010 vydává pokyny.
4. Nástroje snižování úvěrového rizika u sekuritizovaných pozic lze uznat v souladu s čl. 264 odst. 2 až 4, s výhradou podmínek uvedených v článku 247.
Článek 263
Likviditní přísliby
1. Pro účely určení hodnoty expozice u sekuritizované pozice bez ratingu ve formě zálohového příslibu může být na nominální hodnotu likviditního příslibu, který splňuje podmínky stanovené v čl. 255 odst. 2, použit konverzní faktor 0 %.
2. Pokud není možné, aby instituce počítala objemy rizikově vážených expozic pro sekuritizované expozice, jako kdyby nebyly sekuritizovány, instituce mohou výjimečně a se svolením příslušných orgánů pro výpočet objemů rizikově vážených expozic u sekuritizované pozice bez ratingu ve formě likviditního příslibu, který splňuje podmínky stanovené v čl. 255 odst. 1, dočasně použít metodu stanovenou v odstavci 3. Instituce oznámí použití věty první příslušným orgánům, společně s důvody a zamýšlenou dobou použití.
Výpočet objemů rizikově vážených expozic je obecně považován za nemožný, pokud instituce nemá k dispozici odvozený rating, metodu interního hodnocení a metodu regulatorního vzorce.
3. Nejvyšší riziková váha, která by se podle kapitoly 2 použila na kteroukoliv ze sekuritizovaných expozic, kdyby nebyly sekuritizovány, může být použita na sekuritizovanou pozici představovanou likviditním příslibem, který splňuje podmínky stanovené v čl. 255 odst. 1. Pro určení hodnoty expozice dané pozice se použije konverzní faktor 100 %.
Článek 264
Snižování úvěrového rizika u sekuritizovaných pozic, které podléhají přístupu IRB
1. Pokud se objemy rizikově vážených expozic vypočítávají za použití metody založené na ratingu, může být hodnota expozice nebo riziková váha u sekuritizované pozice, pro kterou bylo získáno zajištění úvěrového rizika, pozměněna v souladu s ustanoveními kapitoly 4 platnými pro výpočet objemů rizikově vážených expozic podle kapitoly 2.
2. V případě úplného zajištění úvěrového rizika, kdy se objemy rizikově vážených expozic vypočítávají za pomoci metody regulatorního vzorce, platí tyto požadavky:
a)
instituce určí „efektivní rizikovou váhu“ pozice. Tu vypočítá tak, že objem rizikově vážené expozice pozice vydělí hodnotou expozice této pozice a tento podíl vynásobí číslem 100;
b)
v případě majetkového zajištění úvěrového rizika se objem rizikově vážené expozice u sekuritizované pozice vypočítá tak, že se objem expozice po zohlednění majetkového zajištění (E*), vypočtený podle kapitoly 4 pro výpočet objemů rizikově vážených expozic podle kapitoly 2 za předpokladu, že objem sekuritizované pozice je E, vynásobí efektivní rizikovou váhou;
c)
v případě osobního zajištění úvěrového rizika se objem rizikově vážené expozice u sekuritizované pozice vypočítá tak, že hodnota GA (výše zajištění po zohlednění nesouladu měn a nesouladu splatností podle ustanovení kapitoly 4) se vynásobí rizikovou váhou poskytovatele zajištění; tento výsledek se přičte k součinu objemu sekuritizované pozice po odečtení GA a efektivní rizikové váhy.
3. V případě částečného zajištění, kdy se objemy rizikově vážených expozic vypočítávají za pomoci metody regulatorního vzorce, platí tyto požadavky:
a)
jestliže snižování úvěrového rizika u sekuritizované pozice pokrývá první ztrátu nebo pokrývá ztráty poměrným způsobem, instituce může použít odstavec 2;
b)
v ostatních případech zachází instituce se sekuritizovanou pozicí jako se dvěma nebo více pozicemi, přičemž nezajištěná část je považována za pozici s nižší úvěrovou kvalitou. Pro účely výpočtu objemu rizikově vážené expozice této pozice se použijí ustanovení článku 262 s výhradou úpravy T na e* v případě majetkového zajištění úvěrového rizika a na T-g v případě osobního zajištění úvěrového rizika, přičemž e* označuje poměr hodnoty E* k celkové pomyslné hodnotě podkladového seskupení, kde E* označuje upravený objem expozice sekuritizované pozice vypočítaný v souladu s ustanoveními kapitoly 4 platnými pro výpočet objemů rizikově vážených expozic podle kapitoly 2 za předpokladu, že objem sekuritizované pozice je E, a g je poměr nominální hodnoty zajištění úvěrového rizika (upravené o nesoulad měn nebo nesoulad splatností podle ustanovení kapitoly 4) a součtu objemů sekuritizovaných expozic. V případě osobního zajištění úvěrového rizika se riziková váha poskytovatele zajištění použije na tu část pozice, která nespadá pod upravenou hodnotu T.
4. Pokud v případě osobního zajištění úvěrového rizika příslušné orgány udělily instituci svolení pro výpočet objemů rizikově vážených expozic pro srovnatelné přímé expozice vůči poskytovateli zajištění v souladu s kapitolou 3, riziková váha g expozic vůči poskytovateli zajištění podle článku 235 se určí tak, jak je uvedeno v kapitole 3.
Článek 265
Dodatečné kapitálové požadavky pro sekuritizace revolvingových expozic s doložkou o předčasném umoření
1. Kromě objemů rizikově vážených expozic týkajících se sekuritizovaných pozic musí instituce, která je původcem, vypočítat objem rizikově vážené expozice podle metodiky uvedené v článku 256, pokud prodává revolvingové expozice do sekuritizace s doložkou o předčasném umoření.
2. Odchylně od článku 256 je hodnota expozice podílu původce součtem těchto položek:
a)
hodnoty expozice pomyslného objemu seskupení čerpaných částí prodaných do sekuritizace, jehož podíl vzhledem k hodnotě celého seskupení prodaného do sekuritizační struktury určuje podíl peněžních toků vytvářených jistinou, úroky a dalšími platbami, které neslouží k zaplacení držitelům sekuritizovaných pozic v rámci sekuritizace, a
b)
hodnoty expozice objemu seskupení nečerpaných částí úvěrových linek, jehož čerpané části byly prodány do sekuritizace, jejíž poměr vzhledem k celkové výši těchto nečerpaných částí je stejný jako poměr hodnoty expozice vymezené v písmenu a) k hodnotě expozice seskupení čerpaných částí prodaných do sekuritizace.
Podíl původce nesmí být podřízen podílu investorů.
Hodnotou expozice podílu investorů je hodnota expozice pomyslné části seskupení čerpaných částek, které nespadají do písmene a), plus hodnota expozice části seskupení nečerpaných částek úvěrových linek, jejichž čerpané části byly prodány do sekuritizace, které nespadají do písmene b).
3. Objem rizikově vážené expozice v případě hodnoty expozice podílu původce podle odst. 2 písm. a) se vypočítá jako objem rizikově vážené expozice pro poměrnou expozici vůči sekuritizovaným expozicím čerpaných částí, jako kdyby nebyly sekuritizovány, a poměrnou expozici vůči nečerpaným částem úvěrových linek, jejichž čerpané části byly prodány do sekuritizace.
Článek 266
Snížení objemů rizikově vážených expozic
1. Objem rizikově vážené expozice sekuritizované pozice, které je přidělena riziková váha 1 250 %, může být snížen o hodnotu, která je rovna 12,5násobku specifických úprav o úvěrové riziko uplatněných v souladu s článkem 110, které byly institucí u těchto sekuritizovaných expozic provedeny. Pokud jsou specifické úpravy o úvěrové riziko zohledněny pro tento účel, nezohlední se již pro účely výpočtu stanoveného v článku 159.
2. Objem rizikově vážené expozice sekuritizované pozice může být snížen o hodnotu, která je rovna 12,5násobku specifických úprav o úvěrové riziko uplatněných v souladu s článkem 110 provedených institucí u této pozice.
3. Jak je stanoveno v čl. 36 odst. 1 písm. k), mohou instituce v případě sekuritizované pozice, které je přiřazena riziková váha 1 250 %, alternativně, namísto zařazení této pozice do výpočtu objemů rizikově vážených expozic, odečíst hodnotu této expozice od kapitálu, pokud jsou splněny tyto podmínky:
a)
hodnota expozice může být odvozena z objemů rizikově vážených expozic, přičemž jsou zohledněna veškerá snížení provedená podle odstavců 1 a 2;
b)
výpočet hodnoty expozice může zohledňovat uznatelné majetkové zajištění, a to způsobem, který je shodný s metodikou předepsanou v článcích 247 a 264;
c)
pokud je k výpočtu objemů rizikově vážených expozic použita metoda regulatorního vzorce a L KIRBR a [L+T] KIRBR, lze s pozicí zacházet jako se dvěma pozicemi, kde L je rovno KIRBR pro pozici s vyšší předností.
4. Pokud instituce využije možnosti v odstavci 3, může odečíst 12,5násobek hodnoty odečtené v souladu s uvedeným odstavcem od částky uvedené v článku 260 jakožto částku, vůči níž může být objem rizikově vážené expozice u jejích pozic v sekuritizaci omezen.
Oddíl 4
Externí úvěrová hodnocení
Článek 267
Využití úvěrových hodnocení vypracovaných externími ratingovými agenturami
Instituce mohou využívat úvěrových hodnocení pro určení rizikové váhy sekuritizované pozice pouze tehdy, pokud úvěrové hodnocení vydala nebo schválila externí ratingová agentura v souladu s nařízením (ES) č. 1060/2009.
Články 268
Požadavky, které musí splňovat uvěrová hodnocení vypracovaná externími ratingovými agenturami
Pro účely výpočtu objemů rizikově vážených expozic podle oddílu 3 používají instituce pouze úvěrová hodnocení vypracovaná externí ratingovou agenturou, pokud jsou splněny tyto podmínky:
a)
mezi druhy plateb zohledněnými v úvěrovém hodnocení a druhy plateb, které instituci přísluší z dané sekuritizované pozice v rámci smluvních ujednání, není nesoulad;
b)
externí ratingová agentura zveřejní analýzu ztrát a peněžních toků, jakož i citlivost ratingu na změny předpokladů, na nichž je rating založen, včetně výkonnosti seskupených aktiv, jakož i úvěrová hodnocení, postupy, metodiky, předpoklady a klíčové prvky, na nichž jsou hodnocení založena, v souladu s nařízením (ES) č. 1060/2009. Informace, které jsou zpřístupněny pouze omezenému počtu subjektů, nelze považovat za zveřejněné. Úvěrová hodnocení jsou zahrnuta do migrační matice externí ratingové agentury;
c)
úvěrové hodnocení nesmí být plně ani částečně založeno na osobním zajištění poskytnutém samotnou institucí. V takovém případě instituce zachází s příslušnou pozicí pro účely výpočtu objemů rizikově vážených expozic pro tuto pozici podle oddílu 3, jako kdyby neměla rating.
Externí ratingová agentura je povinna zveřejnit vysvětlení, jak výkonnost seskupených aktiv ovlivňuje toto úvěrové hodnocení.
Článek 269
Použití úvěrových hodnocení
1. Instituce může nominovat jednu nebo více externích ratingových agentur, jejíž úvěrová hodnocení budou použita při výpočtu objemů rizikově vážených expozic podle této kapitoly („určená externí ratingová agentura“).
2. Instituce vyžívá úvěrová hodnocení konsistentně, a nikoliv selektivně, u sekuritizovaných pozic v souladu s těmito zásadami:
a)
instituce nesmí v rámci stejné sekuritizace použít pro pozice v některých tranších úvěrová hodnocení jedné externí ratingové agentury a pro pozice v jiných tranších úvěrová hodnocení jiné externí ratingové agentury, bez ohledu na to, zda jsou tyto pozice hodnoceny první externí ratingovou agenturou, či nikoliv;
b)
pokud pro pozici existují úvěrová hodnocení od dvou určených externích ratingových agentur, použije instituce z obou úvěrových hodnocení to méně příznivé;
c)
pokud pro pozici existují úvěrová hodnocení od více než dvou určených externích ratingových agentur, použijí se dvě nejpříznivější z těchto úvěrových hodnocení. Pokud se tato dvě hodnocení liší, použije se to, které je méně příznivé;
d)
instituce nesmí aktivně vyžadovat stažení méně příznivých ratingů.
3. V případě, kdy je zajištění úvěrového rizika uznatelné podle kapitoly 4 poskytnuto přímo sekuritizační jednotce pro speciální účel a toto zajištění je zohledněno v úvěrovém hodnocení pozice vypracovaném určenou externí ratingovou agenturou, lze použít rizikovou váhu spojenou s tímto úvěrovým hodnocením. V případě, že dané zajištění není uznatelné podle kapitoly 4, nelze úvěrové hodnocení uznat. V případě, že dané zajištění úvěrového rizika není poskytnuto sekuritizační jednotce pro speciální účel, ale přímo sekuritizované pozici, nelze úvěrové hodnocení uznat.
Článek 270
Přiřazení
EBA vypracuje návrhy prováděcích technických norem, kterými pro všechny externí ratingové agentury vymezí, jaké stupně úvěrové kvality uvedené v této kapitole jsou spojeny s příslušnými úvěrovými hodnoceními vypracovanými externími ratingovými agenturami. Toto vymezení je objektivní a konsistentní a je prováděno v souladu s následujícími zásadami:
a)
EBA rozlišuje mezi relativními stupni rizika vyjádřenými jednotlivými hodnoceními;
b)
EBA vezme v úvahu kvantitativní faktory, jako například poměr selhání nebo ztrátovost, a historickou výkonnost úvěrových hodnocení jednotlivých externích ratingových agentur v různých kategoriích aktiv;
c)
EBA vezme v úvahu kvalitativní faktory, jako například rozsah transakcí posuzovaných externí ratingovou agenturou, její metodiku a smysl jejích úvěrových hodnocení, zejména zdali jsou založena na očekávané ztrátě nebo ztrátě prvního eura, a včasnou výplatu úroků nebo konečnou výplatu úroků;
d)
EBA se snaží zajistit, aby sekuritizované pozice, na které je na základě úvěrových hodnocení vypracovaných externími ratingovými agenturami použita stejná riziková váha, patřily ke stejným stupňům úvěrového rizika. EBA zváží i možnost pozměnit vymezení toho, ke kterému stupni úvěrové kvality bude dané úvěrové hodnocení přiřazeno.
EBA předloží tyto návrhy prováděcích technických norem Komisi do 1. července 2014.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat prováděcí technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s článkem 15 nařízení (EU) č. 1093/2010.
KAPITOLA 6
Úvěrové riziko protistrany
Oddíl 1
Definice
Článek 271
Určování hodnoty expozice
1. Instituce určí hodnotu expozice derivátových nástrojů uvedených v příloze II v souladu s touto kapitolou.
2. Instituce může určit hodnotu expozice repo obchodů, půjček či výpůjček cenných papírů nebo komodit, transakcí s delší dobou vypořádání a maržových obchodů v souladu s touto kapitolou místo kapitoly 4.
Článek 272
Definice
Pro účely této kapitoly a hlavy VI této části se rozumí:
Obecné termíny
1)
„úvěrovým rizikem protistrany“ (dále jen „CCR“) riziko, že u protistrany transakce by mohlo dojít k selhání před konečným vypořádáním peněžních toků transakce;
Typy transakcí
2)
„transakcemi s delší dobou vypořádání“ (Long Settlement Transactions) transakce, při kterých se protistrana zaváže dodat cenný papír, komoditu nebo částku v cizí měně proti hotovosti, jiným finančním nástrojům či komoditám nebo naopak, a to ke dni vypořádání či dodání, který je smluvně stanoven jako pozdější, nežli je termín daný pro tento konkrétní typ transakce tržní normou nebo termín pěti obchodních dnů po datu, k němuž instituce vstupuje do dané transakce, podle toho, co nastane dříve;
3)
„maržovými obchody“ (Margin Lending Transactions) transakce, při nichž instituce poskytne úvěr související s nákupem, prodejem, převodem cenných papírů či v souvislosti s obchodováním s nimi. Maržové obchody nezahrnují ostatní půjčky, které jsou zajištěny kolaterálem ve formě cenných papírů;
Skupiny transakcí se započtením (netting sets), skupiny zajistitelných transakcí (hedging sets) a příbuzné pojmy
4)
„skupinou transakcí se započtením“ (netting set) skupina transakcí mezi institucí a jedinou protistranou, které podléhají právně vymahatelnému dvoustrannému ujednání o započtení, jež se podle oddílu 7 a kapitoly 4 připouští.
Všechny transakce nepodléhající právně vymahatelnému dvoustrannému ujednání o započtení, které se podle oddílu 7 připouští, by měly být pro účely této kapitoly považovány za skupinu transakcí se započtením samu o sobě.
Podle metody interního modelu stanovené v oddílu 6 lze se všemi skupinami transakcí se započtením s jedinou protistranou zacházet jako s jedinou skupinu transakcí se započtením, pokud jsou záporné simulované tržní hodnoty jednotlivých skupin transakcí se započtením v odhadu očekávané expozice (dále jen „EE“) nastaveny na 0;
5)
„rizikovou pozicí“ riziková hodnota přidělená transakci podle standardizované metody uvedené v oddílu 5, která využívá předem určený algoritmus;
6)
„skupinou zajistitelných transakcí“ (hedging set) skupina rizikových pozic z transakcí v rámci jedné skupiny transakcí se započtením, kdy se pro stanovení hodnoty expozice podle standardizované metody uvedené v oddílu 5 použije pouze zůstatek těchto rizikových pozic;
7)
„maržovou dohodou“ (margin agreement) dohoda nebo ustanovení dohody, podle nichž jedna protistrana musí druhé protistraně poskytnout kolaterál, pokud expozice této druhé protistrany vůči první protistraně překročí určitou úroveň;
8)
„maržovým prahem“ (margin threshold) maximální výše expozice, která zůstává nevypořádána, dokud jedna ze stran nemá právo zažádat o kolaterál;
9)
„obdobím krytí rizika marží“ (margin period of risk) časové období trvající od poslední výměny kolaterálu, jež pokrývá skupinu transakcí se započtením s protistranou, u níž došlo k selhání, do okamžiku, kdy se transakce uzavřou a provede se opětovné zajištění (re-hedging) výsledného tržní rizika;
10)
„efektivní splatností podle metody interního modelu u skupiny transakcí se započtením se splatností delší než jeden rok“ poměr součtu očekávaných expozic v průběhu trvání transakcí ze skupiny transakcí se započtením diskontovaného bezrizikovou úrokovou mírou návratnosti a součtu očekávaných expozic v průběhu jednoho roku v rámci skupiny transakcí se započtením diskontovaného bezrizikovou úrokovou mírou návratnosti.
Tuto efektivní splatnost lze upravovat tak, aby odrážela rolovací riziko, a to nahrazením očekávané expozice efektivní očekávanou expozicí v prognózách s horizontem kratším než jeden rok;
11)
„křížovým započtením“ (cross-product netting) zahrnutí transakcí z různých produktových kategorií do stejné skupiny transakcí se započtením podle pravidel křížového započtení uvedených v této kapitole;
12)
„současnou tržní hodnotou“ (dále jen „CMV“) pro účely oddílu 5 čistá tržní hodnota portfolia transakcí v rámci skupiny transakcí se započtením, přičemž při výpočtu CMV se používají jak kladné, tak i záporné tržní hodnoty;
Rozložení
13)
„rozložením tržních hodnot“ prognóza rozdělení pravděpodobnosti čistých tržních hodnot transakcí v rámci skupiny transakcí se započtením k určitému datu v budoucnosti (horizont prognózy), s ohledem na tržní hodnoty daných transakcí realizované ke dni prognózy;
14)
„rozložením expozic“ prognóza rozdělení pravděpodobnosti tržních hodnot vytvářená tak, že se prognózovaným příkladům záporných čistých tržních hodnot přiřadí nula;
15)
„rizikově neutrálním rozdělením“ rozdělení tržních hodnot nebo expozic v budoucnu, kdy se rozdělení vypočítává za použití hodnot implikovaných trhem, například implikovaných hodnot volatility;
16)
„skutečným rozdělením“ rozdělení tržních hodnot nebo expozic v budoucnu, kdy se rozdělení vypočítává za použití historických či realizovaných hodnot, například hodnot volatility, vypočítávaných pomocí změn zaznamenaných v minulosti v cenách či sazbách;
Opatření a úpravy týkající se expozice
17)
„stávající expozicí“ vyšší z těchto hodnot: nula nebo tržní hodnota transakce nebo portfolia transakcí v rámci skupiny transakcí se započtením prováděných s protistranou, jež by při selhání protistrany zanikla za předpokladu, že nelze zpětně získat ani část hodnoty těchto transakcí v případě platební neschopnosti či likvidace;
18)
„maximální expozicí“ (peak exposure) vysoký percentil rozdělení expozic ke konkrétnímu datu v budoucnosti před termínem splatnosti transakce s nejdelší splatností ve skupině transakcí se započtením;
19)
„očekávanou expozicí“ (expected exposure, dále jen „EE“) průměr rozdělení expozic ke konkrétnímu datu v budoucnosti před tím, než bude splatná transakce s nejdelší splatností ve skupině transakcí se započtením;
20)
„efektivní očekávanou expozicí k určitému datu“ (dále jen „efektivní EE“) maximální očekávaná expozice, k níž dochází k tomuto datu nebo k jakémukoliv předchozímu datu. Popřípadě může být definována i pro určité datum jako větší z očekávaných expozic k danému datu nebo efektivní očekávaná expozice k jakémukoli předchozímu datu;
21)
„očekávanou pozitivní expozicí“ (dále jen „EPE“) vážený průměr efektivních očekávaných expozic za časové období, kdy váhami jsou proporce, které jednotlivé očekávané expozice představují v celém časovém období.
Při výpočtu kapitálového požadavku berou instituce v úvahu průměr za první rok, nebo - v případě, že jsou všechny kontrakty v rámci skupiny transakcí se započtením splatné dříve než za rok - za období do uplynutí doby splatnosti kontraktu s nejdelší splatností z celé skupiny transakcí se započtením;
22)
„efektivní očekávanou pozitivní expozicí“ (dále jen „efektivní EPE“) vážený průměr efektivní očekávané expozice v rámci skupiny transakcí se započtením v průběhu prvního roku, nebo - v případě, že jsou všechny kontrakty v rámci skupiny transakcí se započtením splatné dříve než za rok - za dobu trvání kontraktu s nejdelší splatností z celé skupiny transakcí se započtením, kdy váhami jsou proporce, které jednotlivé očekávané expozice představují v celém časovém období;
Rizika týkající se CCR
23)
„rolovacím rizikem“ (rollover risk) částka, o niž je očekávaná pozitivní expozice podhodnocena, pokud se předpokládá, že budoucí transakce s protistranou budou probíhat nepřerušovaně.
Dodatečná expozice, jež vznikla v důsledku těchto budoucích transakcí, se do vyčíslení EPE nezahrnuje;
24)
„protistranou“ se pro účely oddílu 7 jakákoli právnická či fyzická osoba, která uzavírá dohodu o započtení a je způsobilá k uzavření takové smluvní dohody;
25)
„dohodou o křížovém započtení“ dvoustranná smluvní dohoda mezi institucí a protistranou, která dává vzniknout souhrnnému právnímu závazku (na základě započtení zahrnutých transakcí), který pokrývá všechny dvoustranné rámcové dohody a transakce, které patří k různým kategoriím produktů a jsou zahrnuty v dohodě;
pro účely této definice se „různými kategoriemi produktů“ rozumí:
a)
repo obchody, půjčky a výpůjčky cenných papírů a komodit;
b)
maržové obchody;
c)
kontrakty uvedené v příloze II;
26)
„platební komponentou“ platba schválená v rámci transakce s OTC deriváty s lineárním profilem rizika, která stanoví výměnu finančního nástroje za platbu.
V případě transakcí, které stanoví výměnu platby za platbu, jsou tyto dvě platební komponenty tvořeny smluvními hrubými platbami, včetně pomyslné částky transakce.
Oddíl 2
Metody pro výpočet hodnoty expozice
Článek 273
Metody pro výpočet hodnoty expozice
1. Instituce určí hodnotu expozice pro kontrakty uvedené na seznamu v příloze II na základě jedné z metod uvedených v oddílech 3 až 6 v souladu s tímto článkem.
Instituce, u nichž nelze postupovat způsobem popsaným v článku 94, nesmí použít metodu uvedenou v oddíle 4. K určení hodnoty expozice u kontraktů uvedených v příloze II bodě 3 nesmí instituce použít metodu uvedenou v oddíle 4. Instituce mohou v rámci skupiny trvale používat kombinaci metod uvedených v oddílech 3 až 6. Jde-li pouze o jednu instituci, nesmí tato instituce trvale kombinovaně používat metody uvedené v oddílech 3 až 6, ale smí kombinovaně použít metody uvedené v oddílech 3 a 5, pokud je jedna z metod použita pro případy uvedené v čl. 282 odst. 6.
2. Tam, kde to umožňují příslušné orgány v souladu s čl. 283 odst. 1 a 2, může instituce hodnotu expozice určovat metodou interního modelu uvedenou v oddílu 6 u těchto položek:
a)
kontraktů uvedených v příloze II;
b)
repo obchodů;
c)
transakcí půjček či výpůjček cenných papírů nebo komodit;
d)
maržových obchodů;
e)
transakcí s delší dobou vypořádání.
3. Jestliže instituce zakoupí zajištění prostřednictvím úvěrového derivátu vůči expozici v investičním portfoliu nebo vůči expozici riziku protistrany, může své kapitálové požadavky na zajištěnou expozici vypočítat podle některého z těchto ustanovení:
a)
článků 233 až 236;
b)
podle čl. 153 odst. 3, nebo článku 183, bylo-li uděleno svolení v souladu s článkem 143.
Hodnota expozice s CCR pro tyto úvěrové deriváty je rovna nule, pokud instituce nepoužije postup ii) uvedený v čl. 299 odst. 2 písm. h).
4. Aniž je dotčen odstavec, 3 instituce se pro účely výpočtu kapitálových požadavků k úvěrovému riziku protistrany může rozhodnout pro konsistentní zařazování všech úvěrových derivátů nezahrnutých do obchodního portfolia a nakupovaných jako zajištění vůči expozici v investičním portfoliu nebo vůči expozici úvěrového rizika protistrany, pokud toto nařízení takové úvěrové zajištění připouští.
5. Pokud instituce se swapy úvěrového selhání prodanými institucí zachází jako s úvěrovým zajištěním poskytnutým touto institucí a podléhajícím kapitálovým požadavkům k úvěrovému riziku podkladového nástroje pro plnou pomyslnou částku, bude jejich hodnota expozice pro účely CCR v investičním portfoliu nulová.
6. Podle všech metod uvedených v oddílech 3 až 6 se hodnota expozice u dané protistrany rovná součtu hodnot expozic počítaných pro každou skupinu transakcí se započtením prováděných s touto protistranou.
Pro danou protistranu bude hodnotou expozice u dané skupiny transakcí se započtením OTC derivátových nástrojů uvedených v příloze II vypočítanou podle této kapitoly větší z těchto hodnot: 0 a rozdíl mezi celkovou hodnotou expozice napříč všemi skupinami transakcí se započtením s protistranou a celkovou výší CVA u této protistrany zaúčtovanou institucí jako již nastalé snížení hodnoty. Při výpočtu úvěrových úprav v ocenění se nezohlední žádné vyrovnávací úpravy debetní hodnoty přiřazené vlastnímu úvěrovému riziku podniku, která již byla odečtena od kapitálu podle čl. 33 odst. 1 písm. c).
7. U expozic vyplývajících z transakcí s delší dobou vypořádání určí instituce hodnotu expozice za použití kterékoliv z metod uvedených v oddílech 3 až 6 bez ohledu na metody zvolené pro zacházení s OTC deriváty a s repo obchody, transakcemi půjček či výpůjček cenných papírů či komodit a s maržovými obchody. Při výpočtu kapitálových požadavků pro transakce s delší dobou vypořádání může instituce, která uplatňuje přístup uvedený v kapitole 3, trvale a bez ohledu na důležitost takových pozic přidělit rizikové váhy podle přístupu uvedeného v kapitole 2.
8. Pro metody uvedené v oddílech 3 a 4 přijmou instituce jednotnou metodiku pro určení pomyslné částky u různých druhů produktů a ujistí se, že pomyslná částka, ke které se má přihlížet, je vhodným měřítkem rizika obsaženého v kontraktu. Jestliže kontrakt upravuje multiplikaci peněžních toků, bude pomyslná částka upravena, aby byly vzaty v úvahu účinky multiplikace na strukturu rizika tohoto kontraktu.
Pro účely metod uvedených v oddílech 3 až 6 používají instituce vhodným způsobem transakce, u nichž bylo zjištěno specifické riziko pozitivní korelace v souladu s čl. 291 odst. 2, 4, 5 a 6.
Oddíl 3
Metoda oceňování podle tržní hodnoty
Článek 274
Metoda oceňování podle tržní hodnoty
1. Pro zjištění současných reprodukčních nákladů všech kontraktů s kladnými hodnotami instituce přiřadí kontraktům současné tržní hodnoty.
2. Pro zjištění potenciální budoucí úvěrové expozice instituce vynásobí pomyslné částky nebo podkladové hodnoty sazbami uvedenými v tabulce č. 1 v souladu s těmito zásadami:
a)
kontrakty nespadající do jedné z pěti kategorií uvedených v tabulce č. 1 se považují za kontrakty týkající se jiných komodit než vzácných kovů;
b)
pro kontrakty s vícenásobnými výměnami jistiny se procentní sazba vynásobí počtem zbývajících plateb, které mají být podle kontraktu ještě provedeny;
c)
pro kontrakty strukturované tak, aby k vypořádání nesplacených expozic docházelo po určitých dnech plateb, a v případech, kdy jsou termíny znovu stanoveny tak, aby tržní hodnota kontraktu k těmto specifickým datům byla nulová, se zbytková splatnost rovná době do následujícího data stanovení termínu. V případě úrokových kontraktů, které splňují tato kritéria a mají do splatnosti více než jeden rok, je procentní hodnota nejméně 0,5 %.
Tabulka č. 1
Zbytková splatnost
Úrokové kontrakty
Měnové kontrakty a kontrakty týkající se zlata
Kontrakty týkající se akcií
Kontrakty týkající se drahých kovů, kromě zlata
Kontrakty týkající se jiných komodit než drahých kovů
Jeden rok nebo méně
0 %
1 %
6 %
7 %
10 %
Více než rok, ale ne více než pět let
0,5 %
5 %
8 %
7 %
12 %
Více než pět let
1,5 %
7,5 %
10 %
8 %
15 %
3. Pro kontrakty týkající se jiných komodit než zlata, které jsou uvedeny v příloze II bodě 3, může instituce jako alternativu k použití sazeb z tabulky č. 1 použít sazby uvedené v tabulce č. 2 za předpokladu, že tato instituce používá rozšířenou metodu splatností stanovenou pro tyto kontrakty v článku 361.
Tabulka č. 2
Zbytková splatnost
Drahé kovy
(kromě zlata)
Základní kovy
Zemědělské produkty
(netrvanlivé)
Ostatní, včetně energetických produktů
Jeden rok nebo méně
2 %
2,5 %
3 %
4 %
Více než rok, ale ne více než pět let
5 %
4 %
5 %
6 %
Více než pět let
7,5 %
8 %
9 %
10 %
4. Součet současných reprodukčních nákladů a případné budoucí úvěrové expozice tvoří hodnotu expozice.
Oddíl 4
Metoda původní expozice
Článek 275
Metoda původní expozice
1. Hodnotou expozice je pomyslná částka každého nástroje vynásobená sazbami uvedenými v tabulce č. 3:
Tabulka č. 3
Původní doba splatnosti
Úrokové kontrakty
Měnové kontrakty a kontrakty týkající se zlata
Jeden rok nebo méně
0,5 %
2 %
Více než rok, ale ne více než dva roky
1 %
5 %
Za každý další rok
1 %
3 %
2. Pro výpočet hodnoty expozice úrokových kontraktů může instituce zvolit buď původní dobu splatnosti, nebo zbytkovou splatnost.
Oddíl 5
Standardizovaná matoda
Článek 276
Standardizovaná metoda
1. Instituce mohou použít standardizovanou metodu (dále jen „SM“) pouze pro výpočet hodnoty expozice u OTC derivátů a transakcí s delší dobou vypořádání.
2. Při použití SM instituce vypočítají hodnotu expozice pro každou skupinu transakcí se započtením zvlášť, a to po zohlednění kolaterálu vzorcem:
kde:
CMV
=
současná tržní hodnota portfolia transakcí v rámci skupiny transakcí se započtením s protistranou bez zohlednění kolaterálu, kde:
kde:
CMVi
=
současná tržní hodnota transakce i;
CMC
=
současná tržní hodnota kolaterálu přiřazená skupině transakcí se započtením,
kde:
CMCl
=
současná tržní hodnota kolaterálu l;
i
=
index transakce;
l
=
index kolaterálu;
j
=
index kategorie zajistitelných transakcí.
Skupiny zajistitelných transakcí pro tento účel odpovídají rizikovým faktorům, u nichž mohou být použity rizikové pozice opačného znaménka pro kompenzaci za účelem vytvoření čisté rizikové pozice, která je základem pro měření expozice;
RPTij
=
riziková pozice z transakce i vzhledem ke skupině zajistitelných transakcí j;
RPClj
=
riziková pozice z kolaterálu l vzhledem k skupině zajistitelných transakcí j;
CCRMj
=
multiplikátor CCR uvedený v tabulce č. 5 vzhledem k skupině zajistitelných transakcí j;
β
=
1,4.
3. Pro účely výpočtu podle odstavce 2:
a)
má způsobilý kolaterál přijatý od protistrany kladné znaménko; kolaterál poskytnutý protistraně má záporné znaménko;
b)
v rámci metody SM se použije pouze kolaterál způsobilý podle článku 197, článku 198 a čl. 299 odst. 2 písm. d);
c)
instituce mohou nedbat na riziko úrokových sazeb v souvislosti s platební komponentou se zbývající dobou splatnosti kratší jednoho roku;
d)
instituce mohou považovat platby složené ze dvou platebních komponent denominovaných v téže měně za jedinou souhrnnou transakci. Zacházení s platebními komponentami se potom uplatní na souhrnnou transakci.
Článek 277
Transakce s lineárním profilem rizika
1. Instituce přiřadí transakce s lineárním profilem rizika rizikovým pozicím v souladu s těmito ustanoveními:
a)
transakce s lineárním profilem rizika s akciemi (včetně akciových indexů), zlatem, jinými drahými kovy nebo jinými komoditami jako podkladovými nástroji jsou přiřazeny k pozici v příslušné akcii (nebo akciovém indexu) nebo komoditě a k pozici v úrokovém riziku v případě platební komponenty;
b)
transakce s lineárním rizikovým profilem s dluhovým nástrojem jako podkladovým nástrojem jsou přiřazeny k pozici v úrokovém riziku v případě dluhového nástroje a k jiné pozici v úrokovém riziku v případě platební komponenty;
c)
transakce s lineárním profilem rizika, které stanoví výměnu platby za platbu, včetně měnových forwardů, jsou přiřazeny k pozici v úrokovém riziku pro každou z platebních komponent.
Jestliže je v rámci transakce uvedené v písmenech a), b) nebo c) platební komponenta denominována nebo podkladový dluhový nástroj denominován v cizí měně, je tato platební komponenta přiřazena nebo tento podkladový nástroj přiřazen také k rizikové pozici v této měně.
2. Pro účely odstavce 1 je velikost rizikové pozice z transakce s lineárním rizikovým profilem efektivní pomyslnou hodnotou (tržní cena násobená množstvím) podkladových finančních nástrojů nebo komodit vyjádřenou v domácí měně instituce za pomoci vynásobení příslušným směnným kurzem, s výjimkou dluhových nástrojů.
3. Pro dluhové nástroje a platební komponenta odpovídá velikost rizikové pozice efektivní pomyslné hodnotě hrubého objemu neprovedených plateb (včetně pomyslné částky), vyjádřené v měně domovského členského státu a násobené modifikovanou durací dluhového nástroje, respektive platební komponenty.
4. Velikost rizikové pozice ze swapu úvěrového selhání je pomyslná hodnota referenčního dluhového nástroje násobená zbývající dobou splatnosti swapu úvěrového selhání.
Článek 278
Transakce s nelineárním profilem rizika
1. Instituce stanoví velikost rizikových pozic u transakcí s nelineárním profilem rizika podle těchto odstavců.
2. Velikost rizikové pozice, vztahující se k OTC derivátu s nelineárním profilem rizika včetně opcí a swapcí, jejichž podkladovým nástrojem není dluhový nástroj nebo platební komponenta, se rovná delta ekvivalentu efektivní pomyslné hodnoty finančního nástroje, který je podkladovým nástrojem transakce podle čl. 280 odst. 1.
3. Velikost rizikové pozice, vztahující se k OTC derivátu s nelineárním profilem rizika včetně opcí a swapcí, jejichž podkladovým nástrojem je dluhový nástroj nebo platební komponenta, se rovná delta ekvivalentu efektivní pomyslné hodnoty finančního nástroje nebo platební komponenty násobené modifikovanou durací dluhového nástroje, respektive platební komponenty.
Článek 279
Zacházení s kolaterálem
Pro účely určení rizikových pozic zachází instituce s kolaterálem takto:
a)
kolaterál přijatý od protistrany se považuje za pohledávku vůči protistraně v rámci derivátové smlouvy (dlouhá pozice), která je splatná ke dni, k němuž se provádí určení;
b)
kolaterál poskytnutý protistraně se považuje závazek vůči protistraně (krátká pozice), který je splatný ke dni, k němuž se provádí určení.
Článek 280
Výpočet rizikových pozic
1. Instituce stanoví velikost a znaménko rizikové pozice takto:
a)
pro všechny nástroje kromě dluhových nástrojů:
i)
jako efektivní pomyslnou hodnotu v případě transakce s lineárním profilem rizika;
ii)
jako delta ekvivalent pomyslné hodnoty
, v případě transakce s nelineárním profilem rizika,kde:
Pref
=
cena podkladového nástroje vyjádřená v referenční měně;
V
=
hodnota finančního nástroje (v případě opce: cena opce);
p
=
cena podkladového nástroje, vyjádřená v téže měně jako V;
b)
pro dluhové nástroje a platební komponenty všech transakcí:
i)
jako efektivní pomyslnou hodnotu násobenou modifikovanou durací v případě transakce s lineárním profilem rizika;
ii)
jako delta ekvivalent pomyslné hodnoty násobené modifikovanou durací
v případě transakce s nelineárním profilem rizika,kde:
V
=
hodnota finančního nástroje (v případě opce: cena opce);
r
=
výše úrokové sazby.
Pokud je V denominována v jiné než referenční měně, derivát se převede do referenční měny vynásobením příslušným směnným kurzem.
2. Instituce uspořádají rizikové pozice do skupin zajistitelných transakcí. Pro každou skupinu zajistitelných transakcí se vypočítá objem absolutní hodnoty součtu výsledných rizikových pozic. Výsledkem tohoto výpočtu je čistá riziková pozice a vypočítá se pro účely čl. 276 odst. 2 takto:
Článek 281
Rizikové pozice v úrokových sazbách
1. Pro účely výpočtu rizikové pozice v úrokových sazbách instituce použijí následující ustanovení.
2. Pro rizikové pozice v úrokových sazbách vztahující se k:
a)
peněžním vkladům přijatým od protistrany jako kolaterál;
b)
platebním komponentám;
c)
podkladovým dluhovým nástrojům,
na něž se podle článku 336 tabulky č. 1 vztahuje kapitálový požadavek ve výši 1,60 % nebo nižší, instituce přiřadí tyto pozice k jedné ze šesti skupin zajistitelných transakcí pro každou měnu, které jsou uvedeny v tabulce č. 4.
Tabulka č. 4
Vládní referenční úrokové sazby
Nevládní referenční úrokové sazby
Splatnost
1 rok
1 rok
1 ≤ 5 let
1 ≤ 5 let
5 let
5 let
3. Pro rizikové pozice v úrokových sazbách, vztahující se k podkladovým dluhovým nástrojům nebo k platebním komponentám, pro něž je úroková sazba vázána na referenční úrokovou sazbu, jež představuje obecnou výši úrokových sazeb na trhu, je zbývající splatnost rovna délce časového intervalu končícího změnou úrokové sazby. V ostatních případech je to zbývající doba do splatnosti podkladového dluhového nástroje nebo zbývající doba do splatnosti transakce, pokud se jedná o platební komponentu.
Článek 282
Skupiny zajistitelných transakcí
1. Instituce vytvoří skupiny zajistitelných transakcí podle odstavců 2 až 5.
2. Pro každého emitenta referenčního dluhového nástroje, který je podkladovým nástrojem swapu úvěrového selhání, existuje jedna skupina zajistitelných transakcí.
Se swapy úvěrového selhání n-tého referenčního nástroje z koše se zachází takto:
a)
velikost rizikové pozice v referenčním dluhovém nástroji v podkladovém koši swapu n-tého úvěrového selhání je efektivní pomyslná hodnota referenčního dluhového nástroje násobená modifikovanou durací derivátu n-tého selhání vzhledem ke změně úvěrového rozpětí referenčního dluhového nástroje;
b)
pro každý referenční dluhový nástroj v podkladovém koši swapu n-tého úvěrového selhání existuje jedna skupina zajistitelných transakcí. Rizikové pozice z různých swapů n-tého úvěrového selhání se nezahrnují do stejné skupiny zajistitelných transakcí;
c)
multiplikátor CCR použitelný pro každou skupinu zajistitelných transakcí vytvořenou pro jeden z referenčních dluhových nástrojů derivátu n-tého selhání činí:
i)
0,3 % pro referenční dluhové nástroje, které mají úvěrové hodnocení od uznané externí ratingové agentury na úrovni stupně úvěrové kvality 1 až 3;
ii)
0,6 % pro ostatní dluhové nástroje.
3. Pro rizikové pozice v úrokových sazbách, vztahující se k:
a)
peněžním vkladům, které má v úschově protistrana jako kolaterál, kdy tato protistrana nemá nesplacený dluhový závazek nízkého specifického rizika;
b)
podkladovým dluhovým nástrojům, na něž se podle článku 336 tabulky č. 1 vztahuje kapitálový požadavek ve výši více než 1,60 %;
pro každého emitenta existuje jedna skupina zajistitelných transakcí.
Pokud platební komponenta imituje takovýto dluhový nástroj, existuje rovněž jedna skupina zajistitelných transakcí pro každého emitenta referenčního dluhového nástroje.
Instituce mohou přiřadit rizikové pozice vyplývající z dluhových nástrojů určitého emitenta nebo z referenčních dluhových nástrojů téhož emitenta, které jsou imitovány platební komponentou nebo které tvoří podkladový nástroj swapu úvěrového selhání, k téže skupině zajistitelných transakcí.
4. Podkladové finanční nástroje kromě dluhových nástrojů se přiřazují k téže skupině zajistitelných transakcí, pouze pokud jsou identické nebo podobné. Ve všech ostatních případech se přiřazují k samostatným skupinám zajistitelných transakcí.
Pro účely tohoto odstavce instituce určí, zda jsou podkladové nástroje podobné, v souladu s těmito zásadami:
a)
u akcií je podkladový nástroj podobný, pokud jsou vydané týmž emitentem. Akciový index je považován za samostatného emitenta;
b)
u drahých kovů je podkladový nástroj podobný, pokud se jedná o tentýž kov. Index drahých kovů je považován za samostatný drahý kov;
c)
u elektrické energie je podkladový nástroj podobný, pokud se nástroj práv a závazků týká dodávek energie, které se vztahují na interval mezi nejvyšším a nejnižším odběrem v průběhu 24 hodin;
d)
u komodit je podkladový nástroj podobný, pokud se jedná o tutéž komoditu. Index komodit je považován za samostatnou komoditu.
5. V následující tabulce jsou uvedeny multiplikátory CCR (dále jen „CCRM“) pro různé kategorie skupin zajistitelných transakcí.
Tabulka č. 5
Kategorie skupin zajistitelných transakcí
CCRM
1.
Úrokové sazby
0,2 %
2.
Úrokové sazby pro rizikové pozice z referenčního dluhového nástroje, který slouží jako podkladový nástroj pro swap úvěrového selhání, na něž se podle hlavy IV kapitoly 2 tabulky č. 1 vztahuje kapitálový požadavek ve výši 1,60 % nebo méně.
0,3 %
3.
Úrokové sazby pro rizikové pozice z dluhového nástroje nebo referenčního dluhového nástroje, na něž se podle hlavy IV kapitoly 2 tabulky č. 1 vztahuje kapitálový požadavek ve výši více než 1,60 %.
0,6 %
4.
Směnné kurzy
2,5 %
5.
Elektrická energie
4 %
6.
Zlato
5 %
7.
Akcie
7 %
8.
Drahé kovy (kromě zlata)
8,5 %
9.
Ostatní komodity (kromě drahých kovů a elektrické energie)
10 %
10.
Podkladové nástroje OTC derivátů, které nepatří do žádné z výše uvedených kategorií
10 %
Podkladové nástroje OTC derivátů uvedené v bodě 10 tabulky č. 5 jsou přiřazeny k samostatným skupinám zajistitelných transakcí pro každou kategorii podkladového nástroje.
6. U transakcí s nelineárním profilem rizika nebo pro platební komponentu a transakce s dluhovými nástroji jako podkladovými nástroji, u nichž instituce nemůže určit parametr delta nebo modifikovanou duraci, popřípadě s modelem nástroje, který příslušný orgán schválil pro účely stanovení kapitálových požadavků k tržnímu riziku, příslušný orgán stanoví velikost rizikových pozic a použitelné CCRMj konzervativně, nebo vyžaduje, aby instituce použila metodu uvedenou v oddílu 3. Započtení se nezohledňuje (tzn. že hodnota expozice se stanovuje, jako kdyby existovala skupina transakcí se započtením obsahující pouze tuto jedinou transakci).
7. Instituce musí používat interní postupy, kterými ještě před zahrnutím transakce do skupiny zajistitelných transakcí ověřuje, zda se na transakci vztahuje právoplatná smlouva o započtení splňující požadavky stanovené v oddílu 7.
8. Instituce, která využívá kolaterálu ke snižování CCR, musí mít interní postupy k ověření toho, že před zjištěním dopadu kolaterálu na její výpočty vyhovoval kolaterál standardům právní jistoty stanoveným v kapitole 4.
Oddíl 6
Metoda interního modelu
Článek 283
Svolení použít metodu interního modelu
1. Pokud jsou příslušné orgány přesvědčeny, že instituce splnila požadavek uvedený v odstavci 2, udělí instituci svolení k použití metody interního modelu (IMM) pro účely výpočtu hodnoty expozice u kterékoli z těchto transakcí:
a)
transakce uvedené v čl. 273 odst. 2 písm. a);
b)
transakce uvedené v čl. 273 odst. 2 písm. b), c) a d);
c)
transakce uvedené v čl. 273 odst. 2 písm. a) až d).
Pokud je instituci povoleno použít metodu interního modelu pro výpočet hodnoty expozice kterékoli z transakcí uvedených v písm. a) až c) prvního pododstavce, může tuto metodu použít rovněž pro transakce uvedené v čl. 273 odst. 2 písm. e).
Odchylně od čl. 273 odst. 1 třetího pododstavce se instituce mohou rozhodnout nepoužít tuto metodu u expozic, jejichž velikost a riziko jsou nepodstatné. V takovém případě instituce u těchto expozic použije některou z metod stanovených v oddílech 3 až 5, pokud jsou splněny příslušné požadavky pro jednotlivé přístupy.
2. Příslušné orgány povolí institucím použít metodu interního modelu pro výpočty uvedené v odstavci 1 pouze za předpokladu, že instituce prokázala, že splnila požadavky stanovené v tomto oddílu, a příslušné orgány ověřily, že systémy řízení CCR spravované institucí jsou spolehlivé a jsou řádně uplatňovány.
3. Příslušné orgány mohou institucím povolit, aby po omezenou dobu zaváděly metodu interního modelu postupně u různých druhů transakcí. Během tohoto období postupného zavádění mohou instituce pro typ transakce, pro který nepoužívají metodu interního modelu, používat metody uvedené v oddílu 3 nebo v oddílu 5.
4. U všech transakcí s OTC deriváty a u transakcí s delší dobou vypořádání, ke kterým instituce neobdržela povolení pro použití metody interního modelu podle odstavce 1, použije instituce metody stanovené v oddílu 3 nebo oddílu 5.
Kombinované použití těchto metod v rámci skupiny je trvale povoleno. V rámci instituce mohou být tyto metody použity kombinovaně pouze v případě, že je jedna z metod použita pro případy stanovené v čl. 282 odst. 6. t
5. Instituce, která získala povolení k použití metody interního modelu podle odstavce 1, nebude pak znovu používat metody stanovené v oddílu 3 nebo oddílu 5, pokud nezíská svolení příslušného orgánu. Příslušné orgány takové svolení udělí, pokud instituce v této věci prokáže opodstatněné důvody.
6. Pokud instituce přestane splňovat požadavky stanovené v tomto oddílu, vyrozumí o tom příslušný orgán a učiní jeden z těchto kroků:
a)
příslušnému orgánu předloží plán včasného návratu k plnění těchto požadavků;
b)
příslušnému orgánu uspokojivě prokáže, že dopad neplnění je nepodstatný.
Článek 284
Hodnota expozice
1. Pokud je instituci v souladu s čl. 283 odst. 1 povoleno použít metodu interního modelu pro výpočet hodnoty expozice některé nebo všech z transakcí v uvedeném odstavci, bude tato instituce měřit hodnotu expozice těchto transakcí na úrovni skupiny transakcí se započtením.
Model použitý institucí za tímto účelem musí:
a)
upřesnit předpokládané rozložení pro změny v tržní hodnotě skupiny transakcí se započtením, jež lze připsat změnám tržních proměnných, jakými jsou úrokové sazby, směnné kurzy zahraničních měn;
b)
vypočítat hodnotu expozice pro skupinu transakcí se započtením ke každému budoucímu datu na základě změn v tržních proměnných.
2. Aby byly u modelu zachyceny dopady zajištění, model hodnoty kolaterálu musí splňovat požadavky na kvantitu, kvalitu a údaje pro model metody interního modelu podle tohoto oddílu, a instituce může zahrnout do svých předpokládaných rozložení pro změny v tržní hodnotě skupiny transakcí se započtením pouze uznatelný finanční kolaterál uvedený v článku 197, článku 198 a čl. 299 odst. 2 písm. c) a d).
3. Kapitálovým požadavkem k úvěrovému riziku protistrany vzhledem k expozicím s CCR, u níž instituce používá metodu interního modelu, bude vyšší z těchto požadavků:
a)
kapitálový požadavek k expozicím vypočítaný na základě efektivní EPE za použití stávajících tržních údajů;
b)
kapitálový požadavek k expozicím vypočítaný na základě efektivní EPE za použití jednotné konzistentní zátěžové kalibrace pro všechny expozice s CCR, u nichž instituce používá metodu interního modelu.
4. S výjimkou protistran identifikovaných jako mající specifické riziko pozitivní korelace, které spadají do působnosti čl. 291 odst. 4 a 5, instituce vypočítají hodnotu expozice jako součin alfa (α) a efektivní EPE následujícím způsobem:
kde:
α
=
1,4, pokud příslušné orgány nepožadují vyšší α nebo pokud institucím nepovolí, aby použily svůj vlastní odhad v souladu s odstavcem 9;
efektivní EPE se vypočítá odhadem očekávané expozice (expected exposure, EEt) jako průměrné expozice k budoucímu datu t, kde průměr je počítán z možných budoucích hodnot příslušných faktorů tržního rizika.
Model odhaduje EE během řady budoucích dat t1, t2, t3 atd.
5. Efektivní EE se vypočte rekurzivně jako:
kde:
současné datum je označeno jako t0;
efektivní EEt0 se rovná současné expozici.
6. Efektivní EPE je průměrem efektivní EE během prvního roku budoucí expozice. Pokud všechny smlouvy ve skupině transakcí se započtením nabudou splatnosti dříve než za rok, EPE je průměrem EE, dokud všechny smlouvy ve skupině transakcí se započtením nenabudou splatnosti. Efektivní EPE je vypočítána jako vážený průměr efektivní EE:
kde váhy berou v úvahu případ, kdy je budoucí expozice vypočítána pro data, která nejsou rovnoměrně rozložena v čase.
7. Instituce vypočítají výši EE nebo maximální expozici na základě rozložení expozic, které zahrnuje možnou nenormálnost rozložení expozic.
8. Instituce mohou použít míru rozložení vypočítanou na základě modelu, která je konzervativnější než α-krát efektivní EPE pro každou protistranu, která je vypočítána podle rovnice uvedené v odstavci 4.
9. Odchylně od odstavce 4 mohou příslušné orgány institucím povolit, aby použily svůj vlastní odhad hodnoty α, kde:
a)
alfa odpovídá poměru vnitřně stanoveného kapitálu z plné simulace expozice s CCR pro všechny protistrany (čitatel) a vnitřně stanoveného kapitálu založeného na EPE (jmenovatel);
b)
ve jmenovateli se EPE použije, jako by se jednalo o fixní nesplacenou částku.
Při provádění odhadu podle tohoto odstavce nesmí být alfa nižší než 1,2.
10. Pro účely odhadu hodnoty α podle odstavce 9 instituce zajistí, že čitatel a jmenovatel budou vypočítány konzistentně s ohledem na modelovou metodiku, specifikaci parametrů a složení portfolia. Přístup použitý k odhadu α bude založen na pojetí vnitřně stanoveného kapitálu instituce, bude důkladně zdokumentován a bude podléhat nezávislému ověření. Instituce navíc přezkoumá své odhady α alespoň jednou za čtvrt roku a častěji, pokud se složení portfolia v průběhu času mění. Instituce také vyhodnocuje rizika modelů.
11. Instituce prokáže ke spokojenosti příslušných orgánů, že její interní odhady hodnoty α zachycují v čitateli materiální zdroje závislosti rozložení tržních hodnot transakcí či portfolií transakcí napříč protistranami. Interní odhady α zohlední rozčlenění portfolií.
12. Při dohledu nad používáním odhadů podle odstavce 9 příslušné orgány přihlédnou k výraznému kolísání odhadů hodnoty α, které vyplývá z možnosti nesprávné specifikace v modelech použitých pro čitatele, zejména tam, kde je přítomná konvexita.
13. V případě potřeby budou volatilita a korelace faktorů tržního rizika použité ve společném modelování tržních a úvěrových rizik podmíněny faktorem úvěrového rizika, aby vyjadřovaly možný nárůst volatility či korelací při ekonomickém poklesu.
Článek 285
Hodnota expozice u skupiny transakcí se započtením podléhající maržové dohodě
1. Pokud skupina transakcí se započtením podléhá maržové dohodě a dennímu oceňování tržní hodnotou, může instituce použít jeden z těchto způsobů stanovení EPE:
a)
efektivní EPE bez zohlednění kolaterálu drženého nebo uloženého ve formě marže a kolaterálu, který byl poskytnut protistraně nezávisle na denním ocenění a procesu zajištění či současné expozici;
b)
navýšení, které odráží možný nárůst expozice během období krytí rizika marží, plus vyšší z těchto expozic:
i)
současná expozice včetně veškerého kolaterálu, který je v současné době v držení či v úschově, jiného než kolaterál, o který bylo zažádáno, nebo kolaterál, který je předmětem sporu;
ii)
největší čistá expozice včetně kolaterálu, který je předmětem maržové dohody, která nevede k zažádání o kolaterál. Tato hodnota bude odrážet veškeré použitelné limity, minimální hodnoty převodu, nezávislé hodnoty a počáteční marže podle maržové dohody;
c)
pokud model zachycuje dopad zajištění při odhadu EE, může instituce se svolením příslušného orgánu použít míru EE modelu přímo v rovnici v čl. 284 odst. 5. Příslušné orgány takové svolení udělí pouze na základě ověření, že model řádně zachycuje dopad zajištění při odhadu EE.
Pro účely písmene b) instituce vypočítají navýšení jako očekávanou kladnou změnu ocenění transakcí podle tržní hodnoty během období krytí rizika marží. Změny hodnoty kolaterálu budou zohledněny za použití regulatorních koeficientů volatility v souladu s oddílem 3 kapitoly 4 nebo za použití vlastních odhadů koeficientů volatility v rámci komplexní metody finančního kolaterálu, avšak během období krytí rizika marží nebudou přijaty žádné platby kolaterálu. Na období krytí rizika marží se vztahují minimální období uvedená v odstavcích 2 až 5.
2. U transakcí, které jsou předmětem každodenního dozajišťování a oceňování tržní hodnotou, období krytí rizika marží použité pro modelování hodnoty expozice v rámci maržových dohod nebude kratší než:
a)
5 obchodních dnů pro skupinu transakcí se započtením tvořenou pouze repo obchody, půjčkami či výpůjčkami cenných papírů nebo komodit a maržovými obchody;
b)
10 obchodních dní pro všechny ostatní skupiny transakcí se započtením.
3. Na odst. 2 písm. a) a b) se vztahují tyto výjimky:
a)
u všech skupin transakcí se započtením, u nichž počet obchodních transakcí přesahuje kdykoli během čtvrtletí 5 000, nesmí být období krytí rizika marží pro následující čtvrtletí kratší než 20 obchodních dnů. Tato výjimka se nevztahuje na obchodní expozice instituce;
b)
u skupin transakcí se započtením obsahujících jednu či více obchodních transakcí, zahrnujících buď nelikvidní kolaterál, nebo nástroje OTC derivátů, které nelze snadno nahradit, nebude období krytí rizika marží kratší než 20 obchodních dnů.
Instituce určí, zda je kolaterál nelikvidní nebo zda OTC deriváty nemohou být snadno nahrazeny v kontextu krizových podmínek na trhu charakterizovaných neexistencí nepřetržitě aktivních trhů, kde by protistrana během dvou dnů či kratší doby získala řadu cenových nabídek, které by nemohly způsobit pohyby trhu nebo představovat cenu odrážející tržní diskont (v případě kolaterálu) nebo prémii (v případě OTC derivátu).
Instituce posoudí, zda obchody či cenné papíry, které drží jako kolaterál, jsou soustředěny u konkrétní protistrany a zda by v případě, kdy by tato protistrana rychle opustila trh, byla schopna tyto obchodní transakce či cenné papíry nahradit.
4. Pokud byla instituce za dvě poslední bezprostředně předcházející čtvrtletí zapojena do více než dvou sporů týkajících se výzev k dodatkové úhradě u určité skupiny transakcí se započtením, které trvaly déle než po použitelné období krytí rizika marží uvedené v odstavcích 2 a 3, použije instituce pro tuto skupinu transakcí se započtením po následující dvě čtvrtletí období krytí rizika marží, které je alespoň dvojnásobné oproti období podle odstavce 2.
5. U dozajištění s periodicitou N dní bude období krytí rizika marží dlouhé alespoň tak jako období uvedené v odstavcích 2 a 3 (F) plus N dní minus jeden den. To znamená:
6. Pokud interní model zahrnuje dopad zajištění na změny tržní hodnoty skupiny transakcí se započtením, instituce ve svých výpočtech hodnoty expozice u OTC derivátů a transakcí s financováním cenných papírů vymodeluje společně s expozicí kolaterál, který je jiný než hotovost v téže měně, v jaké je sama expozice.
7. Pokud instituce není s to připravit model kolaterálu společně s expozicí, nezohlední ve svých výpočtech hodnoty expozice u OTC derivátů a transakcí s financováním cenných papírů vliv kolaterálu jiného než hotovosti v téže měně, v jaké je sama expozice, pokud nepoužívá buď koeficienty volatility, které splňují normy komplexní metody finančního kolaterálu s vlastními odhady koeficientu volatility, nebo standardní regulatorní koeficienty volatility podle kapitoly 4.
8. Instituce používající IMM nebude ve svých modelech zohledňovat vliv snížení hodnoty expozice v důsledku existence případného ustanovení v dohodě o kolaterálu, které vyžaduje přijetí kolaterálu, když se zhorší úvěrová kvalita protistrany.
Článek 286
Řízení CCR - Zásady, postupy a systémy
1. Instituce musí vytvořit a udržovat rámec řízení CCR, který sestává ze:
a)
zásad, postupů a systémů pro účely zajištění identifikace, měření, řízení, schválení a interních zpráv o CCR;
b)
postupů zajišťujících dodržování těchto zásad, postupů a systémů.
Tyto zásady, postupy a systémy musí být koncepčně správné, prováděné jednotně a musí být zdokumentovány. Dokumentace musí zahrnovat vysvětlení empirických postupů užívaných k měření CCR.
2. Rámec řízení CCR požadovaný odstavcem 1 musí zohlednit tržní, likviditní a právní a operační rizika, která jsou s CCR spojena. Rámec musí zejména zajistit, aby instituce dodržela následující zásady:
a)
nesmí obchodovat s protistranou, aniž by posoudila její úvěruschopnost;
b)
vezme plně v úvahu úvěrová rizika během vypořádání a před ním;
c)
bude řídit taková rizika co možná nejvíce na úrovni protistrany sloučením expozic s CCR s ostatními úvěrovými expozicemi a na úrovni celého podniku.
3. Instituce používající IMM zajistí, aby její rámec řízení CCR ke spokojenosti příslušného orgánu zohledňoval rizika likvidity ve všech těchto případech:
a)
u potenciálních příchozích výzev k dodatkové úhradě v kontextu výměny variační marže nebo dalších typů marží, jako jsou počáteční či nezávislé marže, při nepříznivých dopadech na trh;
b)
u potenciálních příchozích výzev k navrácení přebytečného kolaterálu poskytnutého protistranami;
c)
u výzev vyplývajících z potenciálního snížení vlastního externího ratingu.
Instituce zajistí, aby povaha a časový horizont opětovného použití kolaterálu byly v souladu s jejími potřebami likvidity a neohrozily její schopnost poskytnout či vrátit kolaterál včas.
4. Vedoucí orgán a vrcholné vedení instituce musí být aktivně zapojeny do řízení CCR a zajistit přidělení adekvátních zdrojů pro účely řízení CCR. Vrcholné vedení si musí být vědomo omezení a předpokladů používaného modelu a dopadu, který mohou mít na hodnověrnost výsledku získaného prostřednictvím formálního postupu. Vrcholné vedení musí mít také na paměti nejistoty tržního prostředí a provozní otázky a vzít na vědomí, jaký mají dopad na daný model.
5. Denní zprávy o expozicích instituce vůči CCR, vypracované podle čl. 287 odst. 2 písm. b), musí být přezkoumány řídícími pracovníky s dostatečným postavením a pravomocí, aby prosadili jak snížení pozic provedených jednotlivými vedoucími úvěrových oddělení či obchodníky, tak snížení celkové expozice s CCR instituce.
6. Rámec řízení CCR instituce vytvořený podle odstavce 1 se používá spolu s interními úvěrovými limity a limity obchodování. Úvěrové limity a limity obchodování musí souviset s modelem měření rizik dané instituce způsobem, který je v průběhu času stálý a dobře srozumitelný vedoucím úvěrových oddělení, obchodníkům a vrcholnému vedení. Instituce musí mít zaveden formální postup oznamování porušení limitů rizik příslušné úrovni řízení.
7. Měření CCR instituce musí zahrnovat měření každodenního použití úvěrových linek a jejich použití v průběhu jednoho dne. Instituce musí měřit stávající expozice bez zohlednění a se zohledněním kolaterálu. Na úrovni portfolia a protistrany musí instituce vypočítávat a monitorovat maximální expozici nebo potenciální budoucí expozici v intervalech spolehlivosti zvolených institucí. Instituce zohlední rozsáhlé či koncentrované pozice, včetně pozic podle skupin spřízněných protistran, průmyslu a trhu.
8. Instituce musí zavést a udržovat pravidelný a přesný program zátěžového testování. Výsledek tohoto zátěžového testování musí být pravidelně - alespoň jednou za čtvrtletí - přezkoumáván vrcholným vedením a musí se odrazit v zásadách a omezeních CCR stanovených vedoucím orgánem nebo vrcholným vedením. V případech, kdy zátěžové testy odhalí obzvláštní zranitelnost vůči dané řadě okolností, musí instituce podniknout pohotové kroky, aby tato rizika byla zvládnuta.
Článek 287
Organizační struktury pro řízení CCR
1. Instituce používající IMM musí zřídit a udržovat:
a)
útvar řízení rizika, který je v souladu s odstavcem 2;
b)
útvar řízení kolaterálu, který je v souladu s odstavcem 3.
2. Útvar řízení rizika je odpovědný za navržení a realizaci jejího systému řízení CCR, včetně počáteční a průběžné validace modelu, a musí provádět tyto funkce a splňovat tyto požadavky:
a)
je odpovědný za navržení a realizaci systému řízení CCR instituce;
b)
vypracovává denní zprávy a analyzuje výsledek modelu měření rizik instituce. Tato analýza zahrnuje hodnocení vztahu mezi mírou hodnot expozice s CCR a limity obchodování;
c)
kontroluje integritu vstupních údajů a vydává a analyzuje zprávy o výstupech modelu instituce pro měření rizika, včetně zhodnocení vztahu mezi mírou rizikové expozice a úvěrovými limity a limity obchodování;
d)
je nezávislý na útvarech odpovědných za vznik a obnovu expozic či za obchodování s nimi a nesmí být nevhodně ovlivňován;
e)
má dostatek pracovníků;
f)
je podřízen přímo vrcholnému vedení instituce;
g)
jeho práce je důkladně začleněna do každodenního procesu řízení úvěrového rizika instituce;
h)
výsledek jeho činnosti je nedílnou součástí plánování, sledování a řízení úvěrového a celkového rizikového profilu instituce.
3. Útvar řízení kolaterálu plní tyto úkoly a funkce:
a)
eviduje a činí výzvy k dodatkové úhradě marže, řeší spory týkající se výzev k dodatkové úhradě marže a každodenně hlásí úrovně nezávislých hodnot, počátečních a variačních marží;
b)
ověřuje celistvost údajů použitých k podání výzev k dodatkové úhradě marže a zajišťuje, aby byly konzistentní a pravidelně slaďované se všemi relevantními zdroji údajů v instituci;
c)
sleduje rozsah opětovného využití kolaterálu a případné změny práv instituce, pokud jde o kolaterál, který poskytuje;
d)
hlásí příslušné úrovni řízení typy aktiv sloužících jako kolaterál, která jsou opětovně využívána, a podmínky takového využívání včetně nástroje, úvěrové kvality a splatnosti;
e)
sleduje soustředění na jednotlivé typy aktiv sloužících jako kolaterál, přijatých institucí;
f)
pravidelně, nejméně však jednou za čtvrt roku, hlásí informace o řízení kolaterálu vrcholnému vedení, včetně informací o typu získaného i poskytnutého kolaterálu, jeho výše, stárnutí a příčině sporů týkajících se výzev k dodatkové úhradě marže. Tyto interní zprávy musí rovněž odrážet vývoj těchto hodnot.
4. Vrcholné vedení musí útvaru řízení kolaterálu přidělit dostatečné zdroje podle odstavce 1 písm. b) s cílem zajistit, aby jeho systémy dosáhly příslušné úrovně provozního výkonu, který je měřen podle včasnosti a přesnosti výzev k dodatkové úhradě marže učiněných institucí a včasnosti reakce instituce na výzvy k dodatkové úhradě podané jejími protistranami. Vrcholné vedení zajistí, aby útvar disponoval dostatkem pracovníků, kteří včas zpracují výzvy a vyřeší spory, a to i v případě vážné krize na trhu, a kteří umožní instituci omezit počet významných sporů způsobených obchodovanými objemy.
Článek 288
Přezkum systému řízení CCR
Instituce musí pravidelně provádět nezávislý přezkum svého systému řízení CCR prostřednictvím vnitřního auditu. Tento přezkum bude zahrnovat jak činnosti útvaru řízení rizika, tak útvaru řízení kolaterálu vyžadované článkem 287, a bude se konkrétně soustředit minimálně na:
a)
přiměřenost dokumentace systému a procesu řízení CCR podle článku 286;
b)
organizaci útvaru řízení CCR podle čl. 287 odst. 1 písm. a);
c)
organizaci útvaru řízení kolaterálu podle čl. 287 odst. 1 písm. b);
d)
začlenění měření CCR do každodenního řízení rizik;
e)
postup schvalování modelů oceňování rizika a systémů hodnocení, které používají pracovníci útvaru sjednávání obchodů (front office) a útvaru vypořádání obchodů (back office);
f)
ověření jakékoli významné změny v procesu měření CCR;
g)
rozsah CCR zachycených modelem měření rizik;
h)
celistvost informačního systému pro vedení;
i)
přesnost a úplnost údajů o CCR;
j)
přesné zohlednění právních termínů uvedených v dohodách o kolaterálu a dohodách o započtení při měření hodnoty expozice;
k)
ověření konzistentnosti, včasnosti a spolehlivosti zdrojů údajů používaných při provozu modelů, a to včetně nezávislosti těchto zdrojů údajů;
l)
přesnost a vhodnost předpokladů používaných při stanovení koeficientů volatility a korelace;
m)
přesnost ocenění a výpočtů transformace rizik;
n)
ověření přesnosti modelu prostřednictvím častého zpětného testování, jak je uvedeno v čl. 293 odst. 1 písm. b) až e);
o)
dodržování příslušných regulačních požadavků útvarem řízení CCR a útvarem řízení kolaterálu.
Článek 289
Kontrola používání
1. Instituce zajistí, aby rozložení expozic vytvořené modelem použitým k vypočítání efektivní EPE bylo důkladně začleněno do každodenního procesu řízení CCR instituce a aby byl výstup modelu zohledněn při schvalování úvěrů, řízení CCR, rozložení vnitřně stanoveného kapitálu a správě a řízení společnosti.
2. Instituce prokazuje ke spokojenosti příslušných orgánů, že používala model pro výpočet rozložení expozic, na němž je založen výpočet EPE, který v podstatě splňuje požadavky stanovené v tomto oddílu, alespoň rok před udělením svolením příslušnými orgány pro používání metody interního modelu podle článku 283.
3. Model použitý pro vytvoření rozložení expozic vůči CCR je součástí rámce řízení CCR požadovaného článkem 286. Součástí tohoto rámce je měření používání úvěrových linek sloučením expozic s CCR s ostatními úvěrovými expozicemi a rozložení vnitřně stanoveného kapitálu.
4. Kromě EPE musí instituce měřit a řídit stávající expozice. Ve vhodných případech musí instituce měřit stávající expozice bez zohlednění a se zohledněním kolaterálu. Kontrola používání je splněna, pokud instituce použije jiná měření CCR, například maximální expozici, založená na rozložení expozic vytvořeném stejným modelem jako pro výpočet EPE.
5. Instituce musí mít systém schopný odhadnout EE denně, pokud to bude nutné, pokud neprokáže ke spokojenosti svých příslušných orgánů, že její expozice vůči CCR vyžadují méně časté výpočty. Instituce odhaduje EE podle časového profilu horizontů prognózy, který přiměřeně odráží časovou strukturu budoucích peněžních toků a splatnosti smluv, a způsobem, jenž je v souladu s podstatností a složením expozic.
6. Expozice je měřena, monitorována a řízena v průběhu trvání všech smluv ve skupině transakcí se započtením, a ne pouze v horizontu jednoho roku. Instituce musí mít zavedené postupy k identifikaci a řízení rizik u protistran, pro něž expozice přesahuje horizont jednoho roku. Předpovídané zvýšení expozice je vstupní veličinou modelu vnitřně stanoveného kapitálu instituce.
Článek 290
Zátěžové testování
1. Instituce musí mít k dispozici komplexní program zátěžového testování pro CCR, včetně použití při posuzování kapitálových požadavků k CCR, který splňuje požadavky stanovené v odstavcích 2 až 10.
2. Zátěžové testování musí identifikovat možné události nebo budoucí změny ekonomických podmínek, které by mohly nepříznivě ovlivnit úvěrovou angažovanost dané instituce, a dále hodnotit schopnosti dané instituce těmto změnám čelit.
3. Zátěžová opatření v rámci programu jsou porovnávána s limity rizika a jsou institucí považována za součást procesu stanoveného v článku 81 směrnice 2013/36/EU.
4. Program musí souhrnně zachycovat obchody a úhrnné expozice napříč všemi formami úvěrového rizika protistrany na úrovni konkrétních protistran v dostatečném časovém rámci za účelem provádění pravidelného zátěžového testování.
5. Poskytne alespoň jednou měsíčně zátěžové testování expozice hlavních faktorů tržního rizika, jakými jsou úrokové sazby, FX (koeficient volatility pro devizové riziko), akcie, úvěrová rozpětí a ceny komodit u všech protistran instituce, s cílem identifikovat příliš velké koncentrace konkrétních směrových rizik a umožnit instituci v případě potřeby jejich omezení. Zátěžové testování expozice, včetně jednotlivého faktoru, multifaktoru a podstatného nesměrového rizika, a společné zdůraznění expozice a úvěruschopnosti bude provedeno na úrovni CCR konkrétní protistrany, seskupení protistran a napříč celou institucí.
6. Alespoň jednou za čtvrtletí instituce použije multifaktorové zátěžové testovací scénáře a posoudí podstatná nesměrová rizika, včetně expozice výnosové křivky a bazických rizik. Multifaktorové zátěžové testy musí být minimálně zaměřeny na následující scénáře, kdy:
a)
došlo k závažným ekonomickým či tržním událostem;
b)
došlo k výraznému poklesu likvidity na širším trhu;
c)
významný finanční zprostředkovatel likviduje pozice.
7. Závažnost šoků podkladových faktorů rizika bude v souladu s účelem zátěžového testu. Při hodnocení platební schopnosti v rámci zátěžových scénářů musí být šoky podkladových faktorů rizika dostatečně závažné, aby zachytily historicky mimořádná tržní prostředí a mimořádné, avšak věrohodné krizové podmínky na trhu. Zátěžové testy budou hodnotit dopad takových šoků na kapitál, kapitálové požadavky a zisky. Pro účely každodenního sledování portfolií, zajišťování a řízení koncentrací bude program testování rovněž zohledňovat méně závažné a pravděpodobnější scénáře.
8. Program bude zahrnovat možnost provádět v případě potřeby reverzní zátěžové testy za účelem identifikace mimořádných, avšak věrohodných scénářů, které by mohly vyústit ve výrazně nepříznivé výsledky. Reverzní zátěžové testování zohlední dopad podstatné nelinearity v portfoliu.
9. Výsledky zátěžového testování v rámci programu budou pravidelně - alespoň jednou za čtvrt roku - oznamovány vrcholnému vedení. Zprávy a analýzy týkající se výsledků budou pokrývat největší dopad v rámci portfolia na úrovni protistrany, podstatné koncentrace v rámci jednotlivých částí portfolia (v tomtéž odvětví či regionu) a relevantní tendence týkající se portfolia a protistrany.
10. Vrcholné vedení se ujme vedoucí úlohy při začlenění zátěžového testování do rámce řízení rizik a kultury rizik instituce a zajistí, aby výsledky byly smysluplné a aby byly vyžívány pro účely řízení CCR. Výsledky zátěžového testování pro významné expozice budou zhodnoceny na základě pokynů, které ukazují ochotu instituce riskovat, a budou nahlášeny vrcholnému vedení za účelem diskuse a příslušných kroků v případě, že byla identifikována nadměrná nebo koncentrovaná rizika.
Článek 291
Riziko pozitivní korelace
1. Pro účely tohoto článku:
a)
„obecné riziko pozitivní korelace“ (General Wrong-Way Risk) vzniká, pokud pravděpodobnost selhání protistran je pozitivně korelovaná s obecnými faktory tržního rizika;
b)
„specifické riziko pozitivní korelace“ (Specific Wrong-Way Risk) vzniká, pokud budoucí expozici vůči určité protistraně zvyšuje PD protistrany z důvodu charakteru transakcí s protistranou. Instituce se považuje za stranu vystavenou specifickému riziku pozitivní korelace v případě, že se předpokládá, že budoucí expozice vůči konkrétní protistraně bude vysoká, pokud pravděpodobnost selhání protistrany je rovněž vysoká.
2. Instituce musí řádně zvážit expozice, které způsobují značný stupeň specifických a obecných rizik pozitivní korelace.
3. Za účelem identifikace obecného rizika pozitivní korelace instituce navrhne zátěžové testování a analýzu scénáře pro zátěžové faktory rizika, které souvisejí s nepříznivou úvěruschopností protistrany. Takové testování bude zaměřeno na možnost závažných šoků, které se objeví v souvislosti se změnou vztahů mezi rizikovými faktory. Instituce bude sledovat obecné riziko pozitivní korelace podle produktu, regionu, průmyslového odvětví nebo dalších kategorií, které souvisí s činností instituce.
4. Instituce musí zachovávat postupy pro identifikaci, sledování a řízení případů specifického rizika pozitivní korelace pro každou právnickou osobu, počínající založením transakce a pokračující v průběhu trvání transakce.
5. Instituce vypočítají kapitálové požadavky k CCR ve vztahu k transakcím, u nichž bylo identifikováno specifické riziko pozitivní korelace a u nichž existuje právní souvislost mezi protistranou a transakcí s financováním cenných papírů nebo emitentem podkladového nástroje pro OTC derivát nebo podkladových nástrojů pro transakce uvedené v čl. 273 odst. 2 písm. b), c) a d), podle těchto zásad:
a)
nástroje, u nichž existuje specifické riziko pozitivní korelace, nebudou zahrnuty do téže skupiny transakcí se započtením jako další transakce s protistranou a bude s nimi jednotlivě zacházeno jako se samostatnou skupinou transakcí se započtením;
b)
v rámci každé takové samostatné skupiny transakcí se započtením se u swapů úvěrového selhání na jedno jméno hodnota expozice rovná plné výši očekávané ztráty hodnoty zbývající reálné hodnoty podkladových nástrojů, za předpokladu, že emitent podkladového nástroje je v likvidaci;
c)
LGD u instituce používající postup uvedený v kapitole 3 bude pro takové swapové transakce činit 100 %;
d)
u instituce používající postup stanovený v kapitole 2 bude použitelnou rizikovou váhou váha nezajištěné transakce;
e)
u všech dalších transakcí odkazujících v jakékoli takové samostatné skupině transakcí se započtením na jedinou protistranu je výpočet hodnoty expozice v souladu s předpokladem tzv. rizika náhlého selhání v případě takových podkladových závazků, v rámci nichž je emitent právně propojen s příslušnou protistranou. U transakcí odkazujících na určitý koš obsahující názvy nebo index se v případě potřeby uplatní riziko náhlého selhání příslušných podkladových závazků, v rámci nichž je emitent právně propojen s příslušnou protistranou;
f)
v rozsahu, v němž používá výpočty stávajícího tržního rizika pro kapitálové požadavky k dodatečným rizikům selhání a migrace stanovené v hlavě IV kapitole 5 oddílu 4, které již obsahují předpoklad LGD, bude LGD v použitém vzorci 100 %.
6. Instituce poskytují vrcholnému vedení a příslušnému výboru vedoucího orgánu pravidelné zprávy o specifických i obecných rizicích pozitivní korelace a opatřeních přijímaných k řízení těchto rizik.
Článek 292
Integrita modelového procesu
1. Instituce zajistí integritu modelového procesu, jak stanoví článek 284, přijetím alespoň těchto opatření:
a)
model zobrazuje podmínky a specifikace transakcí včasně, kompletně a konzervativně;
b)
tyto podmínky musí zahrnovat alespoň pomyslné objemy smlouvy, splatnost, referenční aktiva, ujednání o marži a ujednání o započtení;
c)
tyto podmínky a upřesnění jsou vedeny v databázi podléhající řádnému a pravidelnému auditu;
d)
postup pro uznávání jednání o započtení, který vyžaduje, aby právní oddělení potvrdilo právní vymahatelnost započtení v rámci těchto jednání;
e)
potvrzení stanovené v písmenu d) bude zadáno do databáze uvedené v písmenu c) nezávislým útvarem;
f)
převod podmínek transakcí a specifikace údajů do modelu EPE podléhá vnitřnímu auditu;
g)
mezi modelem a systémy zdrojových údajů musí být zavedeny oficiální postupy sladění, aby trvale ověřovaly, že se podmínky a specifikace transakcí v EPE správně nebo alespoň konzervativně odráží.
2. Stávající tržní údaje budou použity ke stanovení stávajících expozic. Instituce může kalibrovat svůj model EPE za použití historických tržních údajů nebo údajů implikovaných trhem za účelem stanovení parametrů podkladových stochastických procesů, jako je posun, volatilita a korelace. Pokud instituce použije historické údaje, musí použít takové údaje za období alespoň tří let. Údaje musí být aktualizovány alespoň jednou za čtvrt roku, případně častěji, pokud je to nutné ke zohlednění tržních podmínek.
Pro výpočet efektivní EPE za použití zátěžové kalibrace musí instituce kalibrovat efektivní EPE buď za použití údajů za období tří let, které zahrnuje krizové období rozpětí úvěrového selhání jejích protistran, nebo za použití tržně implikovaných údajů za takové krizové období.
Za tímto účelem instituce použije ustanovení odstavců 3, 4 a 5.
3. Instituce alespoň jednou za čtvrt roku prokáže ke spokojenosti příslušného orgánu, že krizové období použité pro výpočet podle tohoto odstavce se shoduje s obdobím zvýšené hodnoty rozpětí swapu úvěrového selhání nebo jiných úvěrů (např. půjčka nebo podnikový dluhopis) pro reprezentativní výběr protistran s obchodovanými úvěrovými rozpětími. V situacích, kdy instituce nedisponuje přiměřenými údaji o úvěrovém rozpětí pro protistranu, přiřadí tuto protistranu ke konkrétním údajům o úvěrovém rozpětí na základě regionu, interního ratingu a druhů činnosti.
4. Model EPE pro všechny protistrany bude používat údaje, buď historické, nebo implikované, které zahrnují údaje z krizového úvěrového období, a budou takové údaje používat způsobem, který je v souladu s metodou použitou pro kalibraci modelu EPE na stávající údaje.
5. Pro hodnocení efektivity své zátěžové kalibrace pro EEPE instituce vytvoří několik srovnávacích portfolií, které jsou citlivé vůči hlavním rizikovým faktorům, kterým je instituce vystavena. Expozici vůči těmto srovnávacím portfoliím lze vypočítat za použití a) zátěžové metodiky založené na stávajících tržních hodnotách a parametrech modelu kalibrovaných na krizové podmínky na trhu, a b) expozice vytvářené po dobu trvání krizového období, ale při uplatnění metody stanovené v tomto oddílu (konec tržní hodnoty krizového období, volatility a korelace za tříleté krizové období).
Příslušné orgány budou požadovat, aby instituce upravila zátěžovou kalibraci, pokud se expozice těchto srovnávacích portfolií navzájem výrazně liší.
6. Instituce podrobí model procesu validace, který je jasně stanoven v zásadách a postupech institucí. Tento proces validace musí:
a)
upřesnit druh testování potřebný k zajištění integrity modelu a stanovit podmínky, za kterých jsou předpoklady, ze kterých model vychází, nevhodné, a mohou mít proto za následek podcenění EPE;
b)
zahrnovat přezkoumání komplexnosti modelu.
7. Instituce dohlíží na příslušná rizika a musí mít zavedeny postupy pro upravení svých odhadů EEPE, pokud se tato rizika stanou významnými. Instituce v souladu s tímto odstavcem:
a)
stanoví a řídí své expozice vůči specifickým rizikům pozitivní korelace, které vznikají způsobem uvedeným v čl. 291 odst. 1 písm. b), a expozice vůči obecným rizikům pozitivní korelace, které vznikají způsobem uvedeným v čl. 291 odst. 1 písm. a);
b)
u expozic, jejichž rizikový profil se po jednom roce zvyšuje, pravidelně srovnává odhad příslušné výše expozice v průběhu jednoho roku se stejnou výší expozice v průběhu trvání expozice;
c)
u expozic se zbytkovou splatností kratší než jeden rok pravidelně srovnává reprodukční náklady (stávající expozici) a uskutečněný profil expozice a uchovává údaje, které toto srovnání umožní.
8. Instituce musí používat interní postupy, kterými ještě před zahrnutím transakce do skupiny transakcí se započtením ověřuje, zda se na transakci vztahuje právoplatná smlouva o započtení splňující požadavky stanovené v oddílu 7.
9. Instituce, která využívá kolaterálu ke snižování CCR, musí mít interní postupy k ověření toho, že kolaterál vyhovuje standardům právní jistoty stanoveným v kapitole 4, před zohledněním jeho účinků ve svých výpočtech.
10. EBA sleduje řadu postupů v této oblasti a v souladu s článkem 16 nařízení (EU) č. 1093/2010 vydává pokyny k použití tohoto článku.
Článek 293
Požadavky na systém řízení rizik
1. Instituce musí splňovat tyto požadavky:
a)
musí splňovat kvalitativní požadavky uvedené v části třetí hlavě IV kapitole 5;
b)
musí provádět pravidelný program zpětného testování za pomoci srovnání měření rizik na základě modelu s realizovaným měřením rizik a hypotetických změn založených na statických pozicích s realizovaným měřením;
c)
musí provádět počáteční validaci a stálý pravidelný přezkum svého modelu expozice s CCR a měření rizik na základě tohoto modelu. Validace a přezkum jsou nezávislé na vývoji modelu;
d)
vedoucí orgán a vrcholné vedení se musí účastnit procesu kontroly rizika a musí zajistit, aby na kontrolu úvěrového rizika a úvěrového rizika protistrany byly přiděleny adekvátní zdroje. V tomto ohledu musí být denní zprávy, připravené nezávislým útvarem řízení rizika zřízeným podle čl. 287 odst. 1 písm. a), přezkoumány řídícími pracovníky s dostatečným postavením a autoritou, aby prosadili jak snížení pozic provedených jednotlivými obchodníky, tak snížení celkové rizikové expozice instituce;
e)
interní model měření rizika expozice musí být propojen s každodenním procesem řízení rizika instituce;
f)
systém pro měření rizik se používá spolu s interními limity obchodování a limity expozice. V tomto ohledu limity expozice musí souviset s modelem měření rizik instituce způsobem, který je v průběhu času stálý a dobře srozumitelný, obchodníkům, vedoucím úvěrových oddělení a vrcholnému vedení;
g)
instituce zajistí, aby byl její systém řízení rizik dobře dokumentován. Bude zejména uchovávat zdokumentovaný soubor interních strategií, kontrolních mechanismů a postupů, týkajících se provozu systému řízení rizik a nástrojů zajišťujících dodržování těchto zásad;
h)
v rámci procesu vnitřního auditu instituce musí být pravidelně prováděn nezávislý přezkum systému měření rizika. Tento přezkum se musí vztahovat jak na činnosti obchodních útvarů, tak i na činnosti nezávislého útvaru řízení rizika. Přezkum celkového procesu řízení rizika se provádí v pravidelných intervalech (alespoň jednou ročně) a zaměřuje se přinejmenším na všechny položky uvedené v článku 288;
i)
průběžná validace modelů úvěrového rizika protistrany, včetně zpětného testování, bude pravidelně přezkoumávána řídícími pracovníky, jež disponují dostatečnou pravomocí k přijetí rozhodnutí ohledně řešení slabých stránek modelů.
2. Příslušné orgány při stanovení úrovně hodnoty alfa podle čl. 284 odst. 4 zohlední rozsah, v němž instituce splňuje požadavky odstavce 1. Pouze instituce, které splňují tyto požadavky v plném rozsahu, jsou způsobilé pro použití minimálního násobícího koeficientu.
3. Instituce musí dokumentovat postup počáteční a průběžné validace svého modelu expozice s CCR a výpočet měření rizika na základě modelů s takovou mírou podrobnosti, která umožní třetí straně znovu vytvořit analýzu a provést měření rizik. V této dokumentaci bude uvedena frekvence provádění analýzy zpětného testování a jakékoli další průběžné validace, způsob, jakým je validace prováděna s ohledem na toky údajů a portfolia, a analýzy, které byly použity.
4. Instituce definuje kritéria, za jejichž pomoci hodnotí své modely expozice s CCR a modely, které vstupují do výpočtu expozice, a uchovává zásady v písemné formě, které popisují postup, kterým je identifikován nepřijatelný výkon a provedena náprava.
5. Instituce uvede, jakým způsobem jsou vytvořena reprezentativní portfolia protistran, pro účely validace modelu expozice s CCR a měření rizik za jeho pomoci.
6. Validace modelů expozice s CCR a měření rizik za jejich pomoci, která vytváří předvídaná rozložení, zohlední více než jeden statistický údaj předvídaného rozložení.
Článek 294
Validační požadavky
1. Instituce v rámci počáteční a průběžné validace svého modelu expozice s CCR a měření rizik za jeho pomoci zajistí, aby byly splněny následující požadavky:
a)
aby instituce získala svolení příslušných orgánů podle čl. 283 odst. 1, musí nejprve provést zpětné testování za použití historických údajů, týkajících se pohybů faktorů tržního rizika. Toto zpětné testování zohlední řadu odlišných prognóz časových horizontů alespoň za období jednoho roku u řady různých inicializačních dat, které pokrývají širokou škálu tržních podmínek;
b)
instituce používající postup uvedený v čl. 285 odst. 1 písm. b) pravidelně ověřují svůj model testováním, zda se uskutečněné stávající expozice shodují s prognózou v průběhu všech období krytí rizika marží v rámci jednoho roku. Pokud mají některé obchodní transakce ve skupině transakcí se započtením splatnost kratší než jeden rok a skupina transakcí se započtením má bez těchto transakcí vyšší faktor citlivosti vůči riziku, ověření tuto skutečnost zohlední;
c)
provede zpětný test fungování svého modelu expozice s CCR a příslušných měření rizik za pomoci tohoto modelu, jakož i prognóz faktoru tržního rizika. U zajištěných obchodních transakcí musí zohledněné prognózované časové horizonty zahrnovat časové horizonty odrážející typická období krytí rizika marží, použitá u zajištěných či maržových obchodů;
d)
pokud z validace modelu vyplývá, že je efektivní EPE podceněno, instituce přijme nezbytná opatření k odstranění nepřesnosti modelu;
e)
testuje modely oceňování používané pro výpočet expozice s CCR pro daný scénář budoucích šoků faktorů tržního rizika jako součást počátečního a průběžného modelového validačního procesu. Modely oceňování opcí musí stanovit nelinearity hodnoty opce vzhledem k faktorům tržního rizika;
f)
model expozice s CCR musí zachytit informace specifické pro transakce, které jsou nezbytné k tomu, aby bylo možné provést sloučení expozic na úrovni skupin transakcí se započtením. Instituce ověřuje, že transakce jsou přiděleny řádným skupinám transakcí se započtením v rámci modelu;
g)
model expozice s CCR musí zahrnovat informace týkající se dané transakce, aby byly zachyceny dopady zajištění. Musí zohlednit jak současnou výši zajištění, tak zajištění, které si mezi sebou protistrany v budoucnu vymění. Takový model zachycuje povahu maržových dohod, které jsou jednostranné či dvoustranné, četnost výzev k dodatkové úhradě, období krytí rizika marží, minimální práh expozic bez zajištění, které jsou instituce ochotny přijmout, a minimální hodnotu převodu. Takový model musí buď znázornit změnu ocenění podle tržní hodnoty složeného kolaterálu, nebo uplatnit pravidla stanovená v kapitole 4;
h)
modelový validační proces musí zahrnovat statické historické zpětné testování reprezentativních portfolií protistrany. Instituce provádí tato zpětná testování několika reprezentativních skutečných či hypotetických portfolií protistran v pravidelných intervalech. Tato reprezentativní portfolia se vybírají na základě citlivosti vůči faktorům podstatného rizika a kombinacím rizikových faktorů, kterým je instituce vystavena;
i)
instituce provede zpětné testování klíčových předpokladů modelu expozice s CCR a příslušných měření rizik, včetně modelovaného vztahu mezi různými časovými vrcholy příslušejícími k témuž rizikovému faktoru a modelovanými vztahy mezi rizikovými faktory;
j)
fungování modelů expozice s CCR a měření rizik za jejich pomoci bude podléhat příslušné praxi zpětného testování. Program zpětného testování bude s to identifikovat špatné fungování měření rizik v rámci modelu EPE;
k)
instituce ověří své modely expozice s CCR a veškerá měření rizik v časových horizontech odpovídajících splatnosti obchodů, pro něž se pro výpočet expozice použije IMM podle článku 283;
l)
instituce pravidelně testuje modely oceňování používané pro výpočet expozice protistrany na základě příslušných nezávislých referenčních hodnot v rámci průběžného modelového validačního procesu;
m)
průběžná validace modelu expozice s CCR instituce a příslušného měření rizik bude zahrnovat hodnocení přiměřenosti fungování v poslední době;
n)
frekvence, s jakou jsou aktualizovány parametry modelu expozice s CCR, bude posouzena institucí v rámci počátečního a průběžného procesu validace;
o)
v rámci počáteční a průběžné validace modelu expozice s CCR se posoudí, zda jsou výpočty úrovně protistrany a expozice skupiny transakcí se započtením vhodné, či nikoli.
2. Míru, jež je konzervativnější než metrická míra použitá k výpočtu regulatorní hodnoty expozice pro každou protistranu, lze s předchozím svolením příslušných orgánů použít místo součinu koeficientu alfa a efektivní EPE. Stupeň relativní konzervativnosti bude posouzen na základě předchozího schválení příslušných orgánů a v rámci pravidelného přezkumu v rámci dohledu modelů EPE orgány dohledu. Instituce konzervativnost pravidelně ověřuje. Průběžné hodnocení fungování modelu zahrnuje všechny protistrany, pro něž se modely používají.
3. Pokud zpětné testování naznačuje, že model není dostatečně přesný, příslušné orgány musí odvolat svolení modelu nebo stanovit příslušná opatření, aby zajistily, že bude model ihned vylepšen.
Oddíl 7
Smluvní započtení
Článek 295
Uznání smluvního započtení za faktor snižující riziko
Instituce mohou v souladu s článkem 298 považovat za faktor snižující riziko pouze následující druhy dohod o započtení, u nichž byla smlouva o započtení uznána příslušnými orgány v souladu s článkem 296 a instituce splňuje požadavky stanovené v článku 297:
a)
dvoustranné smlouvy o novaci mezi institucí a její protistranou, podle níž se vzájemné pohledávky a závazky automaticky slučují takovým způsobem, že se při každé novaci stanoví jediná čistá částka a tím vytvoří jediná nová smlouva, která nahrazuje veškeré předešlé smlouvy a všechny závazky mezi stranami na základě těchto smluv a je závazná pro všechny strany;
b)
jiné dvoustranné dohody o započtení mezi institucí a její protistranou;
c)
pokud jde o instituce, kterým bylo schváleno používání metody stanovené v oddílu 6 - dohody o křížovém započtení, které se týkají transakcí spadajících do rámce této metody. Příslušné orgány předloží EBA zprávu obsahující seznam schválených dohod o křížovém započtení.
Započtení napříč transakcemi uzavřenými ze strany různých právních subjektů skupiny se pro účely výpočtu kapitálových požadavků neuznává.
Článek 296
Uznání dohod o započtení
1. Příslušné orgány uznají dohodu o započtení, pouze pokud jsou splněny podmínky podle odstavce 2 a, pokud je to vhodné, podle odstavce 3.
2. Všechny dohody o započtení, které instituce používají pro účely stanovení hodnoty expozice podle této části, musí splňovat následující podmínky:
a)
instituce uzavřela se svou protistranou dohodu o započtení, která vytváří jediný právní závazek pokrývající všechny zahrnuté operace tak, že v případě selhání protistrany by instituci vznikl nárok na výplatu nebo povinnost uhrazení pouze pro čisté částky kladných a záporných hodnot zahrnutých jednotlivých operací, oceněných podle tržní hodnoty;
b)
instituce dala příslušným orgánům k dispozici písemné a odůvodněné právní posudky prokazující, že v případě právního napadení dohody o započtení by pohledávky a závazky instituce nepřekročily hodnoty uvedené v písmenu a). Právní posudek musí odkazovat na platné právní předpisy:
i)
státu, v němž má protistrana své sídlo;
ii)
státu, na jehož území se pobočka nachází, v případě pobočky podniku, která se nachází v jiné zemi, než je sídlo podniku;
iii)
státu, jehož právním řádem se řídí jednotlivé operace zahrnuté do dohody o započtení;
iv)
státu, jehož právním řádem se řídí veškeré smlouvy nebo dohody potřebné ke splnění smluvního započtení;
c)
úvěrové riziko každé protistrany se sčítá tak, aby se dospělo k jediné legální expozici napříč transakcemi s každou protistranou. Tato souhrnná hodnota je využívána při stanovování úvěrových limitů a při určování vnitřně stanoveného kapitálu;
d)
smlouva nesmí obsahovat žádné ustanovení, které v případě platebního selhání protistrany umožňuje protistraně, u níž nedošlo k selhání, provádět pouze částečné nebo žádné platby do konkursní podstaty protistrany, a to i v případech, kdy je strana v platební neschopnosti čistým věřitelem (tj. doložku o odstoupení).
Má-li některý z příslušných orgánů pochybnosti o tom, zda je smluvní započtení platné a vymahatelné podle právních předpisů států uvedených v písmenu b) nebude dohoda o započtení uznána za faktor snižující riziko pro kteroukoliv z protistran. Příslušné orgány se vzájemně informují.
3. Právní posudky uvedené v písmenu b) mohou být vypracovány s ohledem na druhy dohod o započtení. Dohody o křížovém započtení musí splňovat následující dodatečné podmínky:
a)
čistá částka uvedená v odst. 2 písm. a) je čistou částkou kladných i záporných konečných hodnot každé jednotlivé dvoustranné rámcové dohody a kladného i záporného ocenění jednotlivých transakcí podle tržní hodnoty (tj. čistou částkou křížového započtení);
b)
právní posudky uvedené v odst. 2 písm. b) musí posoudit platnost a vymahatelnost celé dohody o křížovém započtení podle podmínek v ní stanovených a dopad započtení na věcná ustanovení každé zahrnuté jednotlivé dvoustranné rámcové dohody.
Článek 297
Závazky institucí
1. Instituce musí zavést a udržovat postupy k zajištění toho, aby právní platnost a vymahatelnost jejího smluvního započtení byla přezkoumána s ohledem na změny relevantních právních řádů uvedených v čl. 296 odst. 2 písm. b).
2. Instituce musí ve svých spisech uchovávat veškerou požadovanou dokumentaci vztahující se ke smluvnímu započtení.
3. Instituce zahrne vliv započtení do celkového úvěrového rizika protistrany a řídí úvěrová rizika protistrany na základě tohoto vlivu.
4. V případě dohody o křížovém započtení podle článku 295 musí instituce dodržovat postupy podle čl. 296 odst. 2 písm. c), aby si ověřila, že každá transakce, která má být zahrnuta do skupiny transakcí se započtením, je ošetřena právním posudkem podle čl. 296 odst. 2 písm. b).
Pokud jde o dohodu o křížovém započtení, instituce se musí i nadále řídit požadavky týkajícími se uznání dvoustranného započtení nebo požadavky kapitoly 4 týkajícími se uznání sníženého úvěrového rizika s ohledem na každou zahrnutou jednotlivou dvoustrannou rámcovou dohodu a transakci.
Článek 298
Účinky uznání započtení za faktor snižující riziko
1. Na dohody o započtení se použijí tyto postupy:
a)
započtení pro účely oddílů 5 a 6 se uznává tak, jak je popsáno v těchto oddílech;
b)
v případě smlouvy o novaci mohou být oceňovány jednotlivé čisté hodnoty stanovené touto smlouvou o novaci a nikoliv dotyčné hrubé hodnoty.
Při použití oddílu 3 mohou instituce smlouvu o novaci zohlednit při určování:
i)
současných reprodukčních nákladů podle čl. 274 odst. 1;
ii)
pomyslné jistiny nebo podkladové hodnoty uvedené v čl. 274 odst. 2.
Při použití oddílu 4 mohou instituce při stanovení pomyslné částky uvedené v čl. 275 odst. 1 zohlednit smlouvu o novaci pro účely výpočtu pomyslné jistiny. V takových případech použijí instituce procentní sazby v tabulce č. 3.
c)
v případě ostatních dohod o započtení instituce použijí oddíl 3 takto:
i)
současné reprodukční náklady uvedené v čl. 274 odst. 1 pro kontrakty zahrnuté v dohodě o započtení musí být získány pomocí současných hypotetických čistých reprodukčních nákladů vyplývajících z této dohody; pokud započtení vede k čistému závazku instituce, která provádí výpočet čistých reprodukčních nákladů, považují se současné reprodukční náklady za rovny „0“;
ii)
číselná hodnota možné budoucí expozice uvedené v čl. 274 odst. 2 pro všechny kontrakty zahrnuté v dohodě o započtení musí být snížena podle následujícího vzorce:
kde:
PCEred
=
snížená hodnota možné budoucí expozice u všech kontraktů s danou protistranou zahrnutých do právně platné dvoustranné dohody o započtení;
PCEgross
=
úhrn hodnot možné budoucí expozice u všech kontraktů s danou protistranou, které jsou zahrnuty do právně platné dvoustranné dohody o započtení a vypočteny vynásobením jejich pomyslných jistin procentními sazbami stanovenými v tabulce č. 1;
NGR
=
poměr čistý/hrubý, který se vypočítá jako podíl čistých reprodukčních nákladů pro všechny kontrakty zahrnuté do právně závazné dvoustranné dohody o započtení s danou protistranou (čitatel) a hrubých reprodukčních nákladů pro všechny kontrakty zahrnuté do právně závazné dvoustranné dohody o započtení s touto protistranou (jmenovatel).
2. Při provádění výpočtu potenciální budoucí expozice podle vzorce stanoveného v odstavci 1 mohou instituce nakládat s dokonale si odpovídajícími kontrakty zahrnutými do dohody o započtení jako s jediným kontraktem, jehož pomyslná jistina se rovná čistým příjmům.
Při použití čl. 275 odst. 1 mohou instituce nakládat s dokonale si odpovídajícími kontrakty zahrnutými do dohody o započtení jako s jediným kontraktem, jehož pomyslná jistina se rovná čistým příjmům; pomyslná jistina se vynásobí procentní sazbou uvedenou v tabulce č. 3.
Pro účely tohoto odstavce se dokonale si odpovídajícími kontrakty rozumí termínové (forwardové) měnové kontrakty nebo podobné kontrakty, ve kterých se pomyslná jistina rovná peněžním tokům, jestliže splatnost peněžních toků připadá na stejné datum a je zcela ve stejné měně.
3. Pro všechny ostatní kontrakty zahrnuté do dohody o započtení lze snížit dané sazby, jak je uvedeno v tabulce č. 6:
Tabulka č. 6
Původní doba splatnosti
Úrokové kontrakty
Měnové kontrakty
Jeden rok nebo méně
0,35 %
1,50 %
Více než rok, ale ne více než dva roky
0,75 %
3,75 %
Za každý další rok
0,75 %
2,25 %
4. V případě úrokových kontraktů mohou instituce se souhlasem příslušných orgánů zvolit buď původní splatnost, nebo zbytkovou splatnost.
Oddíl 8
Položky v obchodním portfoliu
Článek 299
Položky v obchodním portfoliu
1. Pro účely použití tohoto článku obsahuje příloha II odkaz na derivátové nástroje k převodu úvěrového rizika, jak je uvedeno v bodu 8 oddílu C přílohy I směrnice 2004/39/ES.
2. Při výpočtu objemu rizikově vážených expozic pro riziko protistrany u položek v obchodním portfoliu musí instituce dodržovat následující zásady:
a)
v případě swapu veškerých výnosů a swapu úvěrového selhání se pro získání číselné hodnoty případné budoucí expozice podle metody stanovené v oddíle 3 jmenovitá hodnota nástroje vynásobí těmito procentuálními hodnotami:
i)
5 %, je-li referenční závazek takového typu, že pokud by dal vzniknout přímé expozici instituce, jednalo by se pro účely části třetí hlavy IV kapitoly 2 o způsobilou položku;
ii)
10 %, je-li referenční závazek takového typu, že pokud by dal vzniknout přímé expozici instituce, nejednalo by se pro účely části třetí hlavy IV kapitoly 2 o způsobilou položku.
V případě instituce, jejíž expozice vznikající ze swapu úvěrového selhání představuje dlouhou pozici v podkladovém nástroji, lze na možnou budoucí úvěrovou expozici použít číselnou hodnotu 0 % za předpokladu, že swap úvěrového selhání nepodléhá uzavření v případě platební neschopnosti subjektu, jehož expozice vznikající ze swapu představuje krátkou pozici v podkladovém nástroji, ačkoliv u podkladového nástroje selhání nenastalo.
Tam, kde úvěrový derivát poskytuje zajištění ve vztahu k „n-tému případu selhání“ z určitého počtu podkladových závazků, instituce stanoví, který z procentních údajů stanovených v prvním pododstavci se použije, s pomocí závazku n-té nejnižší úvěrové kvality, jež by se v případě, že instituci závazek vznikne, stal způsobilou položkou pro účely části třetí hlavy IV kapitoly 2;
b)
instituce nesmí pro uznání účinků finančního kolaterálu použít jednoduchou metodu finančního kolaterálu stanovenou v článku 222;
c)
v případě repo obchodů nebo půjček či výpůjček cenných papírů nebo komodit vykázaných v obchodním portfoliu, mohou instituce uznat jako způsobilý kolaterál veškeré finanční nástroje a komodity, které jsou způsobilé k zahrnutí do obchodního portfolia;
d)
pro expozice z titulu nástrojů OTC derivátů zahrnutých do obchodního portfolia mohou instituce uznat jako způsobilý kolaterál komodit, které jsou způsobilé k zahrnutí do obchodního portfolia;
e)
pro účely výpočtu koeficientu volatility se tam, kde jsou takové finanční nástroje nebo komodity, které nejsou uznány podle kapitoly 4, půjčovány, prodávány nebo poskytovány, nebo vypůjčovány, nakupovány nebo obdrženy jako kolaterál či jiným způsobem v rámci takové transakce a instituce používá regulatorní koeficient volatility podle kapitoly 4 oddílu 3, zachází instituce s takovými nástroji a komoditami stejným způsobem jako s akciemi nezahrnutými do hlavního indexu a kotovanými na uznávané burze;
f)
pokud instituce používá vlastní odhady koeficientu volatility podle kapitoly 4 oddílu 3 pro finanční nástroje nebo komodity, které nejsou uznány podle kapitoly 4, musí koeficient volatility vypočítat pro každou individuální položku. Pokud instituci bylo schváleno používání přístupu interních modelů podle kapitoly 4, může také tento přístup použít v obchodním portfoliu;
g)
ve vztahu k uznávání rámcových dohod o započtení, jež se týkají repo obchodů, půjček nebo výpůjček cenných papírů nebo komodit nebo ostatních transakcí na kapitálovém trhu, uznají instituce započtení mezi pozicemi v obchodním portfoliu a pozicemi v investičním portfoliu, pouze pokud započtené transakce splňují tyto podmínky:
i)
veškeré transakce jsou denně oceňovány podle tržní hodnoty;
ii)
jakoukoli položku, která je vypůjčena, nakoupena nebo obdržena v rámci transakcí, lze uznat jako uznatelný finanční kolaterál podle kapitoly 4, aniž by se použila ustanovení písmen c) až f) tohoto odstavce;
h)
tam, kde úvěrový derivát zahrnutý do obchodního portfolia tvoří součást interního zajištění a zajištění úvěrového rizika je uznané podle tohoto nařízení v souladu s článkem 204, použijí instituce jeden z těchto postupů:
i)
zachází s ním, jako by neexistovalo riziko protistrany vyplývající z pozice v úvěrovém derivátu;
ii)
pro účely výpočtu kapitálových požadavků k úvěrovému riziku protistrany konzistentně zařazují všechny úvěrové deriváty do obchodního portfolia, které tvoří součást interního zajištění nebo jsou nakoupeny jako zajištění úvěrového rizika protistrany, je-li zajištění úvěrového rizika uznáno podle kapitoly 4.
Oddíl 9
Kapitálové požadavky pro expozice vůči ústřední protistraně
Článek 300
Definice
Pro účely tohoto oddílu se použijí tyto definice:
(1)
„odolná vůči úpadku (bankruptcy remote)“ jsou taková aktiva klienta, pro něž byla zavedena účinná opatření, která zajistí, že tato aktiva nebudou k dispozici věřitelům ústřední protistrany nebo člena clearingového systému v případě platební neschopnosti této ústřední protistrany nebo člena clearingového systému nebo že tato aktiva nebudou k dispozici členovi clearingového systému na krytí ztrát plynoucích ze selhání jiného klienta či klientů než těch, kteří tato aktiva poskytli;
(2)
„transakcí související s ústřední protistranou“ se rozumí smlouva nebo transakce uvedená v čl. 301 odst. 1 mezi klientem a členem clearingového systému, která přímo souvisí se smlouvou nebo transakcí uvedenou v uvedeném odstavci mezi tímto členem clearingového systému a ústřední protistranou;
(3)
„členem clearingového systému“ se rozumí člen clearingového systému ve smyslu čl. 2 bodu 14 nařízení (EU) č. 648/2012;
(4)
„klientem“ se rozumí klient ve smyslu čl. 2 bodu 15 nařízení (EU) č. 648/2012 nebo podnik, který uzavřel nepřímé ujednání o clearingu s členem clearingového systému ve smyslu čl. 4 odst. 3 uvedeného nařízení.
Článek 301
Věcná působnost
1. Tento oddíl se vztahuje na následující smlouvy a transakce, které dosud nebyly s ústřední protistranou vypořádány:
a)
smlouvy uvedené v příloze II a úvěrové deriváty;
b)
repo obchody;
c)
transakce půjček či výpůjček cenných papírů nebo komodit;
d)
transakce s delší dobou vypořádání;
e)
maržové obchody.
2. Instituce si mohou zvolit, zda na nevypořádané smlouvy a transakce se způsobilou ústřední protistranou podle odstavce 1 použijí jeden z těchto dvou postupů:
a)
postup pro obchodní expozice stanovený v článku 306, kromě postupu stanoveného v odst. 1 písm. b) uvedeného článku, a pro expozice vůči příspěvkům do fondu pro riziko selhání podle článku 307;
b)
postup stanovený v článku 310.
3. Instituce použijí postup stanovený v článku 306, kromě postupu stanoveného v odst. 1 písm. a) uvedeného článku, a případně v článku 309 na nevypořádané smlouvy a transakce s nezpůsobilými ústředními protistranami uvedenými v odstavci 1 tohoto článku.
Článek 302
Sledování expozic vůči ústředním protistranám
1. Instituce sledují všechny své expozice vůči ústředním protistranám a stanoví postupy pro pravidelné podávání zpráv o těchto expozicích vrcholnému vedení a příslušnému výboru či výborům vedoucího orgánu.
2. Instituce prostřednictvím vhodné analýzy scénářů a zátěžového testování posoudí, zda úroveň kapitálu drženého proti expozicím vůči ústřední protistraně, včetně případných budoucích úvěrových expozic, expozic vůči příspěvkům do fondu pro riziko selhání a, pokud instituce působí jako člen clearingového systému, expozic vyplývajících ze smluvních ujednání podle článku 304, vhodným způsobem odpovídá rizikům neodmyslitelně spjatým s těmito expozicemi.
Článek 303
Zacházení s expozicemi členů clearingového systému vůči ústřední protistraně
1. V případě, že instituce působí jako člen clearingového systému, ať už pro své vlastní účely nebo jako finanční zprostředkovatel mezi klientem a ústřední protistranou, vypočítá kapitálové požadavky pro svoje expozice vůči ústřední protistraně v souladu s článkem 301 odst. 2 a 3.
2. V případě, že instituce působí jako člen clearingového systému a v této funkci působí jako finanční zprostředkovatel mezi klientem a ústřední protistranou, vypočítá kapitálové požadavky pro svoje transakce s klientem související s ústřední protistranou v souladu s oddíly 1 až 8 této kapitoly.
3. V případě, že instituce je klientem člena clearingového systému, vypočítá kapitálové požadavky pro svoje transakce s tímto členem clearingového systému související s ústřední protistranou v souladu s oddíly 1 až 8 této kapitoly.
4. Jako alternativu k postupu uvedenému v odstavci 3 může instituce, která je klientem, vypočítat kapitálové požadavky pro svoje transakce se členem clearingového systému související s ústřední protistranou v souladu s čl. 305 odst. 2 za předpokladu, že jsou splněny obě tyto podmínky:
a)
pozice a aktiva dotčené instituce, které souvisejí s uvedenými transakcemi, jsou na úrovni člena clearingového systému i ústřední protistrany rozlišovány a odděleny ve smyslu článku 39 nařízení (EU) č. 648/2012 na úrovni člena clearingového systému i příslušné ústřední protistrany od pozic a aktiv člena clearingového systému a ostatních klientů tohoto člena clearingového systému a v důsledku tohoto oddělení jsou tyto pozice a aktiva v případě selhání nebo platební neschopnosti člena clearingového systému nebo jednoho nebo více jeho dalších klientů odolné vůči úpadku;
b)
právní a správní předpisy a smluvní ujednání, které se týkají dotčené instituce nebo ústřední protistrany nebo je zavazují, zajistí v případě selhání nebo platební neschopnosti člena clearingového systému převod pozic instituce, které souvisejí s uvedenými smlouvami a transakcemi, a odpovídající kolaterál k jinému členovi clearingového systému v rámci příslušného období krytí rizika marží.
5. V případě, že instituce působící jako člen clearingového systému vstoupí do smluvního ujednání s klientem jiného člena clearingového systému s cílem zajistit klientovi převoditelnost aktiv a pozic uvedených v odst. 4 písm. b), může tato instituce přidělit podmíněnému závazku, který tímto smluvním ujednáním vznikne, nulovou hodnotu expozice.
Článek 304
Zacházení s expozicemi členů clearingového systému vůči klientům
1. V případě, že instituce působí jako člen clearingového systému a v rámci této funkce jako finanční zprostředkovatel mezi klientem a ústřední protistranou, vypočítá kapitálové požadavky pro svoje transakce s klientem související s ústřední protistranou v souladu s oddíly 1 až 8 této kapitoly a případně s částí třetí hlavou VI.
2. V případě, že instituce působící jako člen clearingového systému vstoupí do smluvního ujednání s klientem jiného člena clearingového systému, které tomuto klientovi usnadňuje v souladu s čl. 48 odst. 5 a 6 nařízení (EU) č. 648/2012 převod pozic a kolaterálu uvedených v čl. 305 odst. 2 písm. b) tohoto nařízení, a tímto smluvním ujednáním vznikne instituci podmíněný závazek, může instituce pro daný podmíněný závazek přidělit expozici nulovou hodnotu.
3. Instituce působící jako člen clearingového systému může při výpočtu požadavku na kapitál pro své expozice vůči klientům v souladu s metodou interního modelu použít kratší období krytí rizika marží. Období krytí rizika marží, které instituce použije, nesmí být kratší než pět dní.
4. Instituce působící jako člen clearingového systému může při výpočtu požadavku na kapitál pro své expozice vůči klientům v souladu s metodou oceňování podle tržní hodnoty, standardizovanou metodou nebo metodou původní expozice vynásobit svou hodnotu expozice vůči selhání (EAD) skalárovou hodnotou. Skalárové hodnoty, které mohou instituce použít, jsou tyto:
a)
0,71 v případě období krytí rizika marží v délce pěti dní;
b)
0,77 v případě období krytí rizika marží v délce šesti dní;
c)
0,84 v případě období krytí rizika marží v délce sedmi dní;
d)
0,89 v případě období krytí rizika marží v délce osmi dní;
e)
0,95 v případě období krytí rizika marží v délce devíti dní;
f)
1 v případě období krytí rizika marží v délce deseti nebo více dní.
5. EBA vypracuje návrhy regulačních technických norem pro vymezení období krytí rizika marží, která mohou instituce použít pro účely odstavce 3 a 4.
Při vypracovávání těchto návrhů regulačních technických norem se EBA řídí těmito zásadami:
a)
vymezí období krytí rizika marží pro všechny druhy smluv a transakcí uvedených v čl. 301 odst. 1;
b)
období krytí rizika marží, která mají být vymezena v písm. a), zohledňují období uzavření smluv a transakcí uvedených v tomto písmeni.
EBA předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi do 30. června 2014.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
Článek 305
Zacházení s expozicemi klientů
1. V případě, že je instituce klientem, vypočítá kapitálové požadavky pro svoje transakce se svým členem clearingového systému související s ústřední protistranou v souladu s oddíly 1 až 8 této kapitoly a případně částí III hlavou VI.
2. Aniž je dotčen postup uvedený v odstavci 1, je-li instituce klientem, může vypočítat kapitálové požadavky pro svoje obchodní expozice vůči členovi clearingového systému pro transakce související s ústřední protistranou v souladu s článkem 306 za předpokladu, že jsou splněny všechny tyto podmínky:
a)
pozice a aktiva dotčené instituce, které souvisejí s uvedenými transakcemi, jsou na úrovni člena clearingového systému i ústřední protistrany rozlišovány a odděleny od pozic a aktiv člena clearingového systému a dalších klientů tohoto člena clearingového systému a v důsledku tohoto rozlišení a oddělení jsou tyto pozice a aktiva odolné vůči úpadku v případě selhání nebo platební neschopnosti člena clearingového systému nebo jednoho nebo více jeho dalších klientů;
b)
právní a správní předpisy a smluvní ujednání, jež se týkají dotčené instituce nebo ústřední protistrany nebo je zavazují, usnadňují převod pozic klienta souvisejících s uvedenými smlouvami a transakcemi, jakož i a odpovídajícího kolaterálu k jinému členovi clearingového systému v rámci příslušného období krytí rizika marží, pokud dojde k selhání nebo platební neschopnosti původního člena clearingového systému. Za takových okolností musí být pozice klienta a kolaterál převedeny na úrovni tržní hodnoty, pokud klient nepožádá o uzavření pozice na úrovni tržní hodnoty;
c)
instituce má k dispozici nezávislé, písemné a odůvodněné právní stanovisko, z jehož závěrů vyplývá, že v případě právního sporu by příslušné soudy a správní orgány shledaly, že klient nenese žádné ztráty z důvodu platební neschopnosti jejího člena clearingového systému nebo kteréhokoli z klientů jejích členů clearingového systému, podle právních předpisů v rámci jurisdikce dané instituce, jejích členů clearingového systému a ústřední protistrany, podle právního předpisu upravujícího transakce a smlouvy, jejichž clearing instituce provádí prostřednictvím ústřední protistrany, podle právního předpisu upravujícího kolaterál, a podle právního předpisu upravujícího každou smlouvu či každé ujednání nezbytné pro splnění podmínek stanovených v písmenu b).;
d)
ústřední protistrana je způsobilou ústřední protistranou.
3. Aniž jsou dotčeny podmínky stanovené v odstavci 2, pokud instituce, která je klientem, není chráněna před ztrátami v případě společného selhání člena clearingového systému a jiného klienta člena clearingového systému, přičemž jsou však splněny všechny ostatní podmínky stanovené v odstavci 2, klient může vypočítat kapitálové požadavky pro svoje expozice vůči svému členovi clearingového systému pro transakce související s ústřední protistranou v souladu s článkem 306, za podmínky, že při tom nahradí rizikovou váhu ve výši 2 % uvedenou v odst. 1 písm. a) uvedeného článku rizikovou vahou ve výši 4 %.
4. V případě, že instituce, která je klientem, má přístup ke službám ústřední protistrany prostřednictvím nepřímých ujednání o clearingu v souladu s čl. 4 odst. 3 nařízení (EU) č. 648/2012, může tato instituce použít postup stanovený v odstavci 2 nebo 3, jsou-li splněny podmínky obou těchto odstavců na všech úrovních řetězce zprostředkovatelů.
Článek 306
Kapitálové požadavky pro obchodní expozice
1. Instituce použije na své obchodní expozice vůči ústředním protistranám tento postup:
a)
na hodnoty expozic u všech svých obchodních expozic vůči způsobilým ústředním protistranám použije rizikovou váhu 2 %;
b)
na všechny své obchodní expozice vůči nezpůsobilým ústředním protistranám použije rizikovou váhu, která byla použita pro standardizovaný přístup k úvěrovému riziku podle čl. 107 odst. 2 bodu b).
c)
v případech, kdy instituce postupuje jako finanční prostředník mezi klientem a ústřední protistranou a podmínky transakce související s ústřední protistranou stanoví, že instituce není povinna proplatit klientovi jakékoli ztráty, které utrpěl kvůli změnám hodnoty této transakce v případě selhání ústřední protistrany. Hodnota expozice u transakce s ústřední protistranou odpovídající uvedené transakci související s ústřední protistranou se rovná nule.
2. Pokud jsou aktiva, která byla dána do úschovy jako kolaterál ústřední protistraně nebo členu clearingového systému, odolná vůči úpadku, může bez ohledu na odstavec 1 instituce v případě, že se ústřední protistrana, člen clearingového systému nebo jeden nebo více dalších klientů člena clearingového systému dostane do platební neschopnosti, přidělit expozici úvěrového rizika protistrany u těchto aktiv nulovou hodnotu expozice.
3. Instituce provede výpočet hodnot expozice svých obchodních expozic vůči ústřední protistraně v souladu s oddíly 1 až 8 této kapitoly.
4. Instituce vypočítá hodnotu rizikově vážené expozice u svých obchodních expozic vůči ústředním protistranám pro účely čl. 92 odst. 3 jako součet hodnot expozic svých obchodních expozic vůči ústředním protistranám, které se vypočítají v souladu s odstavci 2 a 3 tohoto článku a vynásobí rizikovou váhou stanovenou v souladu s odstavcem 1 tohoto článku.
Článek 307
Kapitálové požadavky pro předfinancované příspěvky do fondu pro riziko selhání ústřední protistrany
Instituce, která působí jako člen clearingového systému, použije na expozice vyplývající z jejích příspěvků do fondu pro riziko selhání ústřední protistrany tento postup:.
a)
vypočítá kapitálové požadavky pro své předfinancované příspěvky do fondu pro riziko selhání způsobilé ústřední protistrany v souladu s přístupem stanoveným v článku 308.
b)
vypočítá kapitálové požadavky pro své předfinancované příspěvky do fondu pro riziko selhání nezpůsobilé ústřední protistrany v souladu s přístupem stanoveným v článku 309.
Článek 308
Kapitálové požadavky pro předfinancované příspěvky do fondu pro riziko selhání způsobilé ústřední protistrany
1. Hodnotou expozice u předfinancovaného příspěvku instituce do fondu pro riziko selhání způsobilé ústřední protistrany (DFi) je splacená částka nebo tržní hodnota aktiv vydaných danou institucí snížená o každou částku ze zaplaceného příspěvku, kterou již způsobilá ústřední strana použila na pokrytí svých ztrát v důsledku selhání jednoho nebo více jejích členů clearingového systému.
2. Instituce vypočítá kapitálový požadavek (Ki) na pokrytí nákladů na expozici vyplývající z jejího předfinancovaného příspěvku (DFi) takto:
kde:
β
=
koeficient koncentrace sdělený instituci ústřední protistranou;
N
=
počet členů clearingového systému sdělený instituci ústřední protistranou;
DFCM
=
součet předfinancovaných příspěvků všech členů clearingového systému ústřední protistrany sdělený instituci ústřední protistranou;
KCM
=
součet kapitálových požadavků všech členů clearingového systému ústřední protistrany vypočtený v souladu s platným vzorcem uvedeným v odstavci 3 .
3. Instituce vypočítá KCM takto:
a)
pokud KCCP ≤ DFCCP, instituce použije tento vzorec:
;
b)
pokud DFCCP KCCP ≤DF*, instituce použije tento vzorec:
;
c)
pokud DF* KCCP, instituce použije tento vzorec:
kde:
DFCCP
=
předfinancované finanční prostředky ústřední protistrany sdělené instituci ústřední protistranou;
KCCP
=
hypotetický kapitál ústřední protistrany sdělený instituci ústřední protistranou;
DF*
=
;
=
;
=
průměrný předfinancovaný příspěvek, , sdělený instituci ústřední protistranou;
c1
=
kapitálový faktor se rovná;
c2
=
kapitálový faktor se rovná 100 %;
μ
=
1,2.
4. Instituce vypočítá objemy rizikově vážených expozic u expozic vyplývajících z předfinancovaného příspěvku instituce pro účely čl. 92 odst. 3jako kapitálový požadavek (Ki) stanovený v souladu s odstavcem 2, který se vynásobí číslem 12,5.
5. Pokud je KCCP roven nule, instituce pro účely výpočtu v odstavci 3 použije hodnotu pro c1 ve výši 0,16 %.
Článek 309
Kapitálové požadavky pro předfinancované příspěvky do fondu pro riziko selhání nezpůsobilé ústřední protistrany a pro příspěvky osobního zajištění do fondu nezpůsobilé ústřední protistrany
1. Instituce použije níže uvedený vzorec pro výpočet kapitálového požadavku (Ki) pro expozice vyplývající z jejích předfinancovaných příspěvků do fondu pro riziko selhání nezpůsobilé ústřední protistrany (DFi) a z příspěvků osobního zajištění (UCi) pro takovou ústřední protistranu:
kde: c2·a μ jsou definovány podle čl. 308 odst. 3.
2. Pro účely odstavce 1 se za příspěvky osobního zajištění považují příspěvky, které má instituce působící jako člen clearingového systému na základě smluvního závazku poskytnout ústřední protistraně poté, co tato ústřední protistrana vyčerpala svůj fond pro riziko selhání na pokrytí ztrát vzniklých v důsledku selhání jednoho nebo více členů jejího clearingového systému.
3. Instituce vypočítá objemy rizikově vážených expozic u expozic vyplývajících z předfinancovaného příspěvku pro účely čl. 92 odst. 3 instituce jako kapitálový požadavek (Ki) stanovený v souladu s odstavcem 1, který se vynásobí číslem 12,5.
Článek 310
Alternativní výpočet kapitálového požadavku pro expozice vůči způsobilé ústřední protistraně
Instituce použije níže uvedený vzorec pro výpočet kapitálového požadavku (Ki) pro expozice vyplývající z jejích obchodních expozic a z obchodních expozic jejího klienta (TEi) a předfinancovaných příspěvků (DFi) do fondu pro riziko selhání způsobilé ústřední protistrany:
Článek 311
Kapitálové požadavky pro expozice vůči ústředním protistranám, které přestanou splňovat určité podmínky
1. Instituce použije postup stanovený v tomto článku, je-li splněna jedna nebo obě níže uvedené podmínky:
a)
instituce obdržela od ústřední protistrany oznámení požadované podle čl. 50b písm. j) bodu ii) nařízení (EU) č. 648/2012 o tom, že ústřední protistrana přestala provádět výpočet KCCP;
b)
instituce se na základě veřejného oznámení nebo oznámení příslušného orgánu ústřední protistrany, kterou instituce využívá, nebo od ústřední protistrany samé dozví, že ústřední protistrana již nebude vyhovovat podmínkám pro povolení případně uznání.
2. Je-li splněna pouze podmínka uvedená v odst. 1 písm. a), příslušný orgán dané instituce ověří důvody, proč ústřední protistrana přestala provádět výpočet KCCP.
Pokud se příslušný orgán domnívá, že důvody uvedené v prvním pododstavci jsou opodstatněné, může udělit svolení institucím ve svém členském státě, aby pro své obchodní expozice a příspěvky do fondu pro riziko selhání dané ústřední protistrany použily postup stanovený v článku 310. Při vydávání tohoto svolení příslušný orgán zveřejní důvody svého rozhodnutí.
Pokud se příslušný orgán domnívá, že důvody uvedené v prvním pododstavci nejsou opodstatněné, všechny instituce v jeho členském státě použijí postup stanovený v odst. 3 písm. a) a d) tohoto článku, bez ohledu na to, jaký postup zvolily v souladu s čl. 301 odst. 2.
3. Jsou-li splněny podmínky odst. 1 písm. b), bez ohledu na to, zda jsou splněny podmínky písm. a) uvedeného odstavce či nikoli, musí daná instituce do 3 měsíců od okamžiku, kdy nastala situace podle odst. 1 písm. b) uvedeného odstavce, nebo dříve, pokud o to příslušný orgán instituce požádá, učinit tyto kroky s ohledem na své expozice vůči dané ústřední protistraně:
a)
přestat používat postup, jaký si instituce zvolila podle čl. 301 odst. 2a;
b)
použít na své obchodní expozice vůči dané ústřední protistraně postup stanovený v čl. 306 odst. 1 písm. b);
c)
použít na pro předfinancované příspěvky do fondu pro riziko selhání dané ústřední protistrany a pro příspěvky osobního zajištění do fondu dané ústřední protistrany postup stanovený v článku 309;
d)
zacházet s expozicemi vůči dané ústřední protistraně jinými, než jsou expozice uvedené v písmenech b) a c), jako s expozicemi vůči podnikům v souladu se standardizovaným přístupem k úvěrovému riziku, jak je uvedeno v kapitole 2.
HLAVA III
KAPITÁLOVÉ POŽADAVKY K OPERAČNÍMU RIZIKU
KAPITOLA 1
Obecné zásady, kterými se řídí používání různých přístupů
Článek 312
Svolení a oznámení
1. Aby mohly používat standardizovaný přístup, musí instituce kromě obecných standardů v oblasti řízení rizik uvedených v článcích 74 a 85 směrnice 2013/36/EU splňovat i kritéria stanovená v článku 320. Instituce musí před použitím standardizovaného přístupu uvědomit příslušné orgány.
Příslušné orgány povolí institucím, aby použily alternativní relevantní ukazatel pro linie podnikání „retailové bankovnictví“ a „komerční bankovnictví“, v případě, že podmínky stanovené v čl. 319 odst. 2 a v článku 320 jsou splněny.
2. Příslušné orgány povolí institucím, aby využívaly pokročilé přístupy k měření založené na vlastních systémech měření operačního rizika, pokud byly splněny všechny kvalitativní a kvantitativní standardy stanovené v článcích 321 a 322 a pokud instituce splňují obecné standardy v oblasti řízení rizik uvedené v článcích 74 a 85 směrnice 2013/36/EU a v hlavě VII kapitole 3 oddíle II uvedené směrnice.
Pokud instituce chtějí provádět podstatná rozšíření a změny těchto pokročilých přístupů k měření, musí rovněž požádat své příslušné orgány o svolení. Příslušné orgány udělí svolení pouze tehdy, pokud instituce i po těchto podstatných rozšířeních a změnách nadále splňují standardy uvedené v prvním pododstavci.
3. Instituce oznámí příslušným orgánům všechny změny ve svých modelech pokročilých přístupů k měření.
4. EBA vypracuje návrhy regulačních technických norem pro upřesnění těchto otázek:
a)
metodika hodnocení, v rámci níž mohou příslušné orgány institucím povolit použití pokročilých přístupů k měření;
b)
podmínky pro posouzení podstatnosti rozšíření a změn pokročilých přístupů k měření;
c)
způsoby oznámování požadovaného v odstavci 3.
EBA předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi do 31. prosince 2014.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
Článek 313
Návrat k použití méně propracovaných přístupů
1. Instituce, které používají standardizovaný přístup, se nesmějí navrátit k používání přístupu základního ukazatele, pokud nejsou splněny podmínky stanovené v odstavci 3.
2. Instituce, které používají pokročilé přístupy k měření, se nesmějí navrátit k používání standardizovaného přístupu nebo přístupu základního ukazatele, pokud nejsou splněny podmínky stanovené v odstavci 3.
3. Instituce se může navrátit k použití méně propracovaného přístupu pro operační riziko, pokud jsou splněny obě následující podmínky:
a)
instituce prokáže ke spokojenosti příslušného orgánu, že použití méně propracovaného přístupu se nenavrhuje proto, aby se snížily kapitálové požadavky instituce související s operačním rizikem, že je nezbytné na základě povahy a složitosti instituce a že nebude mít podstatný nepříznivý dopad na solventnost instituce nebo její schopnost účinně řídit operační riziko;
b)
instituce již obdržela předchozí svolení příslušného orgánu.
Článek 314
Kombinované používání různých přístupů
1. Instituce mohou použít kombinaci přístupů za předpokladu, že získají svolení od příslušných orgánů. Příslušné orgány udělí toto svolení v případě, že jsou splněny odpovídající požadavky stanovené v odstavcích 2 až 4.
2. Instituce může používat pokročilý přístup k měření v kombinaci s přístupem základního ukazatele nebo se standardizovaným přístupem, pokud jsou splněny obě následující podmínky:
a)
kombinace přístupů používaných institucí zachycuje všechna její operační rizika a příslušné orgány jsou spokojeny s metodikou používanou institucí k pokrytí různých činností, zeměpisných oblastí, právních struktur nebo jiných interně stanovených relevantních dělení;
b)
kritéria stanovená v článku 320 a standardy stanovené v článcích 321 a 322 jsou splněny u těch činností, u nichž se používá standardizovaný přístup nebo pokročilý přístup k měření.
3. Pro instituce, které chtějí používat pokročilý přístup k měření v kombinaci s přístupem základního ukazatele nebo se standardizovaným přístupem, příslušné orgány uloží pro udělení svolení tyto dodatečné podmínky:
a)
k datu zavedení pokročilého přístupu k měření je významná část operačních rizik úvěrové instituce tímto přístupem zachycena;
b)
instituce se zaváže, že pokročilý přístup k měření použije na podstatnou část svých operací podle časového harmonogramu, který byl předložen příslušným orgánům, jež ho schválily.
4. Instituce mohou požádat o svolení od příslušného orgánu, aby mohly využít kombinace přístupu základního ukazatele a standardizovaného přístupu, pouze za výjimečných okolností, jako je například nedávné převzetí nové obchodní jednotky, které může vyžadovat přechodné období pro používání standardizovaného přístupu.
Příslušný orgán toto svolení udělí pouze tehdy, pokud se instituce zavázala, že použije standardizovaný přístup podle časového harmonogramu předloženého příslušnému orgánu, jenž ho schválil.
5. EBA vypracuje návrhy regulačních technických norem pro upřesnění těchto otázek:
a)
podmínky, které příslušné orgány použijí při posuzování metodiky uvedené v odst. 2 písm. a);
b)
podmínky, jež musí příslušné orgány použít při rozhodování o tom, zda uložit dodatečné podmínky uvedené v odstavci 3.
EBA předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi do 31. prosince 2016.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
KAPITOLA 2
Přístup základního ukazatele
Článek 315
Kapitálový požadavek
1. Podle přístupu základního ukazatele se kapitálový požadavek k operačnímu riziku rovná 15 % tříletého průměru relevantního ukazatele stanoveného v článku 316.
Instituce musí vypočítat tříletý průměr relevantního ukazatele na základě posledních tří dvanáctiměsíčních sledování ke konci účetního roku. Nejsou-li k dispozici auditované údaje, mohou instituce použít obchodní odhady.
2. Pokud instituce vyvíjí činnost po dobu kratší než tři roky, může pro výpočet relevantního ukazatele použít výhledové obchodní odhady, a to za předpokladu, že jakmile budou k dispozici historické údaje, začne je používat.
3. Pokud může instituce svému příslušnému orgánu prokázat, že by v důsledku fúze, pořízení nebo zbavení se některých subjektů či sloučení nebo ukončení činností použití tříletého průměru k výpočtu relevantního ukazatele vedlo ke zkreslenému odhadu kapitálového požadavku k operačnímu riziku, může příslušný orgán instituci povolit, aby pozměnila výpočet způsobem, který by tyto skutečnosti zohlednil, a řádně o tom informuje orgán EBA. Příslušný orgán může za daných okolností z vlastního podnětu instituci rovněž nařídit, aby tento výpočet pozměnila.
4. Pokud je v případě některého sledování relevantní ukazatel záporný nebo roven nule, instituce tento údaj při výpočtu tříletého průměru nezohlední. Instituce musí vypočítat tříletý průměr jako součet kladných hodnot vydělený počtem těchto kladných hodnot.
Článek 316
Relevantní ukazatel
1. Pro instituce, jež používají účetní standardy stanovené ve směrnici 86/635/EHS na základě účetních kategorií ve výsledovce institucí podle článku 27 uvedené směrnice, je relevantním ukazatelem součet položek uvedených v tabulce č. 1 tohoto odstavce. Instituce do součtu zahrnou každou položku s příslušným kladným nebo záporným znaménkem.
Tabulka č. 1
1
Výnosy z úroků a podobné výnosy
2
Náklady na úroky a podobné náklady
3
Výnosy z akcií, podílů a jiných cenných papírů s proměnlivým/pevným výnosem
4
Výnosy z poplatků a provizí
5
Náklady na poplatky a provize
6
Čistý zisk nebo ztráta z finančních operací
7
Ostatní provozní výnosy
Instituce přizpůsobí tyto prvky tak, aby odrážely následující požadavky:
a)
instituce musí relevantní ukazatel vypočítat před odečtením rezerv a provozních nákladů. Instituce musí do provozních nákladů zahrnout poplatky za služby outsourcingu prováděné třetí stranou, která není mateřským podnikem nebo dceřiným podnikem instituce nebo dceřiným podnikem mateřského podniku, který je zároveň mateřským podnikem instituce. Instituce mohou používat výdaje na outsourcing služeb poskytovaných třetími stranami ke snížení relevantního ukazatele, pokud dané výdaje vznikly u podniku, který podléhá pravidlům určeným tímto nařízením nebo rovnocenným pravidlům;
b)
instituce nesmí při výpočtu relevantního ukazatele použít tyto prvky:
i)
realizovaný zisk/ztráta z prodeje položek investičního portfolia;
ii)
mimořádné a nepravidelné výnosy;
iii)
výnosy z pojistného plnění;
c)
je-li přecenění nástrojů obchodního portfolia vykázáno ve výsledovce, mohou instituce toto přecenění zahrnout. Pokud instituce použijí čl. 36 odst. 2 směrnice 86/635/EHS, musí zahrnout přecenění vykázané ve výsledovce.
2. Pokud instituce používají účetní standardy odlišné od těch, které jsou stanoveny ve směrnici 86/635/EHS, vypočítají relevantní ukazatel na základě údajů, které nejlépe odpovídají definici uvedené v tomto článku.
3. EBA vypracuje návrhy regulačních technických norem pro určení metodiky výpočtu relevantního ukazatele uvedeného v odstavci 2.
EBA předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi do 31. prosince 2017.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
KAPITOLA 3
Standardizovaný přístup
Článek 317
Kapitálový požadavek
1. Podle standardizovaného přístupu instituce rozdělí své činnosti do linií podnikání uvedených v odstavci 4 tabulce č. 2 a v souladu se zásadami stanovenými v článku 318.
2. Instituce vypočítá kapitálový požadavek k operačnímu riziku jako tříletý průměr součtu ročních kapitálových požadavků všech linií podnikání uvedených v odstavci 4 tabulce č. 2. Roční kapitálový požadavek pro každou linii podnikání se rovná součinu odpovídajícího faktoru beta uvedeného v této tabulce a části relevantního ukazatele přiřazené příslušné linii podnikání.
3. V kterémkoli daném roce mohou instituce vyrovnat záporné kapitálové požadavky vyplývající ze záporné části příslušného relevantního ukazatele v kterékoli linii podnikání kladným kapitálovým požadavkem v ostatních liniích podnikání bez omezení. Pokud je však souhrnný kapitálový požadavek všech linií podnikání v daném roce záporný, použije instituce pro daný rok v čitateli nulovou hodnotu.
4. Instituce vypočítá tříletý průměr součtu uvedeného v odstavci 2 na základě posledních tří dvanáctiměsíčních sledování ke konci účetního roku. Nejsou-li k dispozici auditované údaje, mohou instituce použít obchodní odhady.
Pokud může instituce svému příslušnému orgánu prokázat, že - v důsledku fúze, pořízení nebo zbavení se některých subjektů či sloučení nebo ukončení činností - by použití tříletého průměru k výpočtu relevantního ukazatele vedlo ke zkreslenému odhadu kapitálového požadavku k operačnímu riziku, může příslušný orgán institucím povolit, aby pozměnily výpočet způsobem, který by tyto skutečnosti zohlednil, a řádně o tom informuje EBA. Příslušný orgán může za daných okolností z vlastního podnětu instituci rovněž nařídit, aby tento výpočet pozměnila.
Pokud instituce vyvíjí činnost po dobu kratší než tři roky, může pro výpočet relevantního ukazatele použít výhledové obchodní odhady, a to za předpokladu, že jakmile budou k dispozici historické údaje, začne je používat.
Tabulka č. 2
Linie podnikání
Seznam činností
Procento
(faktor beta)
Podnikové finance
Upisování finančních nástrojů nebo umisťování finančních nástrojů na základě neodvolatelného závazku
Služby spojené s upisováním
Investiční poradenství
Poradenství podnikům ve věcech kapitálové struktury, odvětvové strategie a v souvisejících otázkách, poradenství a služby v oblasti fúzí a koupě podniků
Investiční výzkum a finanční analýza a jiné formy všeobecných doporučení ohledně transakcí s finančními nástroji
18 %
Obchodování na finančních trzích
Obchodování na vlastní účet
Peněžní makléřství
Přijímání a převody příkazů vztahujících se k jednomu či několika finančním nástrojům
Provádění klientských příkazů
Umisťování finančních nástrojů bez neodvolatelného závazku
Provozování mnohostranných systémů obchodování
18 %
Retailové makléřství
(Činnosti pro fyzické osoby nebo malé a střední podniky splňující kritéria vymezená v článku 123 pro kategorii retailových expozic)
Přijímání a převody příkazů vztahujících se k jednomu či několika finančním nástrojům
Provádění klientských příkazů
Umisťování finančních nástrojů bez neodvolatelného závazku
12 %
Komerční bankovnictví
Přijímání vkladů a jiných splatných peněžních prostředků
Poskytování úvěrů
Finanční leasing
Záruky a přísliby
15 %
Retailové bankovnictví
(Činnosti pro fyzické osoby nebo malé a střední podniky splňující kritéria vymezená v článku 123 pro kategorii retailových expozic)
Přijímání vkladů a jiných splatných peněžních prostředků
Poskytování úvěrů
Finanční leasing
Záruky a přísliby
12 %
Provádění plateb a vypořádání
Služby týkající se převodu peněžních prostředků
Vydávání a správa platebních prostředků
18 %
Služby z pověření
Uložení a správa finančních nástrojů na účet klienta, včetně opatrovnictví a souvisejících služeb jako například správa peněžních prostředků či kolaterálu Správa aktiv
15 %
Správa aktiv
Správa portfolií
Správa v subjektech kolektivního investování
Jiné formy správy aktiv
12 %
Článek 318
Zásady pro přiřazování k liniím podnikání
1. Instituce stanoví a zdokumentuje konkrétní zásady a kritéria pro přiřazování relevantního ukazatele pro existující linie podnikání a činnosti do standardizovaného rámce stanoveného v článku 317. Tyto zásady a kritéria pak přezkoumává a upravuje podle potřeby pro nové či změněné podnikatelské činnosti a rizika.
2. Instituce použijí pro přiřazování k liniím podnikání tyto zásady:
a)
instituce přiřadí všechny činnosti k liniím podnikání tak, aby na jedné straně nedocházelo k překrývání a na druhé straně žádná činnost nebyla vynechána;
b)
instituce přiřadí jakoukoliv činnost, kterou nelze jednoznačně přiřadit k žádné linii podnikání daného rámce, která však představuje pomocnou činnost pro jinou činnost do rámce zahrnutou, do stejné linie podnikání jako tu činnost, kterou podporuje. Podporuje-li pomocná činnost více než jednu linii podnikání, přiřadí ji instituce podle objektivního kritéria;
c)
pokud některou činnost nelze přiřadit ke konkrétní linii podnikání, instituce použije linii podnikání, která vede k největšímu požadavku na kapitál. K téže linii podnikání pak budou přiřazeny i pomocné činnosti, které jsou spojeny s takovou činností;
d)
instituce mohou k přidělení relevantního ukazatele k liniím podnikání používat interní oceňovací metody. Náklady vzniklé v jedné linii podnikání, které věcně souvisejí s jinou linií podnikání, mohou být převedeny do té linie podnikání, se kterou věcně souvisejí;
e)
přiřazování činností k liniím podnikání pro účely stanovení požadavků na kapitál k operačnímu riziku musí být konzistentní s kategoriemi, které instituce používají pro úvěrové a tržní riziko;
f)
za zásady přiřazování odpovídá vrcholné vedení pod kontrolou vedoucího orgánu instituce;
g)
orgány podrobí postupy pro přiřazování k liniím podnikání nezávislému přezkoumání.
3. EBA vypracuje návrhy prováděcích technických norem pro určení podmínek uplatňování zásad pro přiřazování k liniím podnikání uvedených v tomto článku.
EBA předloží tyto návrhy prováděcích technických norem Komisi do 31. prosince 2017.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat prováděcí technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s článkem 15 nařízení (EU) č. 1093/2010.
Článek 319
Alternativní standardizovaný přístup
1. V rámci alternativního standardizovaného přístupu pro linie podnikání „retailové bankovnictví“ a „komerční bankovnictví“ dodrží instituce následující zásady:
a)
relevantní ukazatel je normalizovaný ukazatel výnosu, který se rovná nominální hodnotě úvěrů a půjček vynásobené koeficientem 0,035;
b)
úvěry a půjčkami se rozumí celková čerpaná částka v odpovídajících úvěrových portfoliích. Do linie podnikání „komerční bankovnictví“ zahrnují instituce také cenné papíry držené v investičním portfoliu v nominální hodnotě úvěrů a půjček.
2. Aby jim bylo povoleno používat alternativní standardizovaný přístup, musí instituce splňovat všechny tyto podmínky:
a)
jejich retailové nebo komerční bankovní činnosti vytvářejí alespoň 90 % jejich příjmu;
b)
významná část jejich retailových nebo komerčních bankovních činností je tvořena půjčkami, se kterými je spojena vysoká PD;
c)
alternativní standardizovaný přístup představuje vhodný základ pro výpočet kapitálového požadavku k operačnímu riziku.
Článek 320
Kritéria pro standardizovaný přístup
Kritéria, na která se odkazuje v čl. 312 odst. 1 prvním pododstavci, jsou tato:
a)
instituce musí mít řádně zdokumentovaný systém hodnocení a řízení operačního rizika s jasně stanovenými povinnostmi v rámci tohoto systému. Musí určit své expozice vůči operačnímu riziku a průběžně sledovat údaje týkající se operačního rizika, včetně údajů o podstatných ztrátách. Tento systém musí být podrobován pravidelnému nezávislému přezkumu prováděnému interní nebo třetí stranou disponující znalostmi, které jsou k provádění takového přezkumu zapotřebí;
b)
systém hodnocení operačního rizika musí být úzce začleněn do postupů pro řízení rizik dané instituce. Jeho výsledky musejí být nedílnou součástí procesu sledování a kontroly rizikového profilu dané instituce v oblasti operačního rizika;
c)
instituce musí zavést systém podávání zpráv vrcholnému vedení, v jehož rámci příslušné útvary dané instituce obdrží zprávy o operačním riziku. Instituce musí mít zavedeny postupy pro podniknutí odpovídajících opatření v závislosti na informacích obsažených ve zprávách pro vedení.
KAPITOLA 4
Pokročilé přístupy k měření
Článek 321
Kvalitativní standardy
Kvalitativní standardy, na které se odkazuje v čl. 312 odst. 2, jsou tyto:
a)
interní systém instituce pro měření operačního rizika je úzce začleněn do každodenních postupů pro řízení rizik;
b)
instituce má nezávislý útvar pro řízení rizika v oblasti operačního rizika;
c)
instituce má zavedeno pravidelné podávání zpráv o expozicích vůči operačnímu riziku a o ztrátách a má zavedeny postupy pro podniknutí náležitých nápravných opatření;
d)
systém řízení rizik instituce je důkladně zdokumentován. Instituce má k dispozici postupy, kterými zajistí dodržování stanovených pravidel, a zásady pro případ jejich nedodržení;
e)
instituce podrobuje své postupy pro řízení operačního rizika a systémy pro jeho měření pravidelnému přezkumu, který provádějí interní nebo externí auditoři;
f)
interní procesy validace v instituci probíhají řádným a účinným způsobem;
g)
toky údajů a procesy spojené se systémem instituce pro měření rizik jsou transparentní a dostupné.
Článek 322
Kvantitativní standardy
1. Kvantitativní standardy, na něž se odkazuje v čl. 312 odst. 2, zahrnují standardy týkající se procesu, interních údajů, externích údajů, analýzy scénářů, podnikatelského prostředí a faktorů interní kontroly stanovených v odstavcích 2 až 6.
2. Standardy týkající se procesu jsou následující:
a)
instituce vypočítá svůj kapitálový požadavek tak, aby zahrnoval jak očekávanou, tak neočekávanou ztrátu, pokud očekávaná ztráta není přiměřeným způsobem zachycena v jejich interních obchodních postupech. Měření operačního rizika musí zachycovat potenciální málo četné závažné události, přičemž je nutno v průběhu jednoho roku dosáhnout standardu spolehlivosti srovnatelného s intervalem spolehlivosti 99,9 %.
b)
systém instituce pro měření operačního rizika zahrnuje používání interních údajů, externích údajů, analýzy scénářů a faktorů zohledňujících podnikatelské prostředí a systémy interní kontroly stanovené v odstavcích 3 až 6. Instituce má řádně zdokumentovaný přístup k vážení použití těchto čtyř prvků ve svém celkovém systému měření operačního rizika;
c)
systém instituce pro měření rizika musí zachytit hlavní faktory, které jsou zdrojem rizika a které ovlivňují tvar křivky odhadovaného rozdělení ztrát;
d)
instituce může uznat korelace mezi jednotlivými kategoriemi ztrát z operačního rizika v rámci jednotlivých odhadů operačního rizika, pouze pokud jsou její systémy pro měření těchto korelací spolehlivé, jsou používány konzistentně a zohledňují nejistotu spojenou s takovými odhady korelací, zejména v krizových obdobích. Instituce platnost svých předpokladů korelace ověřuje za použití vhodných kvantitativních a kvalitativních technik;
e)
systém instituce pro měření rizika je vnitřně konzistentní a musí zamezit vícenásobnému užití těch kvalitativních odhadů či technik snižování rizika, které již byly zohledněny v jiných oblastech tohoto nařízení.
3. Standardy týkající se interních údajů jsou následující:
a)
instituce založí svá interní měření operačního rizika na minimálně pětiletém období sledování. V případě prvního použití pokročilého přístupu k měření může instituce použít tříleté období sledování;
b)
instituce je schopna přiřadit interní údaje o minulých ztrátách k liniím podnikání definovaným v článku 317 a k druhům událostí definovaným v článku 324 a na požádání poskytnout tyto údaje příslušným orgánům. Za výjimečných okolností může instituce přiřadit ztráty, které postihují celou instituci, k dodatečné linii podnikání „podnikové položky“. Instituce má zavedena zdokumentovaná, objektivní kritéria pro přiřazování ztrát k uvedeným obchodním liniím a druhům událostí. Instituce zaznamenává ztráty z operačního rizika, které se vztahují k úvěrovému riziku a které instituce v minulosti zahrnovala do interních databází pro účely úvěrového rizika, v databázích pro účely operačního rizika a označuje je zvlášť. Pokud se vyžaduje, aby instituce s těmito ztrátami pro účely výpočtu požadavků na kapitál nadále zacházela jako s úvěrovým rizikem, nepodléhají kapitálovému požadavku k operačnímu riziku. Ztráty z operačního rizika, které se vztahují k tržním rizikům, instituce zahrne do výpočtu kapitálového požadavku k operačnímu riziku;
c)
interní údaje o ztrátách úvěrové instituce musí být komplexní, tzn. že musí zachycovat všechny podstatné činnosti a expozice vůči všem příslušným podsystémům a zeměpisných oblastem. Instituce musí být schopna doložit, že jakékoli nezachycené činnosti nebo expozice, jak samostatně, tak i v kombinaci, by neměly podstatný dopad na celkové odhady rizika. Instituce stanoví odpovídající minimální prahové úrovně ztrát pro sběr interních údajů o ztrátách;
d)
kromě informací o hrubém objemu ztrát úvěrová instituce shromažďuje i informace o datu ztrátové události, o jakémkoli výtěžku z dané hrubé ztráty a též popisné informace o rizikových faktorech nebo příčinách ztrátové události;
e)
instituce má zavedena konkrétní kritéria pro přiřazování údajů o ztrátách vzniklých při ztrátové události v centralizovaném útvaru nebo vzniklých při činnosti, která zasahuje více než jednu linii podnikání, i při souvisejících ztrátových událostech v průběhu času;
f)
instituce má zavedeny zdokumentované postupy pro posuzování trvající relevantnosti údajů o minulých ztrátách, včetně situací, kdy převáží lidský úsudek, použije se škálování či jiné úpravy; musí v nich být též stanoveno, v jakém rozsahu mohou být výše popsané úpravy použity a kdo jejich použití schvaluje.
4. Kvalifikační standardy týkající se externích údajů jsou tyto:
a)
systém instituce pro měření operačního rizika využívá relevantní externí údaje, zejména pokud existuje důvod k domněnce, že je instituce vystavena málo četným, avšak potenciálně velmi závažným ztrátám. Instituce má systematický postup, pomocí nějž stanoví, pro jaké situace použije externí údaje a jakým způsobem budou tyto údaje začleněny do jejího systému měření;
b)
instituce musí pravidelně přezkoumávat podmínky a postupy pro externí údaje, dokumentovat je a podrobovat je pravidelnému nezávislému přezkumu.
5. Instituce využívá analýzu scénářů založených na odborných odhadech společně s externími údaji k ohodnocení své expozice vůči událostem, které mohou způsobit významnou ztrátu. Instituce průběžně potvrzuje a přehodnocuje tato hodnocení prostřednictvím srovnání s údaji o skutečných ztrátách, aby byla zajištěna jejich smysluplnost.
6. Kvalifikační standardy týkající se podnikatelského prostředí a faktorů interní kontroly jsou tyto:
a)
metodika instituce pro hodnocení rizika používaná na úrovni celého podniku zachycuje klíčové faktory podnikatelského prostředí a interní kontroly, které mohou změnit její rizikový profil z hlediska operačního rizika;
b)
instituce odůvodní výběr každého jednotlivého faktoru tím, že podle její zkušenosti a názoru odborníků z dotčených oblastí podnikání se jedná o faktor významně ovlivňující riziko;
c)
instituce je schopna zdůvodnit příslušným orgánům citlivost odhadů rizika na změny faktorů a poměrnou váhu jednotlivých faktorů. Kromě zachycení změn ve velikosti rizika, které nastaly díky zlepšení v jeho řízení, musí rámec instituce pro měření rizika též zachycovat potenciální nárůst rizika způsobený vykonáváním složitějších činností či nárůstem objemu obchodních činností;
d)
instituce dokumentuje svůj rámec měření rizik a podrobuje ho nezávislému přezkumu v rámci instituce i ze strany příslušných orgánů. Instituce průběžně potvrzuje a přehodnocuje proces a jeho výsledky prostřednictvím srovnání se skutečnými interními údaji o ztrátách a s relevantními externími údaji.
Článek 323
Vliv pojištění a jiných mechanismů převodu rizika
1. Pokud jsou splněny podmínky uvedené v odstavcích 2 až 5, povolí příslušné orgány institucím zohlednit vliv pojištění a jiných mechanismů převodu rizika, jestliže jsou úvěrové instituce schopny prokázat, že dochází k jednoznačnému účinku snižování rizik.
2. Poskytovatel pojištění musí být oprávněn poskytovat pojištění nebo zajištění a musí mít rating minimální schopnosti vyplácet pojistné plnění vypracovaný externí ratingovou agenturou, který podle vymezení EBA odpovídá třetímu nebo vyššímu stupni úvěrové kvality podle pravidel pro rizikové vážení expozic pro instituce podle hlavy II kapitoly 2.
3. Pojištění a rámec pojištění institucí musí vyhovovat všem následujícím podmínkám:
a)
počáteční platnost pojistné smlouvy nesmí být kratší než jeden rok. V případě pojistných smluv se zbytkovou platností kratší než jeden rok musí instituce provést náležité snížení hodnoty, kterým zohlední zkracující se zbytkovou platnost dané pojistné smlouvy; v případě pojistných smluv se zbytkovou platností 90 dní nebo kratší může toto snížení dosáhnout až plných 100 %;
b)
minimální výpovědní lhůta pro zrušení dané pojistné smlouvy je alespoň 90 dní;
c)
pojistná smlouva neobsahuje žádné výluky z pojištění či omezení způsobená zásahem orgánu dohledu nebo takové výluky či omezení, která v případě úpadku instituce zabraňují konkursnímu správci či likvidátorovi instituce vymáhat náhradu utrpěných škod či výdajů vzniklých instituci, s výjimkou událostí, ke kterým došlo po zahájení nucené správy či řízení směřujícího k likvidaci dané instituce. Pojistná smlouva však může vyloučit jakoukoli pokutu, penále nebo náhradu škody plnící sankční funkci v důsledku kroků podniknutých příslušnými orgány;
d)
výpočty účinků snižování rizika musí zohledňovat pojistné krytí transparentním a konzistentním způsobem ve vztahu ke skutečné pravděpodobnosti a dopadu ztrát použitých při celkovém stanovování kapitálových požadavků k operačnímu riziku;
e)
pojištění poskytuje třetí strana. V případě pojištění poskytnutého kaptivními pojišťovnami a přidruženými subjekty musí být expozice převedena na nezávislou třetí stranu splňující kritéria způsobilosti vymezená v odstavci 2;
f)
postupy pro zohlednění pojištění jsou řádně zdůvodněny a zdokumentovány.
4. Metodika zohledňování pojištění musí prostřednictvím diskontů nebo snížení zohledňované hodnoty pojištění zachycovat všechny následující prvky:
a)
zbytkovou platnost pojistné smlouvy, pokud je kratší než jeden rok;
b)
lhůtu pro zrušení pojistné smlouvy, pokud je kratší než jeden rok;
c)
nejistotu v platbách a nesoulad v krytí pojistnými smlouvami.
5. Snížení kapitálových požadavků plynoucí ze zohlednění pojištění a jiných mechanismů převodu rizik nesmí přesáhnout 20 % výše kapitálového požadavku k operačnímu riziku před zohledněním technik snižování rizika.
Článek 324
Klasifikace druhů ztrátových událostí
Ztrátové události, na které se odkazuje v čl. 322 odst. 3 písm. b), jsou tyto:
Tabulka č. 3
Typ události
Definice
Interní podvod
Ztráty způsobené jednáním, jehož úmyslem je podvodně připravit o majetek, zpronevěřit jej nebo obejít předpisy, zákony či firemní zásady, vyjma případů diskriminace nebo sociální a kulturní odlišnosti, kterého se účastní alespoň jedna interní strana
Externí podvod
Ztráty způsobené jednáním třetí strany, jehož úmyslem je podvodně připravit o majetek, zpronevěřit jej nebo obejít zákon
Postupy při zaměstnávání a bezpečnost na pracovišti
Ztráty způsobené jednáním, které je v rozporu se zákony nebo dohodami týkajícími se zaměstnávání, ochrany zdraví a bezpečnosti, ztráty způsobené platbami z důvodu újmy na zdraví nebo z důvodu diskriminace či sociální a kulturní odlišnosti
Klienti, produkty a obchodní postupy
Ztráty způsobené neúmyslným jednáním nebo nedbalostí, v jejichž důsledku nebyl splněn obchodní závazek vůči některým klientům (včetně požadavků důvěrnosti či přiměřenosti jednání) nebo ztráty způsobené povahou nebo formou produktu
Škody na hmotném majetku
Ztráty způsobené ztrátou nebo poškozením hmotného majetku přírodní katastrofou nebo jinými událostmi
Přerušení obchodní činnosti a selhání systému
Ztráty způsobené přerušením obchodní činnosti nebo selháním systému
Provádění transakcí, dodávky a řízení procesů
Ztráty způsobené chybami při zpracovávání transakcí nebo při řízení procesů, ztráty plynoucí ze vztahů s obchodními protistranami a dodavateli
HLAVA IV
KAPITÁLOVÉ POŽADAVKY K TRŽNÍMU RIZIKU
KAPITOLA 1
Obecná ustanovení
Článek 325
Kompenzace konsolidovaných požadavků
1. S výhradou odstavce 2 a pouze pro účely výpočtu čistých pozic a kapitálových požadavků v souladu s touto hlavou na konsolidovaném základě mohou instituce využít pozice v jedné instituci nebo podniku k vykompenzování pozic v jiné instituci nebo podniku.
2. Instituce mohou použít odstavec 1 pouze se svolením příslušných orgánů, které je uděleno, pokud jsou splněny všechny následující podmínky:
a)
kapitál je uvnitř skupiny uspokojivě rozdělen;
b)
regulační, právní nebo smluvní rámec, v němž tyto instituce působí, zaručuje vzájemnou finanční podporu uvnitř skupiny.
3. U podniků se sídlem ve třetích zemích musí být kromě podmínek uvedených v odstavci 2 splněny i všechny následující podmínky:
a)
tyto podniky obdržely povolení ve třetí zemi a odpovídají definici úvěrové instituce nebo jsou uznanými investičními podniky z třetích zemí;
b)
tyto podniky individuálně splňují kapitálové požadavky ekvivalentní požadavkům stanoveným v tomto nařízení;
c)
v dotyčných třetích zemích neexistují předpisy, které by podstatně ovlivňovaly převod prostředků v rámci skupiny.
KAPITOLA 2
Kapitálové požadavky k pozičnímu riziku
Oddíl 1
Obecná ustanovení a zvláštní nástroje
Článek 326
Kapitálové požadavky k pozičnímu riziku
Kapitálový požadavek instituce k pozičnímu riziku je součtem kapitálových požadavků k obecnému a specifickému riziku jejích pozic v dluhových a akciových nástrojích. Sekuritizovaná pozice v obchodním portfoliu se posuzuje jako dluhový nástroj.
Článek 327
Započtení
1. Absolutní hodnota přebytku dlouhých (krátkých) pozic instituce nad jejími krátkými (dlouhými) pozicemi ve stejných akciích, dluhopisech a konvertibilních cenných papírech a totožných finančních futures, opcích, opčních listech a krytých opčních listech je její čistá pozice v každém z těchto rozdílných nástrojů. Při výpočtu čisté pozice se pozice v derivátových nástrojích posuzují podle článků 328 až 330. Při výpočtu kapitálových požadavků ke specifickému riziku podle článku 336 se nebere v úvahu skutečnost, zda instituce drží vlastní dluhové nástroje.
2. Není povoleno započtení pozice v konvertibilním cenném papíru proti kompenzující pozici v podkladovém nástroji, pokud příslušné orgány nepřijmou postup, podle něhož se bere v úvahu pravděpodobnost toho, že určitý konvertibilní cenný papír bude konvertován, nebo pokud stanoví kapitálový požadavek pro krytí možných ztrát při konverzi. Tyto přístupy nebo kapitálové požadavky musí být oznámeny orgánu EBA. EBA sleduje celou škálu postupů v této oblasti a v souladu s článkem 16 nařízení (EU) č. 1093/2010 vydává pokyny.
3. Veškeré čisté pozice, bez ohledu na jejich znaménka, je nutno před jejich celkovým součtem denně převádět na vykazovací měnu instituce pomocí převažujícího spotového směnného kurzu.
Článek 328
Úrokové futures a forwardy
1. Úrokové futures, dohody o forwardových úrokových mírách (FRA) a forwardové závazky k nákupu či prodeji dluhových nástrojů se posuzují jako kombinace dlouhých a krátkých pozic. Dlouhá pozice u úrokových futures se tedy posuzuje jako kombinace výpůjčky splatné v den dodávky smlouvy o futures a držení aktiva se splatností v den splatnosti podkladového nástroje nebo podkladové pomyslné pozice dotyčné smlouvy o futures. Podobně se prodaná dohoda o forwardové úrokové míře posuzuje jako dlouhá pozice se splatností v den vypořádání plus doba od počátku do konce úrokového období a jako krátká pozice se splatností v den vypořádání. Výpůjčka i držení aktiva se pro výpočet kapitálového požadavku ke specifickému riziku úrokových futures a dohod o FRA zahrne do první kategorie stanovené v článku 336 tabulce č. 1. Forwardový závazek k nákupu dluhového nástroje se posuzuje jako kombinace výpůjčky s dnem splatnosti v den dodání a dlouhé (spotové) pozice dluhového nástroje samého. Výpůjčka se pro účely specifického rizika zahrne do první kategorie stanovené v článku 336 tabulce č. 1 a dluhový nástroj do odpovídající kolonky v téže tabulce.
2. Pro účely tohoto článku se „dlouhou pozicí“ rozumí pozice, v níž instituce stanovila úrokovou sazbu, kterou dostane v určitou dobu v budoucnosti, a „krátkou pozicí“ se rozumí pozice, v níž stanovila úrokovou sazbu, kterou zaplatí v určitou dobu v budoucnosti.
Článek 329
Opce a opční listy
1. Opce a opční listy na úrokové sazby, dluhové nástroje, akcie, indexy akcií, finanční futures, swapy a cizí měny se posuzují, jako by to byly pozice v hodnotě částky podkladového nástroje příslušné opce vynásobené její deltou pro účely této kapitoly. Tyto pozice lze započíst proti kompenzujícím pozicím v identických podkladových cenných papírech nebo derivátech. Použitý parametr delta je delta stanovená příslušnou burzou. Pro OTC opce nebo tam, kde parametr delta není k dispozici z příslušné burzy, může instituce tento parametr jako takový vypočítat pomocí vhodného modelu, se svolením příslušných orgánů. Svolení bude uděleno, jestliže model vhodným způsobem provádí odhad míry změny hodnoty opce nebo opčního listu vzhledem k malým změnám tržních cen podkladových položek.
2. Instituce musí odpovídajícím způsobem v kapitálových požadavcích zohlednit kromě rizika delta i jiná rizika, která jsou s opcemi spojena.
3. EBA vypracuje návrhy regulačních technických norem, které definují řadu metod, jak zohlednit v kapitálových požadavcích kromě rizika delta i jiná rizika, na něž odkazuje odstavec 2, způsobem přiměřeným rozsahu a složitosti činností jednotlivých institucí v oblasti opcí a opčních listů.
EBA předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi do 31. prosince 2013.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
4. Před vstupem technických norem uvedených v odstavci 3 v platnost mohou příslušné orgány pokračovat v používání stávajících vnitrostátních postupů, pokud příslušné orgány použily tyto postupy před 31. prosincem 2013.
Článek 330
Swapy
Swapy se pro účely úrokového rizika posuzují jako rozvahové nástroje. Úrokový swap, podle kterého instituce obdrží pohyblivý úrok a zaplatí pevný úrok, se tak posuzuje jako ekvivalent dlouhé pozice v nástroji s pohyblivou úrokovou sazbou se splatností rovnající se období do příštího stanovení úroku a krátké pozice v nástroji s pevnou úrokovou sazbou se stejnou splatností, jako je splatnost swapu.
Článek 331
Úrokové riziko u derivátových nástrojů
1. Instituce, které provádějí denně tržní ocenění a řídí úrokové riziko u derivátových nástrojů uvedených v článcích 328 až 330 na základě diskontovaného peněžního toku, mohou, se svolením příslušných orgánů, používat modely citlivosti pro výpočet pozic uvedených ve zmíněných článcích a mohou je používat pro jakýkoli dluhopis, který je během zbytkové splatnosti umořován postupně, nikoliv jedním konečným splacením jistiny. Svolení bude uděleno, pokud tyto modely vytvářejí pozice se stejnou citlivostí na změny úrokových sazeb jako podkladové peněžní toky. Tato citlivost se posoudí s přihlédnutím k nezávislým pohybům vzorových sazeb na křivce úrokových výnosů, s minimálně jedním bodem citlivosti v každém z pásem splatnosti uvedeném v článku 339 tabulce č. 2. Pozice se zahrnují do výpočtu kapitálových požadavků k obecnému riziku u dluhových nástrojů.
2. Instituce, které nepoužívají modely podle odstavce 1, mohou za plně kompenzující považovat jakékoli pozice v derivátových nástrojích uvedených v článcích 328 až 330, které splňují alespoň tyto podmínky:
a)
pozice mají stejnou hodnotu a jsou denominovány ve stejné měně;
b)
referenční sazby (pro pozice s pohyblivou sazbou) nebo kupony (pro pozice s pevnou sazbou) se do značné míry shodují;
c)
příští datum stanovení úrokové sazby (pro pozice s pohyblivou sazbou) nebo zbytkové splatnosti (pro pozice s kuponem s pevnou sazbou) se nacházejí v rámci těchto mezí:
i)
u lhůt kratších než jeden měsíc: tentýž den;
ii)
u lhůt mezi jedním měsícem a jedním rokem: do sedmi dnů;
iii)
u lhůt delších než jeden rok: do třiceti dnů.
Článek 332
Úvěrové deriváty
1. Při výpočtu kapitálového požadavku k obecnému a specifickému riziku strany, která úvěrové riziko podstupuje („poskytovatel zajištění“), se musí použít pomyslná částka smlouvy o úvěrovém derivátu, není-li stanoveno jinak. Bez ohledu na první větu se může instituce rozhodnout, že pomyslnou hodnotu nahradí součtem pomyslné hodnoty a čisté změny tržní hodnoty úvěrového derivátu od zahájení obchodování, přičemž čistá změna hodnoty směrem dolů z pohledu poskytovatele zajištění ponese záporné znaménko. Pro účely výpočtu požadavků ke specifickému riziku, s výjimkou swapů veškerých výnosů, se použije splatnost smlouvy o úvěrovém derivátu namísto splatnosti závazku. Pozice se stanovují takto:
a)
swap veškerých výnosů vytváří dlouhou pozici v obecném riziku referenčního závazku a krátkou pozici v obecném riziku vládního dluhopisu se splatností, která odpovídá době do dalšího stanovení úrokové míry, kterému je přidělena riziková váha 0 % v souladu s hlavou II kapitolou 2. Vytváří rovněž dlouhou pozici ve specifickém riziku referenčního závazku;
b)
swap úvěrového selhání nevytváří pozici v obecném riziku. Pro účely specifického rizika instituce vykáže syntetickou dlouhou pozici v závazku referenčního subjektu, ledaže má tento swap externí úvěrové hodnocení a splňuje podmínky stanovené pro kvalifikovaný nástroj - v tom případě se vykáže dlouhá pozice v daném swapu. Jsou-li součástí swapu prémie či úrokové platby, pohlíží se na tyto peněžní toky jako na pomyslné pozice ve vládních dluhopisech;
c)
úvěrový dluhový cenný papír s jedním dlužníkem vytváří dlouhou pozici v obecném riziku samotného dluhového cenného papíru jako úrokový produkt. Pro účely specifického rizika je vytvořena syntetická dlouhá pozice v závazku referenčního subjektu. Další dlouhá pozice je v riziku emitenta dluhového cenného papíru. Pokud má úvěrový dluhový cenný papír externí rating a splňuje podmínky pro kvalifikovaný nástroj, lze uvést pouze jedinou dlouhou pozici ve specifickém riziku dluhového cenného papíru;
d)
úvěrový dluhový cenný papír s více dlužníky poskytující proporcionální zajištění vytváří kromě dlouhé pozice ve specifickém riziku emitenta dluhového cenného papíru pozici v každém referenčním subjektu, s tím, že celková pomyslná částka smlouvy je rozložena napříč pozicemi podle podílu celkové pomyslné částky, kterou představuje každá expozice vůči referenčnímu subjektu. Tam, kde lze zvolit více než jeden závazek referenčního subjektu, je specifické riziko určeno podle závazku, jehož riziková váha je nejvyšší.
e)
v případě úvěrového derivátu, kde úvěrová událost vyplývá ze selhání prvního referenčního nástroje, vzniká pozice ve výši pomyslné hodnoty závazku každého referenčního subjektu. Je-li však výše maximálního možného plnění v případě úvěrové události nižší než kapitálový požadavek stanovený postupem podle první věty tohoto odstavce, lze maximální výši plnění použít jako kapitálový požadavek ke specifickému riziku.
V případě úvěrového derivátu, kde úvěrová událost vyplývá ze selhání n-tého referenčního nástroje, vzniká pozice ve výši pomyslné hodnoty závazku každého referenčního subjektu s výjimkou n-1 referenčních subjektů s nejnižším kapitálovým požadavkem ke specifickému riziku. Je-li však výše maximálního možného plnění v případě úvěrové události nižší než kapitálový požadavek stanovený postupem podle první věty tohoto odstavce, lze ji použít jako kapitálový požadavek ke specifickému riziku.
Pokud má úvěrový derivát, kde úvěrová událost vyplývá ze selhání n-tého referenčního nástroje (úvěrový derivát n-tého selhání), externí rating, poskytovatel zajištění vypočítá kapitálový požadavek ke specifickému riziku pomocí ratingu daného derivátu a uplatní příslušné použitelné rizikové váhy pro sekuritizace.
2. Pro stranu, která úvěrové riziko převádí („příjemce zajištění“), jsou pozice stanoveny zrcadlově oproti prodávajícímu zajištění, s výjimkou úvěrového dluhového cenného papíru (kde nevzniká žádná krátká pozice v riziku emitenta). Při výpočtu kapitálového požadavku pro příjemce zajištění se použije pomyslná částka smlouvy o úvěrovém derivátu. Bez ohledu na první větu se může instituce rozhodnout, že pomyslnou hodnotu nahradí součtem pomyslné hodnoty a čisté změny tržní hodnoty úvěrového derivátu od zahájení obchodování, přičemž čistá změna hodnoty směrem dolů z pohledu poskytovatele zajištění ponese záporné znaménko. Jestliže v určitém okamžiku existuje kupní opce v kombinaci s navýšením úrokové sazby, je na tento okamžik nahlíženo jako na splatnost zajištění.
3. Úvěrové deriváty podle čl. 338 odst. 1 nebo 3 jsou zahrnuty pouze v určení kapitálového požadavku ke specifickému riziku podle čl. 338 odst. 4.
Článek 333
Cenné papíry prodané v rámci repa nebo půjčky cenných papírů
Převodce cenných papírů nebo zaručených práv vztahujících se na cenné papíry v rámci repa a půjčovatel cenných papírů v případě půjček cenných papírů zahrnou tyto cenné papíry do výpočtu svého kapitálového požadavku podle této kapitoly, pokud jsou tyto cenné papíry pozicemi obchodního portfolia.
Oddíl 2
Dluhové nástroje
Článek 334
Čisté pozice v dluhových nástrojích
Čisté pozice se klasifikují podle měny, v níž jsou denominovány, a kapitálový požadavek se vypočte k obecnému a specifickému riziku v každé jednotlivé měně odděleně.
Pododdíl 1
Specifické riziko
Článek 335
Strop kapitálového požadavku pro čistou pozici
Instituce může stanovit strop kapitálového požadavku ke specifickému riziku čisté pozice v dluhovém nástroji ve výši maximální možné ztráty související s rizikem selhání. U krátké pozice může být tento limit vypočítáván jako změna v hodnotě vyplývající ze skutečnosti, že nástroj, případně podkladové složky okamžitě přestanou obsahovat riziko selhání.
Článek 336
Kapitálový požadavek pro nesekuritizované dluhové nástroje
1. Instituce přiřadí své čisté pozice v obchodním portfoliu v nástrojích, které nejsou sekuritizovanými pozicemi vypočtenými podle článku 327, do příslušných kategorií v tabulce č. 1 na základě emitenta nebo dlužníka, externího nebo interního úvěrového hodnocení a zbytkové splatnosti, a pak je vynásobí váhou uvedenou v dané tabulce. Poté sečte své vážené pozice vyplývající z použití tohoto článku (bez ohledu na to, zda jsou dlouhé nebo krátké), a vypočítá tak svůj kapitálový požadavek ke specifickému riziku.
Tabulka č. 1
Kategorie
Kapitálový požadavek ke specifickému riziku
Dluhové cenné papíry, které by podle standardizovaného přístupu pro úvěrové riziko obdržely rizikovou váhu 0 %.
0 %
Dluhové cenné papíry, které by podle standardizovaného přístupu pro úvěrové riziko obdržely 20 % nebo 50 % rizikovou váhu, a ostatní způsobilé položky vymezené v odstavci 4.
0,25 % (zbytková splatnost je šest měsíců a méně)
1,00 % (zbytková splatnost je delší než šest měsíců a kratší nebo rovna 24 měsícům)
1,60 % (zbytková splatnost převyšuje 24 měsíců)
Dluhové cenné papíry, které by podle standardizovaného přístupu pro úvěrové riziko obdržely rizikovou váhu 100 %.
8,00 %
Dluhové cenné papíry, které by podle standardizovaného přístupu pro úvěrové riziko obdržely rizikovou váhu 150 %.
12,00 %
2. Aby se instituce, které uplatňují přístup IRB na kategorii expozic, do níž patří emitent dluhového nástroje, mohly kvalifikovat pro rizikovou váhu podle standardizovaného přístupu pro úvěrové riziko podle odstavce 1, musí mít emitent expozice interní rating s pravděpodobností selhání (PD) stejnou nebo nižší, než je ta, která je spojena s odpovídajícím stupněm úvěrové kvality podle standardizovaného přístupu.
3. Instituce mohou vypočítat požadavek ke specifickému riziku pro všechny dluhopisy, které splňují podmínky pro 10 % rizikovou váhu v souladu s postupem stanoveným v čl. 129 odst. 5 a 6 jako polovinu použitelného kapitálového požadavku ke specifickému riziku pro druhou kategorii v tabulce č. 1.
4. Ostatní způsobilé položky jsou:
a)
dlouhé a krátké pozice v aktivech, pro která není k dispozici úvěrové hodnocení od určené externí ratingové agentury a která splňují všechny tyto podmínky:
i)
jsou dotyčnou institucí považována za dostatečně likvidní;
ii)
jejich investiční kvalita je podle vlastního uvážení instituce alespoň rovnocenná s investiční kvalitou aktiv uvedených v tabulce č. 1 druhém řádku;
iii)
jsou registrována na alespoň jednom regulovaném trhu v členském státě nebo na burze ve třetí zemi za předpokladu, že burza je uznána ze strany příslušných orgánů daného členského státu;
b)
dlouhé a krátké pozice v aktivech emitovaných institucemi, které podléhají kapitálovým požadavkům stanoveným v tomto nařízení, která jsou dotyčnou institucí považována za dostatečně likvidní a jejichž investiční kvalita je podle vlastního uvážení instituce alespoň rovnocenná investiční kvalitě aktiv uvedených v tabulce č. 1 druhém řádku;
c)
cenné papíry vydané institucemi, u nichž se má za to, že mají stejnou nebo vyšší úvěrovou kvalitu než emise se stupněm úvěrové kvality 2 podle standardizovaného přístupu pro úvěrové riziko expozic vůči institucím, a na které se vztahují režimy dohledu a regulaci srovnatelné s těmi podle tohoto nařízení a směrnice 2013/36/EU.
Instituce, které využívají písmeno c) nebo d), musí mít zavedenu zdokumentovanou metodiku posuzování, zda aktiva splňují požadavky v těchto bodech, a oznámí tuto metodiku příslušným orgánům.
Článek 337
Kapitálový požadavek pro sekuritizované nástroje
1. U nástrojů v obchodním portfoliu, které jsou sekuritizovanými pozicemi, váží instituce své čisté pozice vypočtené podle čl. 327 odst. 1 následujícími hodnotami:
a)
u sekuritizovaných pozic, na které by se v investičním portfoliu stejné instituce vztahoval standardizovaný přístup pro úvěrové riziko, 8 % rizikové váhy podle standardizovaného přístupu stanoveného v hlavě II kapitole 5 oddílu 3;
b)
u sekuritizovaných pozic, na které by se v investičním portfoliu stejné instituce vztahoval přístup IRB, 8 % rizikové váhy podle přístupu IRB stanoveného v hlavě II kapitole 5 oddílu 3.
2. Metoda regulatorního vzorce uvedená v článku 262 se může použít, pokud instituce může vypracovat odhady PD, popřípadě hodnotu expozice a LGD, jako vstupy pro metodu regulatorního vzorce v souladu s požadavky pro odhad těchto parametrů v rámci IRB přístupu podle hlavy II kapitoly 3.
Jiná instituce než instituce, která je původcem, jež může použít tuto metodu pro stejnou sekuritizovanou pozici ve svém investičním portfoliu, může tuto metodu využívat pouze se svolením příslušných orgánů, které je uděleno v případě, že instituce splňuje podmínku uvedenou v prvním pododstavci.
Odhady PD a LGD jako vstupy pro metodu regulačního vzorce mohou být případně rovněž založené na odhadech, jež jsou odvozené z přístupu IRC u instituce, které bylo uděleno svolení používat interní model pro specifické riziko u dluhových nástrojů. Této alternativy lze využít pouze se svolením příslušných orgánů, které bude uděleno, jestliže tyto odhady splňují kvantitativní požadavky pro přístup IRB stanovený v hlavě II kapitole 3.
V souladu s článkem 16 nařízení (EU) č. 1093/2010 vydá EBA pokyny o použití odhadů PD a LGD jako vstupů v případech, kdy jsou tyto odhady založeny na přístupu IRC.
3. U sekuritizovaných pozic, které jsou předmětem dodatečné rizikové váhy v souladu s článkem 407, se použije 8 % celkové rizikové váhy.
S výjimkou sekuritizovaných pozic, s nimiž se zachází podle čl. 338 odst. 4, sečte instituce pro výpočet kapitálového požadavku ke specifickému riziku své vážené pozice vyplývající z použití tohoto článku (bez ohledu na to, zda jsou dlouhé nebo krátké).
4. Odchylně od odstavce 3 druhého pododstavce po přechodné období končící dnem 31. prosince 2014 sečte instituce odděleně své vážené čisté dlouhé pozice a své vážené čisté krátké pozice. Vyšší z těchto součtů bude kapitálovým požadavkem ke specifickému riziku. Po toto přechodné období nicméně instituce podává příslušnému orgánu domovského členského státu čtvrtletní zprávy o celkovém součtu svých vážených čistých dlouhých a čistých krátkých pozic v členění podle druhů podkladových aktiv.
5. Pokud instituce, která je původcem tradiční sekuritizace, nesplňuje podmínky pro převod významného rizika podle článku 243, zahrne do výpočtu svých kapitálových požadavků podle tohoto článku sekuritizované expozice namísto svých sekuritizačních pozic plynoucích z této sekuritizace.
Pokud instituce, která je původcem syntetické sekuritizace, nesplňuje podmínky pro převod významného rizika podle článku 244, zahrne do výpočtu svých kapitálových požadavků podle tohoto článku sekuritizované expozice vůči této sekuritizaci, ale žádnou úvěrovou ochranu získanou pro sekuritizované portfolio.
Článek 338
Kapitálový požadavek pro portfolio obchodování s korelací
1. Portfolio obchodování s korelací se skládá ze sekuritizovaných pozic a úvěrových derivátů n-tého selhání, které splňují všechna tato kritéria:
a)
pozice nejsou resekuritizovanými pozicemi, opcemi na sekuritizované tranše ani jakýmikoli dalšími deriváty sekuritizovaných expozic, které neposkytují poměrný podíl na výnosech sekuritizované tranše, a
b)
veškeré referenční nástroje odpovídají jednomu z těchto typů:
i)
nástroje na jedno jméno, včetně úvěrových derivátů na jedno jméno, pro něž existuje likvidní obousměrný trh;
ii)
běžně obchodované indexy založené na těchto referenčních nástrojích.
Předpokládá se, že obousměrný trh existuje tam, kde existují nezávislé nabídky na nákup a prodej učiněné v dobré víře, takže lze během jednoho dne určit cenu, která má přiměřený vztah k poslední prodejní ceně nebo k běžným konkurenčním nabídkám na nákup a prodej učiněným v dobré víře a vypořádání při této ceně je možné provést během relativně krátké doby, která odpovídá obchodním zvyklostem.
2. Součástí portfolia obchodování s korelací nemohou být pozice, které se vztahují k jedné z těchto položek:
a)
podkladovému nástroji, který by v investičním portfoliu instituce mohl být zařazen do kategorií expozice „retailové expozice“ nebo „expozice zajištěné nemovitostmi“ podle standardizovaného přístupu pro úvěrové riziko;
b)
pohledávce za jednotku pro speciální účel, která je přímo či nepřímo zajištěna pozicí, jež by sama o sobě nebyla způsobilá k zahrnutí do portfolia obchodování s korelací podle odstavce 1 a tohoto odstavce.
3. Instituce mohou do portfolia obchodování s korelací zahrnout pozice, které nejsou sekuritizovanými pozicemi ani úvěrovými deriváty n-tého selhání, avšak zajišťují jiné pozice tohoto portfolia, pokud pro tento nástroj nebo jeho podklady existuje likvidní obousměrný trh popsaný v posledním pododstavci odstavce 1.
4. Jako kapitálový požadavek ke specifickému riziku pro portfolio obchodování s korelací stanoví instituce vyšší z těchto částek:
a)
celkový kapitálový požadavek ke specifickému riziku, který by se vztahoval pouze na čisté dlouhé pozice portfolia obchodování s korelací;
b)
celkový kapitálový požadavek ke specifickému riziku, který by se vztahoval pouze na čisté krátké pozice portfolia obchodování s korelací.
Pododdíl 2
Obecné riziko
Článek 339
Výpočet obecného rizika založený na splatnosti
1. Pro výpočet kapitálových požadavků k obecnému riziku se všechny pozice váží podle splatnosti, jak je vysvětleno v odstavci 2, aby se vypočetla výše kapitálu potřebného na jejich krytí. Tento požadavek se sníží, když je držena vážená pozice současně s opačnou váženou pozicí ve stejném pásmu splatnosti. Kapitálový požadavek se sníží také v případě, že opačné vážené pozice spadají do různých pásem splatnosti, přičemž velikost snížení závisí jak na tom, zda obě pozice spadají nebo nespadají do stejné zóny, tak na tom, do které zóny spadají.
2. Instituce přiřadí své čisté pozice do příslušných pásem splatnosti v odstavci 4 tabulce č. 2 sloupci 2 nebo 3. Přiřazení provede na základě zbytkové splatnosti u nástrojů s pevnou úrokovou sazbou a na základě období zbývajícího do dalšího stanovení úrokové sazby v případě nástrojů, u nichž je úroková sazba pohyblivá až do konečné splatnosti. Instituce také rozlišuje mezi dluhovými nástroji s kuponem 3 % nebo vyšším a dluhovými nástroji s kuponem nižším než 3 % a zařadí je podle toho v tabulce č. 2 do sloupce 2 nebo do sloupce 3. Pak každý vynásobí vahou pro příslušné pásmo splatnosti v tabulce č. 2 ve sloupci 4.
3. Poté vypočítá součet vážených dlouhých pozic a součet vážených krátkých pozic v každém pásmu splatnosti. Částka součtu vážených dlouhých pozic, které jsou kompenzovány se součtem vážených krátkých pozic v daném pásmu splatnosti, je kompenzovaná vážená pozice v daném pásmu a zbývající dlouhá nebo krátká pozice je nekompenzovaná vážená pozice v témže pásmu. Poté se vypočte součet kompenzovaných vážených pozic ze všech pásem.
4. Instituce vypočte součet nekompenzovaných vážených dlouhých pozic za jednotlivá pásma zahrnutá v každé ze zón v tabulce č. 2, a odvodí tak nekompenzovanou váženou dlouhou pozici pro každou zónu. Podobně se provede součet nekompenzovaných vážených krátkých pozic za každé pásmo v dané zóně, a vypočítá se tak nekompenzovaná vážená krátká pozice pro tuto zónu. Ta část nekompenzované vážené dlouhé pozice pro danou zónu, která se kompenzuje s nekompenzovanou váženou krátkou pozicí pro stejnou zónu, je kompenzovaná vážená pozice pro tuto zónu. Ta část nekompenzované vážené dlouhé pozice nebo nekompenzované vážené krátké pozice pro určitou zónu, kterou nelze dále kompenzovat, je nekompenzovaná vážená pozice pro tuto zónu.
Tabulka č. 2
Zóna
Pásmo splatnosti
Váha (v %)
Předpokládaná změna úrokové sazby (v %)
Kupon 3 % nebo více
Kupon méně než 3 %
Jedna
0 ≤ 1 měsíc
0 ≤ 1 měsíc
0,00
-
1 ≤ 3 měsíců
1 ≤ 3 měsíců
0,20
1,00
3 ≤ 6 měsíců
3 ≤ 6 měsíců
0,40
1,00
6 ≤ 12 měsíců
6 ≤ 12 měsíců
0,70
1,00
Dvě
1 ≤ 2 roky
1,0 ≤ 1,9 let
1,25
0,90
2 ≤ 3 roky
1,9 ≤ 2,8 let
1,75
0,80
3 ≤ 4 roky
2,8 ≤ 3,6 let
2,25
0,75
Tři
4 ≤ 5 let
3,6 ≤ 4,3 let
2,75
0,75
5 ≤ 7 let
4,3 ≤ 5,7 let
3,25
0,70
7 ≤ 10 let
5,7 ≤ 7,3 let
3,75
0,65
10 ≤ 15 let
7,3 ≤ 9,3 let
4,50
0,60
15 ≤ 20 let
9,3 ≤ 10,6 let
5,25
0,60
20 let
10,6 ≤ 12,0 let
6,00
0,60
12,0 ≤ 20,0 let
8,00
0,60
20 let
12,50
0,60
5. Částka nekompenzované vážené dlouhé nebo krátké pozice v zóně jedna, která se kompenzuje s nekompenzovanou váženou krátkou nebo dlouhou pozicí v zóně dva, pak bude kompenzovanou váženou pozicí mezi zónami jedna a dvě. Stejný výpočet se pak provede u té části nekompenzované vážené pozice v zóně dvě, která zbývá, a nekompenzované vážené pozice v zóně tři, a vypočítá se tak kompenzovaná vážená pozice mezi zónami dvě a tři.
6. Instituce může změnit sled v odstavci 5 tak, že vypočítá kompenzovanou váženou pozici mezi zónami dvě a tři před výpočtem uvedené pozice mezi zónami jedna a dvě.
7. Zbytek nekompenzované vážené pozice v zóně jedna se pak kompenzuje s tím, co zbývá v zóně tři po kompenzaci se zónou dvě, a odvodí se tak kompenzovaná vážená pozice mezi zónami jedna a tři.
8. Po provedení tří oddělených kompenzačních výpočtů v odstavcích 5, 6 a 7 se zbývající pozice sečtou.
9. Kapitálový požadavek instituce se pak vypočítá jako součet
a)
10 % součtu kompenzovaných vážených pozic ve všech pásmech splatnosti;
b)
40 % kompenzované vážené pozice v zóně jedna;
c)
30 % kompenzované vážené pozice v zóně dvě;
d)
30 % kompenzované vážené pozice v zóně tři;
e)
40 % kompenzovaných vážených pozic mezi zónami jedna a dvě a mezi zónami dvě a tři;
f)
150 % kompenzované vážené pozice mezi zónami jedna a tři;
g)
100 % zbylých nekompenzovaných vážených pozic.
Článek 340
Výpočet obecného rizika založený na duraci
1. Místo přístupu stanoveného v článku 339 mohou instituce pro výpočet kapitálového požadavku k obecnému riziku u dluhových nástrojů využívat přístup, který využívá duraci, za předpokladu, že jej využívají soustavně.
2. V rámci přístupu založeného na duraci uvedeného v odstavci 1 instituce vypočítá z tržní hodnoty každého dluhového nástroje s pevnou úrokovou sazbou jeho výnos do doby splatnosti, což je implicitní diskontní sazba pro tento nástroj. V případě nástrojů s pohyblivou úrokovou sazbou instituce vypočítá z tržní hodnoty každého nástroje jeho výnos za předpokladu, že jistina je splatná v době, kdy může dojít k příští změně úrokové sazby.
3. Instituce poté vypočítá modifikovanou duraci každého dluhového nástroje podle následujícího vzorce:
kde:
D
=
durace vypočítaná podle následujícího vzorce:
kde:
R
=
výnos do doby splatnosti;
Ct
=
platba v hotovosti v době t;
M
=
celková doba splatnosti.
Při výpočtu modifikované durace pro dluhové nástroje, u nichž je riziko, že budou předčasně splaceny, je třeba provést opravu. EBA v souladu s článkem 16 nařízení (EU) č. 1093/2010 vydá pokyny, jak provádět tyto opravy.
4. Instituce pak zařadí každý dluhový nástroj do příslušné zóny v tabulce č. 3. Zařazení provede na základě modifikované durace každého nástroje.
Tabulka č. 3
Zóna
Modifikovaná doba trvání
(v letech)
Předpokládaný úrok (změna v %)
Jedna
0 ≤ 1,0
1,0
Dvě
1,0 ≤ 3,6
0,85
Tři
3,6
0,7
5. Instituce pak vypočítá pozici váženou duraci pro každý nástroj tak, že vynásobí jeho tržní cenu jeho modifikovanou durací a předpokládanou změnou úrokové sazby pro nástroj s příslušnou modifikovanou durací (viz sloupec 3 v tabulce č. 3).
6. Instituce vypočítá své dlouhé pozice vážené durace a krátké pozice vážené durace v každé zóně. Částka jejích dlouhých pozic vážených durací kompenzovaná s částkou krátkých pozic vážených durací v každé zóně pak bude kompenzovanou pozicí váženou durací pro tuto zónu.
Instituce pak vypočítá nekompenzované pozice vážené durace pro každou zónu. Poté použije postup pro nekompenzované vážené pozice uvedený v čl. 339 odst. 5 až 8.
7. Kapitálový požadavek instituce se pak vypočítá jako součet následujícího:
a)
2 % kompenzované pozice vážené durací pro každou zónu;
b)
40 % kompenzovaných pozic vážených durací mezi zónami jedna a dvě a mezi zónami dvě a tři;
c)
150 % kompenzované pozice vážené durací mezi zónami jedna a tři;
d)
100 % zbylých nekompenzovaných pozic vážených durací.
Oddíl 3
Akcie
Článek 341
Čisté pozice v akciových nástrojích
1. Instituce sečte odděleně veškeré své čisté dlouhé pozice a veškeré své čisté krátké pozice podle článku 327. Součet absolutních hodnot těchto dvou čísel je její celková hrubá pozice.
2. Instituce vypočítá zvlášť pro každý trh rozdíl mezi součtem čistých dlouhých a čistých krátkých pozic. Součet absolutních hodnot těchto rozdílů je její celková čistá pozice.
3. EBA vypracuje návrhy regulačních technických norem, které definují termín „trh“ uvedený v odstavci 2.
EBA předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi do 31. ledna 2014.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
Článek 342
Specifické riziko akciových nástrojů
Pro výpočet kapitálového požadavku ke specifickému riziku vynásobí instituce svou celkovou hrubou pozici 8 %.
Článek 343
Obecné riziko akciových nástrojů
Kapitálový požadavek k obecnému riziku je celková čistá pozice instituce vynásobená 8 %.
Článek 344
Akciové indexy
1. EBA vypracuje návrhy prováděcích technických norem, které budou obsahovat seznam akciových indexů, pro něž jsou k dispozici postupy stanovené v druhé větě odst. 4.
EBA předloží tyto návrhy prováděcích technických norem Komisi do 1. ledna 2014.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat prováděcí technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s článkem 15 nařízení (EU) č. 1093/2010.
2. Než technické normy uvedené v odstavci 1 vstoupí v platnost, mohou instituce nadále používat postup uvedený v odstavcích 3 a 4, pokud příslušné orgány uplatňovaly tento postup před 1. lednem 2014.
3. Futures na akciové indexy, delta ekvivalenty opcí na futures na akciové indexy a opcí na akciové indexy, dále souhrnně jen „futures na akciové indexy“, lze rozložit na pozice v jednotlivých akciích, které je tvoří. Tyto pozice lze posuzovat jako podkladové pozice v příslušných akciích a lze je odečíst od opačných pozic přímo v podkladových akciích. Instituce uvědomí příslušný orgán o využití tohoto postupu.
4. Jestliže se future na akciový index nerozloží na své podkladové pozice, posuzuje se tak, jako by to byla jednotlivá akcie. Specifické riziko u této individuální akcie lze však pominout, pokud je dotyčný future na akciový index obchodován na burze a pokud představuje relevantní vhodně diverzifikovaný index.
Oddíl 4
Upisování
Článek 345
Snížení čistých pozic
1. V případě upisování dluhových nebo akciových nástrojů mohou instituce pro výpočet svých kapitálových požadavků použít následující postup. Instituce nejprve vypočítá čisté pozice odečtením upsaných pozic, které upsaly nebo za které spoluručí třetí strany na základě formálních dohod. Čisté pozice pak instituce sníží pomocí koeficientů v tabulce č. 4 a vypočte své kapitálové požadavky za použití snížených upsaných pozic.
Tabulka č. 4
pracovní den 0:
100 %
pracovní den 1:
90 %
pracovní dny 2 až 3:
75 %
pracovní den 4:
50 %
pracovní den 5:
25 %
po pracovním dnu 5:
0 %
„Pracovní den 0“ je pracovní den, kdy se instituce bezpodmínečně zaváže přijmout známé množství cenných papírů za dohodnutou cenu.
2. Instituce informují příslušné orgány o využití odstavce 1.
Oddíl 5
Kapitálové požadavky ke specifickému riziku pozic, které jsou zajištěny úvěrovými deriváty
Článek 346
Kompenzace při zajištění úvěrovými deriváty
1. V souladu se zásadami uvedenými v odstavcích 2 až 6 lze provádět kompenzace při zajištění úvěrovými deriváty.
2. Instituce zachází s pozicí v úvěrovém derivátu jako s jednou „částí (leg)“ a se zajištěnou pozicí, která má stejnou nominální, případně pomyslnou hodnotu, jako s druhou „částí (leg)“.
3. Plnou kompenzaci lze provést, pokud se hodnota obou částí vždy pohybuje v opačném směru a zhruba ve stejné míře. To nastává v těchto případech:
a)
obě části se skládají ze zcela identických nástrojů;
b)
dlouhá hotovostní pozice je zajišťována swapem veškerých výnosů (nebo obráceně) a existuje přesný soulad mezi referenčním závazkem a podkladovou expozicí (tj. hotovostní pozicí). Splatnost samotného swapu může být odlišná od splatnosti podkladové expozice.
V těchto situacích se na žádnou část pozice nevztahuje kapitálový požadavek ke specifickému riziku.
4. Pokud se hodnota obou částí vždy pohybuje v opačném směru a pokud existuje přesný soulad mezi referenčním závazkem, splatností referenčního závazku i úvěrového derivátu a měnou podkladové expozice, uplatní se kompenzace ve výši 80 %. Kromě toho nesmí klíčové prvky smlouvy o úvěrovém derivátu vést k tomu, aby se cenový pohyb úvěrového derivátu podstatně lišil od cenových pohybů hotovostní pozice. S ohledem na míru, ve které transakce uskutečňuje přenos rizika, se kompenzace ve výši 80 % pro účely specifického rizika použije na tu stranu transakce, která má vyšší kapitálový požadavek, zatímco kapitálový požadavek ke specifickému riziku druhé strany transakce je nulový.
5. Částečnou kompenzaci lze provést, mimo situace v odstavcích 3 a 4, v těchto situacích:
a)
pozice splňuje podmínky odst. 3 písm. b), avšak existuje nesoulad v aktivech mezi referenčním závazkem a podkladovou expozicí. Pozice však splňují tyto požadavky:
i)
referenční závazek je postaven na roveň nebo je podřízen podkladovému závazku,
ii)
podkladový závazek a referenční závazek mají téhož dlužníka a jsou opatřeny právně vymahatelnou doložkou křížového selhání nebo doložkou křížového urychlení;
b)
pozice splňuje podmínky odst. 3 písm. a) nebo odstavce 4, avšak existuje nesoulad z hlediska měny nebo splatnosti mezi zajištěním úvěrového rizika a podkladovým aktivem. Nesoulad měn se zahrne do kapitálového požadavku k měnovému riziku;
c)
pozice splňuje podmínky odstavce 4, avšak existuje nesoulad v aktivech mezi hotovostní pozicí a úvěrovým derivátem. Podkladové aktivum však patří do (splnitelných) závazků v dokumentaci úvěrového derivátu.
Pro provedení částečné kompenzace se použije namísto sčítání kapitálových požadavků ke specifickému riziku za každou stranu transakce pouze vyšší z obou kapitálových požadavků.
6. Ve všech situacích, které nesplňují podmínky odstavců 3 až 5, se kapitálový požadavek ke specifickému riziku vypočítá pro každou stranu transakce zvlášť.
Článek 347
Kompenzace při zajištění úvěrovými deriváty prvního selhání a úvěrovými deriváty n-tého selhání
V případě úvěrových derivátů prvního selhání a úvěrových derivátů n-tého selhání se při kompenzaci podle článku 346 postupuje následujícím způsobem:
a)
v případě, že instituce obdrží zajištění úvěrového rizika pro několik podkladových referenčních nástrojů úvěrového derivátu s podmínkou, že první selhání kteréhokoliv z aktiv je důvodem k plnění ze zajištění a že tato úvěrová událost ukončuje smlouvu, může instituce kompenzovat specifické riziko u toho z podkladových referenčních nástrojů, pro který platí nejnižší kapitálový požadavek ke specifickému riziku podle tabulky č. 1 v článku 336;
b)
v případě, že důvodem k plnění ze zajištění úvěrového rizika je n-té selhání kterékoliv z expozic, může kupující zajištění kompenzovat specifické riziko, pouze pokud bylo zajištění poskytnuto také pro selhání 1 až (n-1) nebo pokud již selhání 1 až (n-1) nastala. V takovém případě se bude postupovat metodiky stanovené v písmenu a) pro úvěrové deriváty prvního selhání pozměněné odpovídajícím způsobem pro produkty n-tého selhání.
Oddíl 6
Kapitálové požadavky pro subjekty kolektivního investování
Článek 348
Kapitálové požadavky pro subjekty kolektivního investování
1. Aniž jsou dotčena ostatní ustanovení tohoto oddílu, podléhají pozice v subjektech kolektivního investování kapitálovému požadavku k pozičnímu riziku, zahrnujícímu specifické a obecné riziko, ve výši 32 %. Aniž je dotčen článek 353 ve spojení s pozměněnou metodou zacházení se zlatem podle čl. 352 odst. 4 a čl. 367 odst. 2 písm. b), podléhají pozice v subjektech kolektivního investování kapitálovému požadavku k pozičnímu riziku, zahrnujícímu specifické a obecné riziko, a měnovému riziku ve výši 40 %.
2. Pokud není v článku 350 uvedeno jinak, není povoleno započtení mezi podkladovými investicemi subjektu kolektivního investování a ostatními pozicemi drženými institucí.
Článek 349
Obecná kritéria pro subjekty kolektivního investování
Subjekty kolektivního investování jsou způsobilé pro přístup stanovený v článku 350, pokud jsou splněny všechny následující podmínky:
a)
prospekt subjektu kolektivního investování nebo jiný rovnocenný dokument obsahuje všechny následující body:
i)
kategorie aktiv, do kterých je danému subjektu kolektivního investování povoleno investovat;
ii)
pokud pro jeho investice platí určité limity, pak tyto relativní limity a způsoby jejich výpočtu;
iii)
pokud je přípustná páka, její maximální možná míra;
iv)
pokud je přípustné uzavírání obchodů v oblasti OTC finančních derivátů či repo obchodů nebo půjčky či výpůjčky cenných papírů, zásady omezování rizika protistrany plynoucího z těchto transakcí;
b)
daný subjekt kolektivního investování podává pololetní a roční zprávy o své podnikatelské činnosti, aby tak mohla být vyhodnocena jeho aktiva a závazky, výsledek hospodaření a činnost za dané období;
c)
na žádost držitele podílu budou akcie nebo podílové jednotky v subjektu kolektivního investování odkoupeny v hotovosti na denní bázi z aktiv subjektu;
d)
investice do subjektu kolektivního investování jsou odděleny od aktiv správce subjektu kolektivního investování;
e)
investující instituce přiměřeným způsobem hodnotí riziko spojené se subjektem kolektivního investování;
f)
subjekty kolektivního investování jsou spravovány osobami, které podléhají dohledu podle směrnice 2009/65/ES nebo rovnocenného právního předpisu.
Článek 350
Specifické metody pro subjekty kolektivního investování
1. Pokud jsou instituci známy podkladové investice subjektu kolektivního investování na denní bázi, může instituce k těmto podkladovým investicím přihlédnout při výpočtu kapitálových požadavků k pozičnímu riziku, zahrnujícímu obecné a specifické riziko. V rámci takového přístupu se s pozicemi v subjektech kolektivního investování zachází jako s pozicemi v podkladových investicích subjektu kolektivního investování. Započtení lze povolit mezi pozicemi v podkladových investicích subjektu kolektivního investování a ostatními pozicemi drženými institucí za podmínky, že instituce drží dostatečné množství akcií nebo podílových jednotek k tomu, aby bylo možné uskutečnit splacení/vytvoření výměnou za podkladové investice.
2. Instituce mohou vypočítat kapitálové požadavky k pozičnímu riziku, zahrnujícímu obecné a specifické riziko, pro pozice v subjektech kolektivního investování tak, že vezmou v úvahu hypotetické pozice nezbytné k napodobení složení a výkonu externě stanoveného indexu nebo pevného koše akcií či dluhových cenných papírů uvedených v písmenu a) níže, jsou-li splněny tyto podmínky:
a)
účelem oprávnění subjektu kolektivního investování je napodobit složení a výkon externě stanoveného indexu nebo pevného koše akcií či dluhových cenných papírů;
b)
za období alespoň šesti měsíců lze jednoznačně zjistit minimální korelační koeficient mezi denními výnosy ze subjektu kolektivního investování a indexu nebo koše akcií či dluhových cenných papírů, který sleduje, ve výši 0,9..
3. Pokud nejsou instituci podkladové investice subjektu kolektivního investování známy na denní bázi, může instituce vypočítat kapitálové požadavky k pozičnímu riziku, zahrnujícímu obecné a specifické riziko, při splnění těchto podmínek:
a)
předpokládá se, že daný subjekt kolektivního investování nejprve investuje do těch kategorií aktiv, na které se vztahuje nejvyšší kapitálový požadavek k obecnému a specifickému riziku odděleně, a to až do maximální výše, k níž je oprávněn, a poté dále investuje v sestupném pořadí, dokud nedosáhne maximálního limitu pro celkové investice. S pozicí v subjektu kolektivního investování se zachází jako s přímou investicí do předpokládané pozice;
b)
při výpočtu svého kapitálového požadavku k obecnému a specifickému riziku odděleně vezmou instituce v úvahu maximální nepřímou expozici, které by mohly dosáhnout, kdyby prostřednictvím subjektu kolektivního investování zaujaly pozice s využitím páky, a sice tím, že proporcionálně zvýší pozici v subjektu kolektivního investování až do úrovně maximální expozice vůči položkám podkladových investic, k níž je oprávněn;
c)
pokud by kapitálový požadavek k obecnému a specifickému riziku podle tohoto odstavce převyšoval požadavek stanovený v čl. 348 odst. 1, bude kapitálový požadavek omezen na uvedenou úroveň.
4. Instituce mohou při výpočtu a vykazování kapitálových požadavků k pozičnímu riziku pro pozice v subjektech kolektivního investování splňujících podmínky odstavců 1 až 4, v souladu s metodami stanovenými v této kapitole, spoléhat na tyto třetí strany:
a)
depozitáře subjektu kolektivního investování za předpokladu, že subjekt kolektivního investování investuje výhradně do cenných papírů a ukládá všechny cenné papíry do tohoto depozitáře;
b)
v případě jiných subjektů kolektivního investování správcovskou společnost subjektu kolektivního investování za předpokladu, že tato správcovská společnost splňuje kritéria stanovená v čl. 132 odst. 3 písm. a).
Správnost výpočtu potvrdí externí auditor.
KAPITOLA 3
Kapitálové požadavky k měnovému riziku
Článek 351
De minimis a vážení u měnového rizika
Pokud součet celkové čisté měnové pozice instituce a její čisté pozice ve zlatě, vypočítaný v souladu s postupem stanoveným v článku 352, včetně veškerých měnových pozic a pozic ve zlatě, pro něž jsou kapitálové požadavky vypočítány pomocí interního modelu, přesahuje 2 % jejího celkového kapitálu, vypočítá instituce kapitálový požadavek k měnovému riziku. Kapitálový požadavek k měnovému riziku je součtem celkové čisté měnové pozice a čisté pozice ve zlatě ve vykazovací měně vynásobený 8 %.
Článek 352
Výpočet celkové čisté měnové pozice
1. Čistá otevřená pozice instituce v každé měně (včetně vykazovací měny) a ve zlatě se vypočítá jako součet těchto položek (kladných nebo záporných):
a)
čisté spotové pozice (tj. všechny položky aktiv minus všechny položky závazků, včetně naběhlých úroků v příslušné měně, nebo pro zlato čistá spotová pozice ve zlatě);
b)
čisté forwardové pozice, což jsou všechny částky, které mají být obdrženy, minus všechny částky, které mají být vyplaceny v rámci forwardových měnových transakcí a transakcí ve zlatě, včetně měnových futures a futures ve zlatě a jistiny měnových swapů nezahrnutých do spotové pozice;
c)
neodvolatelných záruk a podobných nástrojů, které budou určitě využity a pravděpodobně je nebude možné získat zpět;
d)
čistého delta ekvivalentu nebo ekvivalentu vypočteného na základě delty celkového souhrnu opcí měnových a ve zlatě;
e)
tržní hodnoty jiných opcí.
Parametr delta použitý pro účely písmene d) je delta příslušné burzy. Pro OTC opce nebo tam, kde parametr delta není k dispozici z příslušné burzy, může instituce tento parametr jako takový vypočítat pomocí vhodného modelu, se svolením příslušných orgánů. Svolení bude uděleno, jestliže model vhodným způsobem provádí odhad míry změny hodnoty opce nebo opčního listu vzhledem k malým změnám tržních cen podkladových položek.
Instituce může zahrnout čisté budoucí výnosy/náklady, které ještě nevznikly, ale jsou již plně zajištěné, pokud tak činí soustavně.
Instituce může rozdělit čisté pozice ve složených měnách na jednotlivé měny podle platného poměru složení.
2. Z výpočtu čistých otevřených měnových pozic lze se svolením příslušných orgánů vyloučit veškeré pozice, které instituce vědomě převzala, aby se zajistila vůči nepříznivému působení změn směnného kurzu na své poměry kapitálu podle čl. 92 odst. 1. Takové pozice musí být neobchodní nebo strukturální povahy a jakákoli změna podmínek jejich vyloučení je předmětem zvláštního svolení příslušných orgánů. Stejným způsobem za stejných podmínek se posuzují pozice, které instituce má a které se vztahují k položkám, jež jsou už odečteny při výpočtu kapitálu.
3. Instituce může při výpočtu čisté otevřené pozice v každé měně a ve zlatě použít čistou současnou hodnotu, a to za předpokladu, že tento přístup používá soustavně.
4. Čisté krátké a dlouhé pozice v každé měně s výjimkou vykazovací měny a čistá dlouhá nebo krátká pozice ve zlatě budou přepočteny pomocí spotových směnných kurzů na vykazovací měnu. Pak se odděleně sečtou, aby se získal celkový objem čistých krátkých pozic a celkový objem čistých dlouhých pozic. Vyšší z těchto dvou celkových částek pak bude celková čistá měnová pozice instituce.
5. Instituce musí při výpočtu kapitálových požadavků odpovídajícím způsobem zohlednit kromě rizika delta i jiná rizika, která jsou s opcemi spojena.
6. EBA vypracuje návrhy regulačních technických norem, které definují soubor metod, jak v kapitálových požadavcích zohlednit kromě rizika delta i jiná rizika způsobem přiměřeným rozsahu a složitosti činností jednotlivých institucí v oblasti opcí.
EBA předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi do 31. prosince 2013.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
Před vstupem technických norem uvedených v prvním pododstavci v platnost mohou příslušné orgány pokračovat v používání stávajících vnitrostátních postupů, pokud příslušné orgány použily tyto postupy před 31. prosincem 2013.
Článek 353
Měnové riziko u subjektů kolektivního investování
1. Pro účely článku 352 se u subjektů kolektivního investování zohlední jejich skutečné měnové pozice.
2. Instituce se mohou spolehnout na zprávy těchto třetích stran o měnových pozicích v subjektu kolektivního investování:
a)
depozitář subjektu kolektivního investování za předpokladu, že subjekt kolektivního investování investuje výhradně do cenných papírů a ukládá všechny cenné papíry do tohoto depozitáře;
b)
v případě jiných subjektů kolektivního investování správcovské společnosti subjektu kolektivního investování za předpokladu, že tato správcovská společnost splňuje kritéria stanovená v čl. 132 odst. 3 písm. a).
Správnost výpočtu potvrdí externí auditor.
3. Pokud instituci nejsou známy měnové pozice v subjektu kolektivního investování, předpokládá se, že subjekt kolektivního investování v maximální možné míře povolené v rámci svého oprávnění investoval do měnových nástrojů, a instituce pro pozice obchodního portfolia zohlední při výpočtu kapitálového požadavku k měnovému riziku maximální nepřímou expozici, které by mohla dosáhnout zaujmutím pozic s využitím páky prostřednictvím subjektu kolektivního investování. Toto se uskuteční proporcionálním navýšením pozice v subjektu kolektivního investování do úrovně maximální expozice vůči položkám podkladových investic plynoucí z investičního oprávnění. S předpokládanou pozicí subjektu kolektivního investování v cizí měně se zachází jako se samostatnou měnou způsobem, jakým se zachází s investicemi ve zlatě, s výhradou připočtení celkové dlouhé pozice k celkové dlouhé otevřené měnové pozici a celkové krátké pozice k celkové krátké otevřené měnové pozici, pokud je směr investic subjektu kolektivního investování znám. Započtení mezi takovými pozicemi před výpočtem není přípustné.
Článek 354
Silně korelované měny
1. U pozic v relevantních silně korelovaných měnách mohou instituce stanovit nižší kapitálové požadavky. Dvě měny lze pokládat za silně korelované pouze v případě, že pravděpodobnost ztráty, která se vypočítává na základě denních směnných kurzů za předcházející období tří nebo pěti let, týká se stejných a opačných pozic v těchto měnách v následujících deseti pracovních dnech a činí nejvýše 4 % hodnoty příslušné kompenzované pozice (vyjádřené ve vykazovací měně), je alespoň 99 %, když se použije tříleté období sledování, a 95 %, když se použije pětileté období sledování. Kapitálový požadavek u kompenzované pozice ve dvou silně korelovaných měnách činí 4 % krát hodnota kompenzované pozice.
2. Při výpočtu požadavků podle této kapitoly nemusí instituce brát zřetel na pozice v měnách, které jsou předmětem právně závazné mezivládní dohody o omezení jejich výkyvů vůči jiným měnám zahrnutým ve stejné dohodě. Instituce vypočítají své kompenzované pozice v těchto měnách a uplatní na ně kapitálový požadavek, který není nižší než polovina maximální povolené odchylky stanovené v dotyčné mezivládní dohodě ohledně příslušných měn.
3. EBA vypracuje návrhy prováděcích technických norem uvádějících seznam měn, pro které je k dispozici postup stanovený v odstavci 1.
EBA předloží tyto návrhy prováděcích technických norem Komisi do 1. ledna 2014.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat prováděcí technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s článkem 15 nařízení (EU) č. 1093/2010.
4. Kapitálový požadavek u kompenzovaných pozic v měnách členských států účastnících se druhé fáze hospodářské a měnové unie může být vypočten jako 1,6 % hodnoty těchto kompenzovaných pozic.
5. Do celkové čisté otevřené pozice podle čl. 352 odst. 4 se zahrnují pouze nekompenzované pozice v měnách uvedených v tomto článku.
6. Pokud z údajů o denních směnných kurzech za předcházející období tří nebo pěti let - týkajících se stejných i opačných pozic v určitých dvou měnách během následujících 10 pracovních dní - vyplývá, že tyto dvě měny jsou zcela pozitivně korelované a dotyčná instituce se může vždy dostat do situace, že rozpětí nabídka/poptávka bude u příslušných obchodů nulové, může tato instituce na základě výslovného svolení příslušného orgánu uplatňovat do konce roku 2017 kapitálový požadavek ve výši 0 %.
KAPITOLA 4
Kapitálové požadavky ke komoditnímu riziku
Článek 355
Výběr metody pro komoditní riziko
S výhradou článků 356 až 358 instituce vypočítají kapitálový požadavek ke komoditnímu riziku pomocí jedné z metod stanovených v článcích 359, 360 a 361.
Článek 356
Obchod s vedlejšími komoditami
1. Instituce obchodující s vedlejšími zemědělskými komoditami mohou určit kapitálové požadavky ke svým skutečným zásobám komodit na konci každého roku pro následující rok, pokud jsou splněny všechny následující podmínky:
a)
v kterémkoli okamžiku během roku drží kapitál pro toto riziko, jehož objem není nižší než průměrný kapitálový požadavek k tomuto riziku pro nadcházející rok stanovený konzervativním odhadem;
b)
konzervativně odhadují očekávanou volatilitu hodnoty vypočítané podle písmene a);
c)
jejich průměrný kapitálový požadavek k tomuto riziku nepřesahuje 5 % jejich kapitálu nebo 1 milion EUR a s ohledem na volatilitu odhadnutou v souladu s písmenem b) předpokládané maximální kapitálové požadavky nepřesahují 6,5 % jejich kapitálu;
d)
instituce průběžně monitorují, zda odhady prováděné podle písmen a) a b) nadále odrážejí skutečnou situaci.
2. Instituce informují příslušné orgány o využití možnosti uvedené v odstavci 1.
Článek 357
Pozice v komoditách
1. Každá pozice v komoditách nebo komoditních derivátech se vyjadřuje ve standardní jednotce měření. Spotová cena jednotlivých komodit se vyjadřuje ve vykazovací měně.
2. Pozice ve zlatě nebo derivátech zlata jsou považovány za pozice vystavené měnovému riziku a pro účely výpočtu komoditního rizika se s nimi zachází podle potřeby v souladu s kapitolou 3 nebo 5.
3. Pro účely čl. 360 odst. 1 je přebytek dlouhých pozic instituce ve srovnání s jejími krátkými pozicemi a naopak ve stejné komoditě a stejných komoditních futures, opcích a opčních listech její čistou pozicí v dané komoditě. S derivátovými nástroji se zachází, jak je stanoveno v článku 358, jako s pozicemi v podkladové komoditě.
4. Pro účely výpočtu pozice v komoditě se s těmito pozicemi zachází jako s pozicemi ve stejné komoditě:
a)
pozice v různých podkategoriích komodity, pokud jsou podkategorie vzájemně zastupitelné;
b)
pozice v podobných komoditách, jestliže se jedná o blízké substituty a jestliže může být za období minimálně jednoho roku jednoznačně zjištěna minimální korelace 0,9 mezi cenovými pohyby.
Článek 358
Specifické nástroje
1. Komoditní futures a forwardové závazky k nákupu či prodeji jednotlivých komodit se zahrnují do systému měření rizika jako pomyslné částky vyjádřené ve standardní jednotce měření a je jim přiřazena splatnost s ohledem na den uplynutí platnosti.
2. S komoditními swapy, při nichž je jednou stranou transakce pevná cena a druhou stranou současná tržní cena, se zachází jako s řadou pozic odpovídajících pomyslné hodnotě smlouvy, přičemž jedna pozice případně odpovídá jedné platbě swapu a zahrnuje se do pásma splatnosti podle čl. 359 odst. 1. Platí-li instituce pevnou cenu a obdrží cenu plovoucí, jde o dlouhé pozice, obdrží-li instituce pevnou cenu a platí plovoucí, jde o krátké pozice. Komoditní swapy, při nichž se strany transakce týkají různých komodit, se v rámci metody splatností zanesou odděleně pro obě komodity do příslušné kolonky.
3. S opcemi a opčními listy na komodity nebo na komoditní deriváty se pro účely této kapitoly zachází jako s pozicemi, jejichž hodnota odpovídá hodnotě podkladu opce vynásobené její deltou. Takové pozice mohou být kompenzovány proti vyrovnávacím pozicím v identické podkladové komoditě nebo komoditním derivátu. Použitý parametr delta je delta stanovená příslušnou burzou. Pro OTC opce nebo tam, kde parametr delta není k dispozici z příslušné burzy, může instituce tento parametr jako takový vypočítat pomocí vhodného modelu, se svolením příslušných orgánů. Svolení je uděleno, jestliže model vhodným způsobem provádí odhad míry změny hodnoty opce nebo opčního listu vzhledem k malým změnám tržních cen podkladových položek.
Instituce musí při výpočtu kapitálových požadavků odpovídajícím způsobem zohlednit kromě rizika delta i jiná rizika, která jsou s opcemi spojena.
4. EBA vypracuje návrhy regulačních technických norem, které definují soubor metod, jak v kapitálových požadavcích zohlednit kromě rizika delta i jiná rizika způsobem přiměřeným rozsahu a složitosti činností jednotlivých institucí v oblasti opcí.
EBA předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi do 31. prosince 2013.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
Před vstupem technických norem uvedených v prvním pododstavci v platnost mohou příslušné orgány pokračovat v používání stávajících vnitrostátních postupů, pokud příslušné orgány použily tyto postupy před 31. prosincem 2013.
5. Pokud instituce odpovídá jednomu z následujících typů, zahrne do výpočtu svého kapitálového požadavku ke komoditnímu riziku dotyčné komodity:
a)
převodce komodit nebo zaručených práv vztahujících se k vlastnictví komodit v rámci rep;
b)
půjčovatel komodit v případě půjček komodit.
Článek 359
Metoda splatností
1. Instituce použije pro každou komoditu samostatnou tabulku splatností odpovídající tabulce č. 1. Všechny pozice v dotyčné komoditě se zařazují do odpovídajících pásem splatnosti. Fyzické zásoby se zařazují do prvního pásma splatnosti mezi 0 a 1 měsíc včetně.
Tabulka č. 1
Pásmo splatnosti
(1)
Rozdílová sazba (spread-rate) (v %)
(2)
0 ≤ 1 měsíc
1,50
1 ≤ 3 měsíce
1,50
3 ≤ 6 měsíců
1,50
6 ≤ 12 měsíců
1,50
1 ≤ 2 roky
1,50
2 ≤ 3 roky
1,50
3 roky
1,50
2. Pozice ve stejné komoditě lze kompenzovat a jako čisté zařadit do odpovídajících pásem splatnosti v těchto případech:
a)
pozice ve smlouvách, které mají stejný termín splatnosti;
b)
pozice ve smlouvách, jejichž splatnost se liší maximálně o 10 dnů, pokud jsou obchodovány na trzích s denními termíny dodávky.
3. Instituce pak v každém pásmu splatnosti vypočítají sumu dlouhých pozic a sumu krátkých pozic. Částka dlouhých pozic, která se porovná s krátkými pozicemi uvnitř daného pásma splatnosti, představuje kompenzovanou pozici v tomto pásmu, zatímco zbytková dlouhá nebo krátká pozice je nekompenzovanou pozicí v tomto pásmu.
4. Část nekompenzované dlouhé pozice pro dané pásmo splatnosti, která je kompenzována nekompenzovanou krátkou pozicí pro pásmo s delší splatností a naopak, představuje kompenzovanou pozici mezi dvěma pásmy splatnosti. Část nekompenzované dlouhé nebo nekompenzované krátké pozice, která nemůže být takto kompenzována, představuje nekompenzovanou pozici.
5. Kapitálový požadavek instituce pro každou komoditu se vypočítá na základě odpovídající tabulky splatností jako součet:
a)
sumy kompenzovaných dlouhých a krátkých pozic, která je vynásobena příslušnou rozdílovou sazbou uvedenou ve druhém sloupci tabulky č. 1 pro každé pásmo splatnosti a spotovou cenou komodity;
b)
kompenzované pozice mezi dvěma pásmy splatnosti pro každé pásmo splatnosti, do kterého je nekompenzovaná pozice převáděna, vynásobené sazbou držení 0,6 % a spotovou cenou komodity;
c)
zbytkových nekompenzovaných pozic vynásobených přímou sazbou 15 % a spotovou cenou komodity.
6. Celkový kapitálový požadavek instituce ke komoditnímu riziku se vypočítá jako součet kapitálových požadavků pro každou komoditu vypočítaných podle odstavce 5.
Článek 360
Zjednodušená metoda
1. Kapitálový požadavek instituce pro každou komoditu se vypočítá jako součet následujícího:
a)
15 % čisté pozice bez ohledu na to, zda jde o dlouhou nebo krátkou pozici, vynásobeno spotovou cenou komodity;
b)
3 % hrubé pozice, dlouhé plus krátké, vynásobeno spotovou cenou komodity.
2. Celkový kapitálový požadavek instituce ke komoditnímu riziku se vypočítá jako součet kapitálových požadavků pro každou komoditu vypočítaných podle odstavce 1.
Článek 361
Rozšířená metoda splatností
Instituce mohou namísto sazeb uvedených v článku 359 použít minimálních rozdílových sazeb (spread-rate), sazeb držení (carry-rate) a přímých sazeb (outright-rate), jak jsou stanoveny v následující tabulce č. 2, za předpokladu, že:
a)
se ve významném měřítku účastní obchodování s komoditami;
b)
mají vhodně diverzifikované komoditní portfolio;
c)
zatím nejsou schopny pro účely výpočtu kapitálového požadavku ke komoditnímu riziku používat interní modely.
Tabulka č. 2
Drahé kovy
(kromě zlata)
Základní kovy
Zemědělské produkty
(netrvanlivé)
Ostatní, včetně energetických produktů
Sazba rozdílová (%)
1,0
1,2
1,5
1,5
Sazba držení (%)
0,3
0,5
0,6
0,6
Sazba přímá (%)
8
10
12
15
Instituce oznámí příslušným orgánům, že tento článek využívají, spolu s doložením svého úsilí zavést interní model pro účely výpočtu kapitálového požadavku ke komoditnímu riziku.
KAPITOLA 5
Využití interních modelů pro výpočet kapitálových požadavků
Oddíl 1
Svolení a kapitálové požadavky
Článek 362
Specifické a obecné riziko
Poziční riziko u obchodovaného dluhového nebo akciového nástroje nebo jejich derivátu může být pro účely této kapitoly rozděleno na dvě složky. První je složka specifického rizika, která představuje riziko změny v ceně příslušného nástroje v důsledku faktorů ve vztahu k jeho emitentovi nebo v případě derivátů k emitentovi podkladového nástroje. Složka obecného rizika představuje riziko změny v ceně příslušného nástroje (v případě obchodovaného dluhového nástroje nebo dluhového derivátu) v důsledku změny v úrovni úrokových sazeb nebo (v případě akcií nebo akciových derivátů) rozsáhlého pohybu na akciovém trhu nespojeného se specifickými atributy jednotlivých cenných papírů.
Článek 363
Svolení používat interní modely
1. Po ověření, zda daná instituce dodržuje příslušné požadavky oddílů 2, 3 a 4, udělí příslušné orgány instituci svolení vypočítávat své kapitálové požadavky k jedné nebo více z níže uvedených kategorií rizik s využitím svých interních modelů namísto metod uvedených v kapitolách 2 až 4 nebo v kombinaci s nimi:
a)
obecné riziko akciových nástrojů;
b)
specifické riziko akciových nástrojů;
c)
obecné riziko dluhových nástrojů;
d)
specifické riziko dluhových nástrojů;
e)
měnové riziko;
f)
komoditní riziko.
2. U kategorií rizik, pro které nebylo instituci uděleno svolení uvedené v odstavci 1 k využívání jejích interních modelů, instituce nadále vypočítává kapitálové požadavky v souladu s relevantními požadavky uvedenými v kapitolách 2, 3 a 4. Svolení ze strany příslušných orgánů k použití interních modelů se vyžaduje pro každou kategorii rizik a toto svolení se udělí pouze pokud interní modely pokrývají významnou část pozic určité kategorie rizik.
3. Podstatné změny v použití interních modelů, k jejichž použití instituce obdržela svolení, rozšíření použití interních modelů, k jejichž použití instituce obdržela svolení, zejména na další kategorie rizik, a původní výpočet stresové hodnoty v riziku podle čl. 365 odst. 2 vyžadují samostatné svolení příslušného orgánu.
Instituce oznámí příslušným orgánům všechna další rozšíření a změny v užívání těchto interních modelů, k jejichž použití instituce obdržela svolení.
4. EBA vypracuje návrhy regulačních technických norem pro upřesnění těchto otázek:
a)
podmínky pro posouzení, jak podstatné je rozšíření a změny v používání interních modelů;
b)
metodika hodnocení, podle nějž mohou příslušné orgány institucím povolit použití interních modelů.
c)
podmínky, za kterých se část pozic, na něž se vztahuje interní model v rámci určité kategorie rizik, považuje za „významnou“ podle odstavce 2.
EBA předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi do 31. prosince 2014.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
Článek 364
Kapitálové požadavky při použití interních modelů
1. Každá instituce používající interní model musí kromě kapitálových požadavků vypočítaných v souladu s kapitolami 2, 3 a 4 u těch kategorií rizika, pro které nebylo uděleno svolení používat interní model, splňovat kapitálový požadavek vyjádřený jako součet písmen a) a b):
a)
vyšší z těchto hodnot:
i)
denní výše hodnoty v riziku z předchozího dne vypočtená podle čl. 365 odst. 1 (VaRt-1),
ii)
průměr denní výše hodnoty v riziku vypočítané v souladu s čl. 365 odst. 1 v předcházejících 60 obchodních dnech (VaRavg), který se vynásobí multiplikačním faktorem (mc) podle článku 366;
b)
vyšší z těchto hodnot:
i)
poslední dostupná stresová hodnota v riziku instituce vypočtená podle čl. 365 odst. 2 (sVaRt-1), a
ii)
průměr stresových hodnot v riziku vypočtených způsobem a s četností podle čl. 365 odst. 2 v předcházejících 60 obchodních dnech (sVaRavg), který se vynásobí multiplikačním faktorem (ms) podle článku 366.
2. Instituce, které pro výpočet svého kapitálového požadavku ke specifickému riziku dluhových nástrojů používají interní model, musí splňovat dodatečné kapitálové požadavky vyjádřené jako součet písmen a) a b):
a)
Kapitálový požadavek vypočtený v souladu s články 337 a 338 ke specifickému riziku sekuritizovaných pozic a úvěrových derivátů n-tého selhání v obchodním portfoliu s výjimkou těch, které jsou začleněny do kapitálového požadavku ke specifickému riziku portfolia obchodování s korelací v souladu s oddílem 5, a případně i kapitálový požadavek ke specifickému riziku v souladu s kapitolou 2 oddílem 6 pro ty pozice v subjektech kolektivního investování, pro které nebyly splněny podmínky stanovené v čl. 350 odst. 1 ani v čl. 350 odst. 2;
b)
vyšší z těchto hodnot:
i)
nejnovější hodnota dodatečného rizika selhání a migrace vypočtená v souladu s oddílem 3,
ii)
průměr tohoto čísla během předchozích 12 týdnů.
3. Instituce, které mají portfolio obchodování s korelací, jež splňuje požadavky stanovené v čl. 338 odst. 1 až 3, se může rozhodnout, zda splní kapitálový požadavek na základě článku 377 namísto čl. 338 odst. 4 vypočítaný jako vyšší z těchto hodnot:
a)
nejnovější hodnota rizika pro portfolio obchodování s korelací vypočtená v souladu s oddílem 5;
b)
průměr tohoto čísla během předchozích 12 týdnů;
c)
8 % kapitálového požadavku, který by byl v době výpočtu nejnovější hodnoty rizika uvedené v písmenu a) tohoto odstavce vypočten v souladu s čl. 338 odst. 4 pro všechny tyto pozice začleněné do interního modelu pro portfolio obchodování s korelací.
Oddíl 2
Obecné požadavky
Článek 365
Výpočet VaR a stresové VaR
1. Pro výpočet výše hodnoty v riziku podle článku 364 musí být splněny tyto požadavky:
a)
denní výpočet výše hodnoty v riziku;
b)
99 % jednostranný interval spolehlivosti;
c)
desetidenní období držení;
d)
období efektivního historického pozorování nejméně jeden rok kromě případů, kdy je kratší období pozorování odůvodněno významným vzrůstem cenové volatility;
e)
nejméně měsíční aktualizace datových souborů.
Instituce může používat výše hodnoty v riziku vypočtené podle doby držení kratší než 10 dnů, navýšené až na 10 dnů pomocí vhodné metodiky, jež je pravidelně přezkoumávána.
2. Kromě toho musí instituce nejméně jednou týdně vypočítat „stresovou hodnotu v riziku“ aktuálního portfolia, v souladu s požadavky stanovenými v odstavci 1, se vstupy z modelu hodnoty v riziku kalibrovanými podle historických údajů ze souvislého dvanáctiměsíčního období velké finanční zátěže významné pro portfolio instituce. Výběr těchto historických údajů podléhá alespoň ročnímu přezkumu ze strany instituce, která oznámí výsledek příslušným orgánům. EBA sleduje škálu postupů pro výpočet stresové hodnoty v riziku a v souladu s článkem 16 nařízení (EU) č. 1093/2010 vydává pokyny pro takové postupy.
Článek 366
Regulační zpětné testování a multiplikační faktory
1. Výsledky výpočtů uvedených v článku 365 se zvyšují pomocí multiplikačních faktorů (mc) a (ms).
2. Každý z multiplikačních faktorů (mc) a (ms) je součtem nejméně 3 a plus faktoru mezi 0 a 1 podle tabulky č. 1. Tento plus faktor závisí na počtu překročení hodnoty v riziku stanovené v čl. 365 odst. 1 za posledních 250 obchodních dnů podle zpětného testování prováděného institucí.
Tabulka č. 1
Počet překročení
plus faktor
méně než 5
0,00
5
0,40
6
0,50
7
0,65
8
0,75
9
0,85
10 nebo více
1,00
3. Instituce počítají denní překročení na základě zpětného testování hypotetických a skutečných změn v hodnotě portfolia. Za překročení se považuje, pokud jednodenní změna hodnoty portfolia překročí výši hodnoty v riziku pro dotyčný den, vypočítanou pomocí interního modelu instituce. Za účelem určení plus faktoru se počet překročení vyhodnocuje alespoň čtvrtletně a rovná se vyššímu z počtu překročení na základě hypotetických a skutečných změn hodnoty portfolia.
Zpětné testování hypotetických změn hodnoty portfolia je založeno na srovnání mezi hodnotou portfolia ke konci dne a jeho hodnotou na konci následujícího dne za předpokladu nezměněných pozic.
Zpětné testování skutečných změn hodnoty portfolia je založeno na srovnání mezi hodnotou portfolia ke konci dne a jeho skutečnou hodnotou ke konci následujícího dne bez poplatků, provizí a čistého úrokového výnosu.
4. Příslušné orgány mohou v jednotlivých případech omezit plus faktor na ten, který vyplývá z překročení na základě hypotetických změn, pokud počet překročení podle skutečných změn nevyplývá z nedostatků v interním modelu.
5. Instituce oznámí příslušným orgánům neprodleně, v každém případě nejpozději do pěti pracovních dnů, překročení, která byla zjištěna v rámci zpětného testování, aby umožnily příslušným orgánům průběžně dohlížet na přiměřenost multiplikačních faktorů.
Článek 367
Požadavky na měření rizika
1. Jakýkoli interní model použitý pro výpočet kapitálových požadavků k pozičnímu riziku, měnovému riziku a komoditnímu riziku a jakýkoli interní model obchodování s korelací musí splňovat všechny následující požadavky:
a)
model přesně zachycuje všechna podstatná cenová rizika;
b)
model zachycuje v závislosti na míře aktivity instituce na příslušných trzích dostatečný počet rizikových faktorů. Je-li určitý rizikový faktor součástí modelu oceňování instituce, ale nikoli modelu měření rizika, musí být instituce schopna toto nezařazení do modelu odůvodnit ke spokojenosti příslušného orgánu. Model měření rizika zachycuje pro opce a jiné produkty nelineárnosti a také riziko korelace a bazické riziko. Jsou-li pro rizikové faktory používány zástupné ukazatele, vykazují pro skutečnou drženou pozici spolehlivé záznamy minulého vývoje.
2. Jakýkoli interní model použitý pro výpočet kapitálových požadavků k pozičnímu riziku, měnovému riziku a komoditnímu riziku musí splňovat všechny následující požadavky:
a)
model zahrnuje soubor rizikových faktorů odpovídajících úrokovým mírám v každé měně, ve které má instituce rozvahové nebo podrozvahové pozice citlivé na úrokové míry. Instituce profiluje výnosové křivky pomocí jednoho z obecně uznávaných postupů. Pro podstatné expozice vůči úrokovému riziku v hlavních měnách a na hlavních trzích se výnosová křivka rozděluje do minimálně šesti segmentů splatnosti, aby byly zachyceny změny volatility úrokových měr na výnosové křivce. Model musí také zachycovat riziko ne zcela korelovaných pohybů mezi různými výnosovými křivkami;
b)
model zahrnuje rizikové faktory týkající se zlata a jednotlivých cizích měn, ve kterých jsou pozice instituce denominovány. Pro subjekty kolektivního investování se zohlední skutečné měnové pozice subjektu kolektivního investování. Instituce se mohou spolehnout na informace třetí strany o měnových pozicích subjektu kolektivního investování, je-li správnost těchto informací náležitým způsobem zajištěna. Jestliže instituci nejsou známy měnové pozice subjektu kolektivního investování, tato pozice se izoluje a zachází se s ní v souladu s čl. 353 odst. 3;
c)
model zahrnuje nejméně jeden samostatný rizikový faktor pro každý z akciových trhů, na kterých instituce drží významnější pozice;
d)
model zahrnuje nejméně jeden samostatný rizikový faktor pro každou komoditu, ve které instituce drží významnější pozice. Model také zachycuje riziko ne zcela korelovaných pohybů mezi podobnými, nikoliv však identickými komoditami, a expozici vůči změnám forwardových cen vyplývající z nesouladu splatností. Zohledňuje rovněž charakteristiky trhu, zejména dodací lhůty a možnosti obchodníků k uzavírání pozic;
e)
interní model instituce konzervativně hodnotí riziko vznikající z méně likvidních pozic a pozic s omezenou transparentností cen podle realistických tržních scénářů. Kromě toho splňuje minimální standardy pro údaje. Zástupné ukazatele musí být přiměřeně konzervativní a lze je používat pouze tehdy, pokud jsou dostupné údaje nedostačující nebo neodrážejí skutečnou volatilitu pozice nebo portfolia.
3. Instituce mohou v rámci jakéhokoli interního modelu použitého pro účely této kapitoly používat empirické korelace v rámci jednotlivých kategorií rizika a mezi nimi pouze tehdy, pokud je přístup instituce k měření korelací přiměřený a řádně používaný.
Článek 368
Kvalitativní požadavky
1. Jakýkoli interní model použitý pro účely této kapitoly musí být koncepčně správný a řádně používaný, a zejména musí být splněny tyto kvalitativní požadavky:
a)
jakýkoli interní model použitý pro výpočet kapitálových požadavků k pozičnímu riziku, měnovému riziku nebo komoditnímu riziku je úzce začleněn do procesu každodenního řízení rizik instituce a slouží jako základ pro hlášení rizikových expozic vrcholnému vedení instituce;
b)
instituce mají útvar řízení rizik, který je nezávislý na obchodních útvarech a podléhá přímo vrcholnému vedení instituce. Útvar je odpovědný za tvorbu a používání interního modelu používaného pro účely této kapitoly. Útvar provádí počáteční a průběžné validace jakéhokoli interního modelu používaného pro účely této kapitoly a současně je odpovědný za celkový proces řízení rizik. Útvar denně vypracovává a analyzuje zprávy o výstupech jakéhokoli interního modelu používaného pro výpočet kapitálového požadavku k pozičnímu riziku, měnovému riziku a komoditnímu riziku a o vhodných opatřeních, která je třeba přijmout ohledně limitů obchodování;
c)
vedoucí orgán a vrcholné vedení instituce se aktivně účastní procesu řízení rizik a denní zprávy vypracované útvarem řízení rizik jsou přezkoumávány řídícími pracovníky, jež disponují dostatečnou pravomocí k prosazení jak redukce pozic zaujatých jednotlivými obchodníky, tak i celkové rizikové expozice instituce;
d)
instituce mají dostatečný počet zaměstnanců, kteří umějí používat propracované interní modely, a to včetně těch, které se používají pro účely této kapitoly, v oblastech obchodování, řízení rizik, auditu a back-office;
e)
instituce mají zavedené postupy, kterými sledují a zajišťují dodržování zdokumentovaného souboru interních strategií a kontrol týkajících se celkového fungování svých interních modelů, a to včetně těch, které se používají pro účely této kapitoly;
f)
u jakéhokoli interního modelu použitého pro účely této kapitoly musí být prokázána přijatelná přesnost v měření rizik;
g)
instituce často provádějí důkladné zátěžové testování, včetně reverzních zátěžových testů, které zahrnuje jakýkoli interní model používaný pro účely této kapitoly, a výsledky těchto zátěžových testů přezkoumává vrcholné vedení a zohledňuje je při stanovování strategií a limitů. Tento proces se zaměřuje zejména na nelikvidnost trhů v krizových podmínkách na trhu, riziko koncentrace, jednosměrné trhy, riziko událostí a riziko náhlého selhání (jump-to-default), nelinearitu produktů, pozice hluboko mimo peníze, pozice podléhající zvětšujícím se rozdílům cen a další rizika, která nemusí být přiměřeně zachycena v interních modelech. Aplikované výkyvy musí zohlednit povahu portfolia a dobu, která by mohla být nutná pro zajištění nebo zvládnutí rizik za ztížených tržních podmínek;
h)
jako součást svého běžného výkonu vnitřního auditu provádějí instituce nezávislý přezkum svých interních modelů, a to včetně těch, které se používají pro účely této kapitoly.
2. Přezkum uvedený v odst. 1 písm. h) se vztahuje jak na činnosti obchodních útvarů, tak i na činnosti nezávislého útvaru řízení rizik. Nejméně jednou ročně instituce provede přezkum svého celkového procesu řízení rizik. Tento přezkum se vztahuje na tyto prvky:
a)
adekvátnost dokumentace o systému a procesu řízení rizik a o organizaci útvaru řízení rizik;
b)
začlenění měření rizika do každodenního řízení rizika a spolehlivost informačního systému pro vedení instituce;
c)
postup používaný institucí pro schvalování modelů oceňování rizika a systémy oceňování, které používají pracovníci útvaru sjednávání obchodů (front office) a útvaru vypořádání obchodů (back office);
d)
rozsah rizik zachycených interním modelem pro měření rizika a validaci jakýchkoli podstatných změn v interním modelu pro měření rizika;
e)
přesnost a úplnost údajů o pozicích, přesnost a přiměřenost předpokladů volatility a korelace a přesnost při oceňování a výpočtech citlivosti na riziko;
f)
ověřovací postup, kterého instituce využívá k vyhodnocování jednotnosti, časové příhodnosti, spolehlivosti a nezávislosti zdrojů údajů používaných v interním modelu;
g)
ověřovací postup, kterého instituce využívá k vyhodnocování zpětného testování, pomocí něhož hodnotí přesnost interního modelu.
3. Instituce sledují vývoj technik a osvědčených postupů a využívají jich ve všech svých interních modelech, jež se používají pro účely této kapitoly.
Článek 369
Interní validace
1. Instituce zavedou postupy, kterými zajistí, aby všechny jejich interní modely používané pro účely této kapitoly byly adekvátně validovány přiměřeně kvalifikovanými stranami nezávislými na vývojovém procesu, a tím bylo zaručeno, že jsou koncepčně správné a odpovídajícím způsobem zahrnují všechna podstatná rizika. Validace se provádí zpočátku, když je interní model vyvinut, a vždy, když jsou v něm provedeny významné změny. Validace se provádí také v pravidelných intervalech, ale zejména když dojde k významným strukturálním změnám na trhu nebo ke změnám ve složení portfolia, které by mohly vést k tomu, že interní model již není adekvátní. Instituce sledují vývoj technik a osvědčených postupů pro interní validaci a zavádějí nové poznatky do praxe. Validace interního modelu se neomezuje na zpětné testování, ale zahrnuje přinejmenším také tyto prvky:
a)
testy prokazující, že veškeré předpoklady v interním modelu jsou přiměřené a nepodceňují nebo nepřeceňují rizika;
b)
vedle regulatorních programů zpětného testování provádějí samy instituce validační testy interního modelu týkající se rizik a struktury jejich portfolií, včetně zpětného testování;
c)
využití hypotetických portfolií, aby se zajistilo, že interní model je schopen zohlednit specifické strukturální vlastnosti, které se mohou objevit, například podstatná bazická rizika a riziko koncentrace.
2. Instituce provádějí zpětné testování jak pro skutečné, tak pro hypotetické změny hodnoty portfolia.
Oddíl 3
Zvláštní požadavky na modelování specifického rizika
Článek 370
Požadavky na modelování specifického rizika
Interní model používaný pro výpočet kapitálových požadavků ke specifickému riziku a interní model pro obchodování s korelací musí splňovat tyto dodatečné požadavky:
a)
objasňuje historické cenové pohyby v portfoliu;
b)
zachycuje koncentrace z hlediska velikosti a změn skladby portfolia;
c)
správně funguje také v nepříznivých podmínkách;
d)
je validován pomocí zpětného testování, na jehož základě se posuzuje, zda je specifické riziko přesně zachyceno. Pokud instituce provádí toto zpětné testování na základě relevantních subportfolií, musí být tato subportfolia vybírána stále stejným způsobem;
e)
zachycuje bazické riziko vázané na daný titul, a je zejména citlivý k podstatným idiosynkratickým rozdílům mezi podobnými, nikoli však identickými pozicemi;
f)
zachycuje riziko událostí.
Článek 371
Vyloučení z modelů specifického rizika
1. Instituce se může rozhodnout, že z výpočtu svého kapitálového požadavku ke specifickému riziku pomocí interního modelu vyloučí ty pozice, u nichž splňuje kapitálový požadavek ke specifickému riziku v souladu s čl. 332 odst. 1 písm. e) nebo článkem 337 s výjimkou těch pozic, na něž se vztahuje přístup podle článku 377.
2. Instituce se může rozhodnout, že ve svém interním modelu nebude zachycovat rizika selhání a migrace u obchodovaných dluhových nástrojů, pokud tato rizika zachycuje prostřednictvím požadavků stanovených v oddíle 4.
Oddíl 4
Interní model pro dodatečné riziko selhání a migrace
Článek 372
Požadavek mít interní model IRC
Instituce, která používá interní model pro výpočet kapitálových požadavků ke specifickému riziku obchodovaných dluhových nástrojů, zavede také interní model pro dodatečné riziko selhání a migrace (IRC), pomocí nějž zachytí vedle rizik zachycených výpočtem hodnot v riziku, popsaným v čl. 365 odst. 1, i dodatečná rizika selhání a migrace pozic jejího obchodního portfolia. Instituce musí prokázat, že její interní model splňuje níže uvedené standardy za předpokladu konstantní úrovně rizika a případně upravené tak, aby odrážely dopad likvidity, koncentrací, zajišťování a přítomnosti opčních charakteristik:
a)
interní model umožňuje smysluplné rozlišení rizika a přesné a konzistentní odhady dodatečného rizika selhání a migrace;
b)
odhady potenciálních ztrát získané pomocí interního modelu plní zásadní úlohu při řízení rizik prováděném danou institucí;
c)
údaje o trhu a pozicích využívané pro účely interního modelu jsou aktuální a jsou podrobovány odpovídajícímu hodnocení kvality;
d)
jsou splněny požadavky uvedené v čl. 367 odst. 3, článku 368, čl.369 odst. 1 a v čl.370 písm. b), c), e) a f).
EBA vydá pokyny týkající se požadavků uvedených v článcích 373 až 376.
Článek 373
Rozsah použití interního modelu IRC
Interní model IRC zahrnuje všechny pozice, pro které platí kapitálový požadavek ke specifickému úrokovému riziku včetně těch, pro které platí 0 % kapitálový požadavek ke specifickému riziku podle článku 336, ale nezahrnuje sekuritizované pozice a úvěrové deriváty n-tého selhání.
Instituce může, se svolením příslušných orgánů, rozhodnout, že bude do modelu IRC soustavně zahrnovat všechny kótované akciové pozice a derivátové pozice odvozené od kótovaných akcií. Svolení se udělí, pokud je takové zařazení v souladu se způsobem, jakým instituce interně měří a řídí riziko.
Článek 374
Parametry interního modelu IRC
1. Instituce používají interní model pro výpočet hodnoty, která vyjadřuje ztráty způsobené selháním a migracemi mezi interními či externími ratingy s 99,9 % intervalem spolehlivosti za horizont jednoho roku. Instituce vypočítají tuto hodnotu alespoň jednou týdně.
2. Korelační předpoklady jsou podpořeny analýzou objektivních údajů v koncepčně správném rámci. Interní model přiměřeně odráží koncentrace emitentů. Odráží rovněž koncentrace, které mohou za krizových podmínek vznikat v rámci kategorií produktů a napříč těmito kategoriemi.
3. Interní model IRC odráží dopad korelací mezi případy selhání a migrace. Dopad diverzifikace mezi případy selhání a migrace na jedné straně a ostatními rizikovými faktory na straně druhé tento model odrážet nesmí.
4. Interní model je založen na předpokladu konstantní úrovně rizika po dobu horizontu v délce jednoho roku, z čehož vyplývá, že dané jednotlivé pozice či skupiny pozic v obchodním portfoliu, u nichž během jejich horizontu likvidity došlo k selhání či migraci, jsou na konci horizontu likvidity přeskládány tak, aby dosáhly počáteční úrovně rizika. Alternativně se instituce může rozhodnout, že bude konzistentně používat předpoklad konstantní pozice po dobu jednoho roku.
5. Horizonty likvidity se stanoví podle doby potřebné k prodeji pozice nebo zajištění všech podstatných relevantních cenových rizik za krizových podmínek na trhu, se zvláštním přihlédnutím k velikosti dané pozice. Horizonty likvidity odrážejí skutečné postupy a zkušenosti z období systematických i idiosynkratických stresů. Horizont likvidity je měřen za konzervativních předpokladů a je dostatečně dlouhý k tomu, aby samotný akt prodeje či zajištění podstatně neovlivnil cenu, za kterou by se prodej nebo zajištění uskutečnily.
6. Pro určení vhodného horizontu likvidity pro pozici či skupinu pozic platí minimální období tří měsíců.
7. Určení vhodného horizontu likvidity pro pozici či skupinu pozic musí zohlednit interní zásady instituce týkající se úprav ocenění a řízení nehybných pozic. Jestliže instituce určuje horizonty likvidity spíše pro skupiny pozic než pro jednotlivé pozice, kritéria pro definování skupin pozic jsou stanovena způsobem, který smysluplně odráží rozdíly v úrovni likvidity. Horizonty likvidity pro koncentrované pozice jsou delší, a odrážejí tak delší období nutné k uzavření takových pozic. Horizont likvidity pro aktiva uskladněná k sekuritizaci (securitisation warehouse) odráží dobu nutnou k vytvoření, prodeji a sekuritizaci aktiv nebo k zajištění podstatných rizikových faktorů za krizových podmínek na trhu.
Článek 375
Zohlednění zajištění v interním modelu IRC
1. Do interního modelu instituce k zachycování dodatečných rizik selhání a migrace lze začlenit zajištění. Pozice lze kompenzovat, pokud se dlouhé a krátké pozice týkají stejného finančního nástroje. Zajištění nebo diversifikační efekty spojené s dlouhými a krátkými pozicemi se zahrnutím různých nástrojů nebo různých cenných papírů vydaných týmž dlužníkem i s dlouhými a krátkými pozicemi u různých emitentů lze zohlednit pouze explicitním modelováním hrubých dlouhých a krátkých pozic v různých nástrojích. Instituce zohlední dopad podstatných rizik, která by mohla vzniknout v intervalu mezi okamžikem splatnosti zajištění a horizontem likvidity, i možnou přítomnost významných bazických rizik v zajišťovacích strategiích podle produktu, seniority v kapitálové struktuře, interního či externího ratingu, doby splatnosti, roku původu a jiných rozdílů v nástrojích. Instituce zohledňuje zajištění pouze v rozsahu, v němž je lze zachovat i v situaci, kdy se u dlužníka zvyšuje pravděpodobnost úvěrové či jiné události.
2. U pozic v obchodním portfoliu zajištěných pomocí dynamických zajišťovacích strategií lze zohlednit přeskládání zajištění v rámci horizontu likvidity zajištěné pozice za předpokladu, že instituce:
a)
se rozhodne modelovat přeskládání zajištění konzistentně v celé příslušné skupině pozic obchodního portfolia;
b)
prokáže, že zohlednění výsledků přeskládání vede k lepšímu měření rizik, a
c)
prokáže, že trhy pro zajišťující nástroje jsou dostatečně likvidní na to, aby toto přeskládání i v krizových obdobích umožnily. Veškerá zbytková rizika vyplývající z dynamických zajišťovacích strategií musí být zohledněna v kapitálovém požadavku.
Článek 376
Zvláštní požadavky na interní model IRC
1. Interní model k zachycování dodatečných rizik selhání a migrace odráží nelineární dopad opcí, strukturovaných úvěrových derivátů a ostatních pozic s podstatným nelineárním chováním vzhledem k cenovým pohybům. Instituce rovněž řádně zohlední rizika modelů přítomná v oceňování a odhadování cenových rizik spojených s takovými produkty.
2. Interní model je založen na údajích, které jsou objektivní a aktuální.
3. Při nezávislém přezkoumávání a validaci svých interních modelů používaných pro účely této kapitoly, a to i pro účely systému měření rizika, instituce provádí zejména všechny tyto činnosti:
a)
ověří, zda je její modelovací přístup ke korelacím a cenovým změnám pro její portfolio vhodný, včetně volby a vah jejích faktorů systémového rizika;
b)
provede různé zátěžové testy včetně analýzy citlivosti a analýzy scénářů s cílem vyhodnotit kvalitativní a kvantitativní oprávněnost interního modelu, zvláště pokud jde o zacházení s koncentrovanými pozicemi. Tyto testy nesmí být omezeny na škálu zaznamenaných historických událostí;
c)
uskuteční vhodnou kvantitativní validaci včetně příslušných interních standardů (benchmarks) modelování.
4. Interní model musí být konzistentní s interními metodikami řízení rizik pro určování, měření a řízení obchodních rizik používanými v dané instituci.
5. Instituce musí dokumentovat své interní modely tak, aby byly její předpoklady ohledně korelací a dalších prvků modelovacího postupu pro příslušné orgány transparentní.
6. Interní model konzervativně hodnotí riziko vznikající z méně likvidních pozic a pozic s omezenou transparentností cen za realistických tržních scénářů. Kromě toho splňuje minimální standardy pro údaje. Zástupné ukazatele jsou přiměřeně konzervativní a lze je používat pouze tehdy, pokud jsou dostupné údaje nedostačující nebo neodrážejí skutečnou volatilitu pozice nebo portfolia.
Oddíl 5
Interní model pro obchodování s korelací
Článek 377
Požadavky na interní model pro obchodování s korelací
1. Příslušné orgány udělí svolení používat interní model pro kapitálový požadavek u obchodního portfolia s korelací namísto kapitálového požadavku podle článku 338 institucím, kterým je povoleno používat interní model pro specifické riziko dluhových nástrojů a které splňují požadavky stanovené v odstavcích 2 až 6 tohoto článku, v čl. 367 odst. 1 a odst. 3, v článku 368, čl. 369 odst. 1 a čl. 370 písm. a), b), c), e) a f).
2. Instituce použije tento interní model pro výpočet hodnoty, která přiměřeně zachytí všechna cenová rizika s 99,9 % intervalem spolehlivosti po dobu horizontu v délce jednoho roku za předpokladu konstantní úrovně rizika a případně bude upravena tak, aby odrážela vliv likvidity, koncentrací, zajištění a přítomnosti opčních charakteristik. Instituce vypočítají tuto hodnotu alespoň jednou týdně.
3. Model uvedený v odstavci 1 náležitě zachytí tato rizika:
a)
kumulativní riziko vyplývající z vícenásobných selhání u tranšovaných produktů, včetně různého řazení selhání;
b)
riziko úvěrového rozpětí, včetně gama efektů a křížových gama efektů;
c)
volatilitu implikovaných korelací, včetně křížového efektu mezi rozpětími a korelacemi;
d)
bazické riziko včetně:
i)
bazického rozdílu mezi úvěrovým rozpětím indexu a úvěrovým rozpětím jeho jednotlivých složek a
ii)
bazického rozdílu mezi implikovanou korelací indexu a implikovanou korelací individuálního portfolia (bespoke portfolios);
e)
volatilitu míry výtěžnosti, jelikož tato volatilita souvisí s tím, že míra výtěžnosti má tendenci ovlivňovat ceny tranší;
f)
riziko podhodnocení nákladu zajištění (hedge slippage) vzhledem ke skutečnosti, že komplexní riziková míra využívá dynamické zajišťování, a potenciální náklady na přeskládání těchto zajištění;
g)
jakákoli další podstatná cenová rizika pozic v portfoliu obchodování s korelací.
4. Instituce v rámci modelu uvedeného v odstavci 1 použije dostatek tržních údajů, aby tak zajistila plné zachycení zásadních rizik těchto expozic ve svém interním přístupu, v souladu s požadavky stanovenými v tomto článku. Instituce rovněž prokáže příslušným orgánům prostřednictvím zpětného testování nebo jinými vhodnými prostředky, že její model dokáže odpovídajícím způsobem objasnit historické cenové změny těchto produktů.
Instituce zavede odpovídající zásady a postupy pro oddělení pozic, pro které má svolení začlenit je do kapitálového požadavku v souladu s tímto článkem, od jiných pozic, pro které takové svolení nemá.
5. Instituce pravidelně podrobí portfolio všech pozic zahrnutých do modelu uvedeného v odstavci 1 souboru zvláštních, předem stanovených zátěžových scénářů. Tyto zátěžové scénáře zkoumají účinky krizových podmínek na míry selhání, míry výtěžnosti, úvěrová rozpětí, bazické riziko a účinky korelací a jiných relevantních rizikových faktorů na portfolio obchodování s korelací. Instituce tyto zátěžové scénáře použije alespoň jednou týdně a alespoň jednou za čtvrt roku podá příslušným orgánům zprávu o výsledcích, která bude zahrnovat srovnání s kapitálovým požadavkem dané instituce stanoveným podle tohoto článku. Jakékoli případy, kdy zátěžové testy ukazují na podstatně nedostatečný kapitálový požadavek pro portfolio obchodování s korelací, jsou oprávněnému orgánu dohledu včas hlášeny. EBA vydá pokyny pro používání zátěžových scénářů určených pro portfolio obchodování s korelací.
6. Interní model instituce konzervativně hodnotí riziko vznikající z méně likvidních pozic a pozic s omezenou transparentností cen za realistických tržních scénářů. Kromě toho splňuje minimální standardy pro údaje. Zástupné ukazatele jsou přiměřeně konzervativní a lze je používat pouze tehdy, pokud jsou dostupné údaje nedostačující nebo neodrážejí skutečnou volatilitu pozice nebo portfolia.
HLAVA V
KAPITÁLOVÉ POŽADAVKY K VYPOŘÁDACÍMU RIZIKU
Článek 378
Vypořádací riziko a riziko dodání
V případě transakcí, v nichž dluhové nástroje, akcie, cizí měny a komodity (kromě repo obchodů a půjček nebo výpůjček cenných papírů nebo komodit) nejsou vypořádány po řádném datu dodání, instituce vypočítá cenový rozdíl, kterému je vystavena.
Cenový rozdíl se vypočítá jako rozdíl mezi dohodnutou vypořádací cenou za dotyčný dluhový nástroj, akcii, cizí měnu nebo komoditu a jejich aktuální tržní hodnotou, pokud by tento rozdíl mohl znamenat pro úvěrovou instituci ztrátu.
Instituce cenový rozdíl vynásobí příslušným koeficientem v pravém sloupci níže uvedené tabulky č. 1 za účelem výpočtu kapitálového požadavku instituce k vypořádacímu riziku.
Tabulka č. 1
Počet pracovních dnů po řádném dni vypořádání
(%)
5 - 15
8
16 - 30
50
31 - 45
75
46 nebo více
100
Článek 379
Volné dodávky
1. Od instituce se požaduje, aby držela kapitál, jak je stanoveno v tabulce č. 2, pokud:
a)
zaplatila za cenné papíry, cizí měny nebo komodity dříve, než je obdržela, nebo dodala cenné papíry, cizí měny nebo komodity dříve, než za ně dostala zaplaceno;
b)
v případě přeshraničních transakcí uplynul jeden nebo více dnů od provedení platby nebo dodávky.
Tabulka č. 2
Kapitálové zacházení s volnými dodávkami
Sloupec 1
Sloupec 2
Sloupec 3
Sloupec 4
Typ transakce
Až do první smluvní platby nebo dodávky
Od první smluvní platby nebo dodávky až do čtyř dnů po druhé smluvní platbě nebo dodávce
Od 5 pracovních dnů po druhé smluvní platbě nebo dodávce až do zániku transakce
Volné dodávky
Bez kapitálového požadavku
Zacházet jako s expozicí
Zacházet jako s expozičním rizikem s váhou 1 250 %
2. Při uplatňování rizikové váhy na expozice volných dodávek, se kterými se zachází podle sloupce 3 v tabulce č. 2, mohou instituce využívající přístup IRB stanovený v části třetí hlavě II kapitole 3 přiřadit protistranám, pro které nemají jinou expozici investičního portfolia, PD na základě externího ratingu protistrany. Instituce používající vlastní odhady LGD mohou uplatnit LGD stanovené v čl. 161 odst. 1 na expozice volných dodávek, které se posuzují podle sloupce 3 v tabulce č. 2, za předpokladu, že tento postup uplatní na všechny takové expozice. Alternativně mohou instituce používající přístup IRB stanovený v části třetí hlavě II kapitole 3 uplatnit rizikové váhy podle standardizovaného přístupu stanoveného v části třetí hlavě II kapitole 2 za předpokladu, že je uplatní na všechny takové expozice, nebo mohou na všechny takové expozice uplatnit 100 % rizikovou váhu.
Pokud není výše kladné expozice vyplývající z transakcí v rámci volných dodávek podstatná, mohou instituce na tyto expozice uplatnit rizikovou váhu 100 % kromě případů, kdy je třeba na tyto expozice uplatnit rizikovou váhu 1 250 % v souladu se sloupcem 4 tabulky č. 2 v odstavci 1.
3. Jako alternativu k používání rizikové váhy 1 250 % na expozice volných dodávek podle sloupce 4 tabulky č. 2 v odstavci 1 může instituce odečíst převedenou hodnotu plus stávající pozitivní expozici těchto expozic vůči položkám kmenového kapitálu tier 1 v souladu se čl. 36 odst. 1 písm. k).
Článek 380
Upuštění od požadavků
Pokud dojde k systémovému selhání celého vypořádacího nebo clearingového systému nebo ústřední protistrany, mohou příslušné orgány upustit od kapitálových požadavků vypočtených podle článků 378 a 379, dokud nedojde k nápravě situace. V tomto případě nebude selhání protistrany při vypořádání obchodu považováno za selhání pro účely úvěrového rizika.
HLAVA VI
KAPITÁLOVÉ POŽADAVKY K RIZIKU ÚVĚROVÉ ÚPRAVY V OCENĚNÍ
Článek 381
Význam pojmu „úvěrová úprava v ocenění“
Pro účely této hlavy a hlavy II kapitoly 6 se „úvěrovou úpravou v ocenění“ (credit valuation adjustment, dále jen „CVA“) rozumí úprava v ocenění portfolia transakcí s protistranou, které bylo stanoveno tržní cenou střed. Tato úprava odráží aktuální tržní hodnotu úvěrového rizika protistrany vůči instituci, ovšem neodráží aktuální tržní hodnotu úvěrového rizika instituce vůči protistraně.
Článek 382
Oblast působnosti
1. Instituce vypočítá kapitálové požadavky k riziku CVA v souladu s touto hlavou u všech OTC derivátových nástrojů pro všechny své obchodní činnosti, s výjimkou úvěrových derivátů uznaných ke snížení objemů rizikově vážených expozic pro úvěrové riziko.
2. Instituce zahrnou transakce s financováním cenných papírů do výpočtu kapitálových požadavků podle odstavce 1, pokud příslušný orgán rozhodne, že expozice dané instituce vůči riziku CVA vyplývajícímu z těchto operací jsou podstatné.
3. Transakce se způsobilou ústřední protistranou a transakce mezi klientem a členem clearingového systému, pokud člen clearingového systému působí jako prostředník mezi klientem a způsobilou ústřední protistranou a dané transakce způsobují vznik obchodní expozice člena clearingového systému vůči způsobilé ústřední protistraně, se vylučují z kapitálových požadavků k riziku CVA.
4. Z kapitálových požadavků k riziku CVA se vylučují tyto transakce:
a)
operace s nefinančními protistranami podle definice uvedené v čl. 2 bodu 9 nařízení (EU) č. 648/2012, nebo operace s nefinančními protistranami usazenými ve třetí zemi, pokud tyto operace nepřekročí clearingový práh podle čl. 10 odst. 3 a 4 uvedeného nařízení.
b)
obchody uvnitř skupiny podle článku 3 nařízení (EU) č. 648/2012, pokud členské státy nepřijmou vnitrostátní právní předpisy požadující strukturální oddělení v rámci bankovní skupiny, přičemž v takovém případě mohou příslušné orgány požadovat, aby byly tyto obchody uvnitř skupiny mezi strukturálně oddělenými institucemi zahrnuty do kapitálových požadavků;
c)
operace s protistranami podle čl. 2 bodu 10 nařízení (EU) č. 648/2012, na něž se vztahují přechodná ustanovení čl. 89 odst. 1 uvedeného nařízení, dokud tato přechodná ustanovení nepřestanou být použitelná;
d)
operace s protistranami podle čl. 1 odst. 4 písm. a) a b) a odst. 5 písm. a), b) a c) nařízení (EU) č. 648/2012 a operace s protistranami, pro něž je v článku 115 tohoto nařízení stanovena riziková váha 0 % pro expozice vůči takovým protistranám.
Výjimka z požadavku CVA vůči takovým operacím podle tohoto odstavce písm. c), které jsou podniknuty během přechodného období stanoveného v čl. 89 odst. 1 nařízení (EU) č. 648/2012, by se uplatní po celou dobu smlouvy týkající se takové operace.
5. EBA provede do 1. ledna 2015 a poté každé dva roky přezkum s ohledem na vývoj v oblasti mezinárodní regulace, mimo jiné o potenciálních metodikách nastavení a prahů pro uplatnění požadavků CVA vůči nefinačním protistranám usazeným ve třetí zemi.
EBA ve spolupráci s orgánem ESMA vypracuje návrhy regulačních technických norem pro stanovení postupů, jimiž by se operace s nefinančními protistranami usazenými ve třetí zemi vyňaly z kapitálových požadavků pro riziko CVA.
EBA předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi do šesti měsíců ode dne provedení přezkumu uvedeného v prvním pododstavci.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v druhém pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.];
Článek 383
Pokročilá metoda
1. Instituce, která má svolení používat interní model pro specifické riziko dluhových nástrojů v souladu s čl. 363 odst. 1 písm. d), pro všechny transakce, pro které má svolení k použití metody interního modelu pro určení hodnoty expozice u přidružené expozice úvěrového rizika protistrany v souladu s článkem 283, stanoví kapitálové požadavky k riziku CVA modelováním dopadu změn úvěrových rozpětí protistrany na CVA všech protistran těchto transakcí, s přihlédnutím k zajištěním CVA, která jsou způsobilá podle článku 386.
Instituce použije svůj interní model pro stanovení kapitálových požadavků ke specifickému riziku spojenému s obchodovanými dluhovými pozicemi a uplatní 99 % interval spolehlivosti a období držení rovnocenné 10 dnům. Interní model je třeba použít takovým způsobem, aby simuloval změny úvěrového rozpětí protistran, ale nemodeloval citlivost CVA na změny jiných tržních faktorů, včetně změny v hodnotě referenčního aktiva, komodity, měny nebo úrokové sazby derivátu.
Kapitálové požadavky k riziku CVA pro každou protistranu se vypočítají v souladu s tímto vzorcem:
kde:
ti
=
čas i-tého přecenění s počátkem v t0= 0;
tT
=
nejdelší smluvní splatnost z celé skupiny transakcí se započtením s protistranou;
si
=
je úvěrové rozpětí protistrany vztahující se k časovému vrcholu ti použité pro výpočet CVA protistrany. Pokud je známo rozpětí swapu úvěrového selhání protistrany, instituce použije toto rozpětí. Pokud toto rozpětí swapu úvěrového selhání známo není, instituce použije zástupný indikátor rozpětí přiměřený ratingu, odvětví a regionu protistrany;
LGDMKT
=
LGD protistrany, která je založena na rozpětí tržního nástroje protistrany, pokud je nástroj protistrany znám. Pokud nástroj protistrany znám není, musí být založena na zástupných indikátorech rozpětí, které jsou přiměřené s ohledem na rating, odvětví a region protistrany.
První člen součtu představuje aproximaci tržní implikované podmíněné pravděpodobnosti selhání ke kterému by došlo mezi dobami ti-1 a ti;
EEi
=
očekávaná expozice vůči protistraně v čase přecenění ti, přičemž expozice plynoucí z různých skupin transakcí se započtením vůči stejné protistraně se sčítají a nejdelší splatnost každé skupiny transakcí se započtením je dána nejdelší smluvní splatností ve skupině transakcí se započtením; v případě maržového obchodování musí instituce použít zacházení stanovené v odstavci 3, pokud instituce používá pro maržové obchodování míry EPE uvedené v čl. 285 odst. 1 písm. a) nebo písm. b);
Di
=
bezrizikový diskontní faktor v čase ti, kde D0 = 1.
2. Při výpočtu kapitálových požadavků k riziku CVA pro protistranu založí instituce všechny vstupy do svého interního modelu pro specifické riziko dluhových nástrojů na těchto vzorcích (podle toho, který je vhodný):
a)
pokud je model založen na úplném přecenění, je nutno přímo použít vzorec uvedený v odstavci 1.
b)
pokud je model založen na citlivosti na úvěrová rozpětí pro specifické časové vrcholy, instituce založí každou citlivost na úvěrové rozpětí („Regulatorní CS01“) na tomto vzorci:
Pro poslední časový úsek i = T je odpovídajícím vzorcem
c)
pokud model využívá citlivostí na úvěrové rozpětí, pokud jde o paralelní posuny v úvěrovém rozpětí, instituce použije tento vzorec:
d)
pokud model využívá citlivostí druhého řádu na posuny v úvěrových rozpětích (gama rozpětí), vypočítá se gama podle vzorce v odstavci 1.
3. Instituce používající míry EPE pro kolateralizované OTC deriváty uvedené v čl. 285 odst. 1 písm. a) nebo b) postupují při stanovování kapitálových požadavků k riziku CVA v souladu s odstavcem 1 takto:
a)
předpokládají konstantní profil očekávaných expozic;
b)
stanoví očekávanou expozici rovnu efektivní očekávané expozici vypočítané podle čl. 285 odst. 1 písm. b) pro splatnosti rovnající se větší z těchto hodnot:
i)
polovina nejdelší splatnosti vyskytující se ve skupině transakcí se započtením;
ii)
pomyslná vážená průměrná splatnost všech transakcí v rámci skupiny transakcí se započtením.
4. Instituce, které je uděleno svolení příslušným orgánem v souladu s článkem 283 používat metodu interního modelu pro výpočet hodnot expozice ve vztahu k většině její činnosti, ale která používá metody stanovené v hlavě II kapitole 6 oddíle 3, 4 nebo 5 pro menší portfolia a které je uděleno povolení používat přístup interních modelů pro specifické riziko dluhových nástrojů v souladu s čl.363 odst. 1 písm. d), může se svolením příslušných orgánů vypočítat kapitálové požadavky k riziku CVA v souladu s odstavcem 1 pro skupiny transakcí se započtením nezahrnuté do metody interního modelu. Příslušné orgány udělí toto svolení pouze tehdy, pokud instituce používá metody stanovené v hlavě II kapitole 6 oddíle 3, 4 nebo 5 pro omezený počet malých portfolií.
Pro účely výpočtu podle předchozího pododstavce, a pokud model použitý v rámci metody interního modelu nevytvoří profil očekávaných expozic, postupují instituce takto:
a)
předpokládají konstantní profil očekávaných expozic;
b)
stanoví očekávané expozice jako rovnající se hodnotě expozice vypočtené podle metod stanovených v hlavě II kapitole 6 oddíle 3, 4 nebo 5 nebo podle metody interního modelu pro splatnost rovnající se větší z těchto hodnot:
i)
polovina nejdelší splatnosti vyskytující se ve skupině transakcí se započtením;
ii)
pomyslná vážená průměrná splatnost všech transakcí v rámci skupiny transakcí se započtením.
5. Instituce stanoví kapitálové požadavky k riziku CVA v souladu s čl. 364 odst. 1 a články 365 a 367 jako součet nestresových a stresových hodnot v riziku, které se vypočtou takto:
a)
pro nestresovou hodnotu v riziku se použije stávající kalibrace parametrů pro očekávané expozice, jak je uvedeno v čl. 292 odst. 2 prvním pododstavci;
b)
pro stresovou hodnotu v riziku se použijí budoucí profily očekávaných expozic protistrany s využitím zátěžové kalibrace uvedené v čl. 292 odst. 2 druhém pododstavci. Krizové období pro parametry úvěrového rozpětí je nejvážnější jednoleté krizové období, které lze identifikovat v rámci tříletého krizového období použitého pro parametry expozice;
c)
pro tyto výpočty se použije koeficient násobení třemi zavedený ve výpočtu kapitálových požadavků na základě hodnoty v riziku a stresové hodnoty v riziku. EBA sleduje důslednost veškerých rozhodnutí orgánů dohledu vedoucích k uplatnění vyššího násobku, než je uvedený trojnásobek vstupních údajů hodnoty v riziku a stresové hodnoty v riziku, na jejichž základě se stanoví požadavek CVA. Příslušné orgány, které uplatní koeficient vyšší než tři, předloží orgánu EBA písemné odůvodnění;
d)
výpočet se provede alespoň jednou měsíčně a očekávaná expozice, která se použije, se vypočítá se stejně často. Pokud je použita nižší než denní četnost, pro účely výpočtu stanoveného v čl. 364 odst. 1 písm. a) bodu ii) a písm. b) bodu ii) použijí instituce průměr za období tří měsíců.
6. V případě expozic vůči protistraně, pro níž interní model instituce pro specifické riziko dluhových nástrojů nestanovuje zástupný indikátor rozpětí, který je přiměřený s ohledem na kritéria ratingu, odvětví a regionu protistrany, použije instituce pro výpočet kapitálových požadavků k riziku CVA metodu stanovenou v článku 384.
7. EBA vypracuje návrhy regulačních technických norem, v nichž podrobněji upřesní:
a)
jak má být vymezen zástupný indikátor rozpětí pomocí schváleného interního modelu pro specifické riziko dluhových nástrojů dané instituce pro účely určení si a LGDMKT podle odstavce 1;
b)
počet a velikost portfolií, které splňují kritérium omezeného počtu malých portfolií uvedené v odstavci 4.
EBA předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi do 1. ledna 2014.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
Článek 384
Standardizovaná metoda
1. Instituce, která nevypočítává kapitálové požadavky k riziku CVA pro své protistrany v souladu s článkem 383, vypočítá kapitálové požadavky portfolia k riziku CVA pro každou protistranu podle níže uvedeného vzorce, přičemž zohlední zajištění CVA, která jsou způsobilá podle článku 386:
kde:
h
=
roční rizikový horizont (v ročních jednotkách); h = 1;
wi
=
váha použitelná na protistranu „i“.
Protistraně „i“ je přiřazena jedna ze šesti vah wi na základě externího úvěrového hodnocení vypracovaného určenou externí ratingovou agenturou, jak je uvedeno v tabulce č. 1. U protistran, pro které není k dispozici úvěrové hodnocení vypracované určenou externí ratingovou agenturou:
a)
instituce používající přístup podle hlavy II kapitoly 3 přiřadí internímu ratingu protistrany jedno z úvěrových hodnocení;
b)
instituce používající přístup podle hlavy II kapitoly 2 přidělí této protistraně váhu wi = 1,0 %. Pokud však instituce použije na rizikovou váhu expozice úvěrového rizika protistrany vůči této protistraně článek 128, přidělí se váha wi = 3,0 %.
=
celková hodnota expozice úvěrového rizika protistrany „i“ (součet v rámci celé skupiny transakcí se započtením) včetně dopadu kolaterálu v souladu s metodami stanovenými v hlavě II kapitole 6 oddílech 3 až 6, podle potřeby, na výpočet kapitálových požadavků k úvěrovému riziku protistrany pro tuto protistranu. Instituce používající jednu z metod uvedených v hlavě II kapitole 6 oddílech 3 a 4 mohou jako hodnotu EADitotal použít plně upravenou hodnotu expozice v souladu s čl. 223 odst. 5.
U institucí, které nepoužívají metodu stanovenou v hlavě II kapitole 6 oddíle 6 se expozice diskontuje použitím tohoto činitele:
Bi
=
pomyslná hodnota nakoupených zajištění swapů úvěrového selhání na jedno jméno (jejich součet, pokud jde o více než jednu pozici) odkazujících na protistranu „i“ a používaných k zajištění rizika CVA.
Tato pomyslná částka musí být diskontována s použitím tohoto činitele:
Bind
=
plná pomyslná hodnota jednoho nebo více swapů úvěrového selhání založených na indexu, nakoupených k zajištění a použitých k zajištění rizika CVA.
Tato pomyslná částka musí být diskontována s použitím tohoto činitele:
wind
=
váha použitelná na zajištění založené na indexu.
Instituce stanoví hodnotu wind na základě výpočtu váženého průměru wi, který je použitelný pro jednotlivé složky tohoto indexu;
Mi
=
efektivní splatnost transakcí s protistranou i.
U instituce, která používá metodu stanovenou v hlavě II kapitole 6 oddíle 6, se Mi vypočítá podle čl. 162 odst. 2 písm. g). Pro tyto účely však nesmí být Mi omezena na pět let, ale na nejdelší smluvní zbývající dobu splatnosti ve skupině transakcí se započtením;
U instituce, která nepoužívá metodu stanovenou v hlavě II kapitole 6 oddíle 6, je Mi průměrná pomyslná vážená splatnost podle čl. 162 odst. 2 písm. b); Pro tyto účely však nesmí být Mi omezena na pět let, ale na nejdelší smluvní zbývající dobu splatnosti ve skupině transakcí se započtením;
=
splatnost zajišťovacího nástroje s pomyslnou Bi (množství Mi hedge Bi se sečtou, pokud jde o několik pozic);
Mind
=
splatnost indexového zajištění.
V případě více než jedné pozice se zajištěním založeným na indexu je Mind průměrná splatnost vážená pomyslnými hodnotami.
2. Pokud je protistrana zahrnuta do indexu, na němž je založen swap úvěrového selhání použitý pro zajištění úvěrového rizika protistrany, instituce může odečíst pomyslnou částku, kterou by bylo možné přiřadit uvedené protistraně v souladu s váhou jejího referenčního nástroje, od pomyslné hodnoty CDS založeného na indexu a posuzovat ji jako zajištění na jedno jméno (Bi) jednotlivé protistrany se splatností založenou na splatnosti indexu.
Tabulka č. 1
Stupeň úvěrové kvality
Váha wi
1
0,7 %
2
0,8 %
3
1,0 %
4
2,0 %
5
3,0 %
6
10,0 %
Článek 385
Alternativa k metodám CVA pro výpočet kapitálových požadavků
Instituce používající metodu původní expozice podle článku 275 mohou alternativně k článku 384 pro nástroje uvedené v článku 382 a s výhradou předchozího souhlasu příslušného orgánu vynásobit výsledné objemy rizikově vážených expozic koeficientem v hodnotě 10 pro zjištění úvěrového rizika protistran u těchto expozic, namísto výpočtu kapitálových požadavků k riziku CVA.
Článek 386
Způsobilá zajištění
1. Zajištění jsou „způsobilými zajištěními“ pro účely výpočtu kapitálových požadavků k riziku CVA podle článků 383 a 384 pouze tehdy, pokud se používají za účelem snížení rizik CVA a jsou jako taková řízena a odpovídají jednomu z těchto typů:
a)
swapy úvěrového selhání na jedno jméno nebo jiné rovnocenné zajišťovací nástroje odkazující přímo na protistranu;
b)
swapy úvěrového selhání založené na indexu za předpokladu, že jakákoli báze mezi rozpětím jednotlivé protistrany a rozpětím nástroje, který náleží do indexu, na němž je swap úvěrového selhání založen, se ke spokojenosti příslušného orgánu odráží v hodnotě v riziku.
Požadavek v písmenu b), že jakákoli báze mezi rozpětím jednotlivé protistrany a rozpětím nástrojů indexů, na kterých jsou založena zajištění swapů úvěrového selhání, se odráží v hodnotě v riziku, se uplatní rovněž na případy, kdy se pro rozpětí protistrany použije zástupných indikátorů.
U všech protistran, pro které se použije zástupných indikátorů, instituce použije přiměřené bazické časové řady z reprezentativní skupiny podobných jmen, u kterých je rozpětí k dispozici.
Není-li příslušný orgán spokojen s tím, jak je zohledněna báze mezi rozpětím jednotlivých protistran a rozpětími nástrojů indexů, na kterých jsou založena zajištění swapů úvěrového selhání, pak instituce zohlední pouze 50 % pomyslné hodnoty tohoto zajištění při výpočtu hodnoty v riziku.
Nadměrné zajištění expozic vůči swapům úvěrového selhání na jedno jméno metodou stanovenou v článku 383 není dovoleno.
2. Instituce při výpočtu kapitálových požadavků k riziku CVA nezohlední jiné typy zajištění rizika protistrany. Zejména tranšované swapy nebo swapy úvěrového selhání n-tého selhání a úvěrové dluhové cenné papíry n-tého selhání nejsou způsobilými zajištěními pro účely výpočtu kapitálových požadavků k riziku CVA.
3. Způsobilá zajištění, která jsou zahrnuta do výpočtu kapitálových požadavků k riziku CVA, nelze zahrnout do výpočtu kapitálových požadavků ke specifickému riziku, jak je stanoven v hlavě IV, nebo posuzovat jako snížení jiného úvěrového rizika než úvěrového rizika protistrany u stejného portfolia transakcí.
ČÁST ČTVRTÁ
VELKÉ EXPOZICE
Článek 387
Předmět
Instituce sledují a řídí své velké expozice v souladu s touto částí.
Článek 388
Negativní působnost
Tato část se nepoužije na investiční podniky, které splňují kritéria stanovená v čl. 95 odst. 1 nebo v čl. 96 odst. 1.
Tato část se nepoužije na skupinu na základě její konsolidované situace, pokud tato skupina zahrnuje pouze investiční podniky podle čl. 95 odst. 1 nebo čl. 96 odst. 1 a pomocné společnosti, a v případě, že součástí této skupiny nejsou úvěrové instituce.
Článek 389
Definice
Pro účely této části se „expozicí“ rozumí jakékoli aktivum nebo podrozvahová položka uvedené v části třetí hlavě II kapitole 2 bez uplatnění rizikové váhy nebo stupně rizika.
Článek 390
Výpočet hodnoty expozice
1. Hodnota expozice vyplývající z položek uvedených v příloze II se vypočítá podle jedné z metod stanovených v části třetí hlavě II kapitole 6.
2. Instituce se svolením použít metodu interního modelu v souladu s článkem 283 mohou tuto metodu použít pro výpočet hodnoty expozice repo obchodů, půjček či výpůjček cenných papírů nebo komodit, maržových obchodů a transakcí s delší dobou vypořádání.
3. Instituce, které vypočítávají kapitálové požadavky pro své obchody zahrnuté v obchodním portfoliu podle části třetí hlavy IV kapitoly 2 článku 299 a části třetí hlavy V, a případně části třetí hlavy IV kapitoly 5, vypočítají expozice vůči jednotlivým klientům, které vznikají v obchodním portfoliu, sečtením těchto položek:
a)
kladné převahy dlouhých pozic instituce nad jejími krátkými pozicemi u všech finančních nástrojů emitovaných daným klientem, přičemž se čistá pozice u každého z různých nástrojů vypočítá podle metod uvedených v části třetí hlavě IV kapitole 2;
b)
čisté expozice v případě upsání dluhových nebo akciových nástrojů;
c)
expozic vyplývajících z transakcí, dohod a smluv s dotyčným klientem uvedených v článcích 299 a 378 až 380, přičemž tyto expozice se vypočítají způsobem stanoveným v uvedených článcích pro výpočet hodnot expozice.
Pro účely písmene b) se čistá expozice vypočítá tak, že se odečtou ty pozice z upsání, které upsaly nebo za které spoluručí třetí strany na základě formální dohody, snížené o faktory uvedené v článku 345.
Pro účely písmene b) instituce zřídí systémy pro sledování a řízení upsaných expozic mezi dobou počátečního závazku a následujícím pracovním dnem s přihlédnutím k povaze rizik podstupovaných na dotyčných trzích.
Pro účely písmene c) se z odkazu v článku 299 vyloučí část třetí hlava II kapitola 3.
4. Celkové expozice vůči jednotlivým klientům nebo ekonomicky spjatým skupinám klientů se vypočítají jako součet expozic obchodního portfolia a investičního portfolia.
5. Expozice vůči ekonomicky spjatým skupinám klientů se vypočítají jako součet expozic vůči jednotlivým klientům ve skupině.
6. Expozice nezahrnují:
a)
v případě devizových operací expozice s obvyklým průběhem vypořádání do dvou pracovních dnů po zaplacení;
b)
v případě koupě nebo prodeje cenných papírů expozice s obvyklým průběhem vypořádání do pěti pracovních dnů po zaplacení nebo dodání cenných papírů podle toho, k čemu dojde dřív;
c)
v případě poskytování služeb převodů peněz, včetně provádění platebních služeb, clearingu a vypořádání v jakékoli měně a korespondenčního bankovnictví nebo clearingu finančních nástrojů a vypořádání transakcí a úschovy pro klienty, opožděné příjmy prostředků financování a jiné expozice vzniklé z důvodu činnosti klienta, které trvají nejdéle do následujícího pracovního dne;
d)
v případě poskytování služeb převodů peněz, včetně provádění platebních služeb, clearingu a vypořádání v jakékoli měně a korespondenčního bankovnictví, expozice v horizontu jednoho dne (intra-day) vůči institucím poskytujícím tyto služby;
e)
expozice odečtené z kapitálu v souladu se články 36, 56 a 66.
7. Za účelem zjištění celkové expozice vůči klientovi nebo ekonomicky spjaté skupině klientů, pokud jde o klienty, vůči nimž má instituce expozice na základě transakcí uvedených v čl. 112 písm. m) a o) nebo na základě jiných transakcí, u nichž existuje expozice vůči podkladovým aktivům, instituce posoudí své podkladové expozice s přihlédnutím k ekonomické podstatě struktury transakce a rizikům spojeným se strukturou vlastní transakce, aby určila, zda tato struktura představuje dodatečnou expozici.
8. EBA vypracuje návrhy regulačních technických norem pro upřesnění těchto otázek:
a)
podmínky a metodiky používané k určení celkové expozice vůči klientovi nebo ekonomicky spjaté skupině klientů, pokud jde o druhy expozic uvedené v odstavci 7;
b)
podmínky, za nichž struktura transakce uvedená v odstavci 7 nepředstavuje dodatečnou expozici.
EBA předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi do 1. ledna 2014.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
Článek 391
Definice instituce pro účely týkající se velkých expozic
Pro účely výpočtu hodnoty expozic v souladu s touto částí pojem „instituce“ zahrnuje rovněž všechny soukromé nebo veřejné podniky včetně jejich poboček, které by, kdyby byly usazeny v Unii, odpovídaly definici pojmu „instituce“ a získaly povolení ve třetí zemi, která uplatňuje požadavky v oblasti obezřetnostního dohledu a regulace, jež jsou přinejmenším rovnocenné požadavkům uplatňovaným v Unii.
Článek 392
Definice velké expozice
Expozice instituce vůči klientovi nebo ekonomicky spjaté skupině klientů se považuje ze velkou, představuje-li její hodnota alespoň 10 % použitelného kapitálu instituce.
Článek 393
Schopnost identifikovat a řídit velkou expozici
Instituce musí mít řádné administrativní a účetní postupy a odpovídající mechanismy vnitřní kontroly pro účely určování, řízení, sledování, podávání zpráv a pro záznam všech velkých expozic a jejich následných změn v souladu s tímto nařízením.
Článek 394
Požadavky týkající se podávání zpráv
1. Instituce podá příslušným orgánům o každé velké expozici včetně velkých expozic, které jsou vyňaty z působnosti čl. 395 odst. 1, zprávu obsahující tyto informace:
a)
určení klienta nebo ekonomicky spjaté skupiny klientů, vůči kterým má instituce velkou expozici;
b)
hodnotu expozice před případným zohledněním účinku snižování úvěrového rizika;
c)
typ majetkového nebo osobního zajištění úvěrového rizika, pokud je použito;
d)
hodnotu expozice po zohlednění účinku snižování úvěrového rizika vypočítanou pro účely čl. 395 odst. 1.
V případě, že se na instituci vztahuje ustanovení části třetí hlavy II kapitoly 3, dá příslušným orgánům k dispozici údaje o svých 20 největších expozicích na konsolidovaném základě vyjma těch, které jsou vyňaty z působnosti čl. 395 odst. 1.
2. Kromě zprávy obsahující informace uvedené v odstavci 1 podá instituce příslušným orgánům, pokud jde o jejích 10 největších expozic na konsolidovaném základě vůči institucím, jakož i o jejích 10 největších expozic na konsolidovaném základě vůči neregulovaným finančním subjektům, včetně velkých expozic vyjmutých z uplatňování čl. 395 odst. 1, zprávu obsahující tyto informace:
a)
určení klienta nebo ekonomicky spjaté skupiny klientů, vůči kterým má instituce velkou expozici;
b)
hodnotu expozice před případným zohledněním účinku snižování úvěrového rizika;
c)
typ majetkového nebo osobního zajištění úvěrového rizika, pokud je použito;
d)
hodnotu expozice po zohlednění účinku snižování úvěrového rizika vypočítanou pro účely čl. 395 odst. 1;
e)
očekávané ukončení expozice vyjádřené v podobě částky splatné v rámci měsíčních košů splatnosti až to jednoho roku, čtvrtletních košů splatnosti až do tří let a poté každoročně.
3. Zpráva se podává alespoň dvakrát ročně.
4. EBA vypracuje návrhy prováděcích technických norem pro upřesnění:
a)
jednotné formáty pro podávání zpráv uvedených v odstavci 3, které musí být přiměřené povaze, rozsahu a komplexnosti činností instituce, a pokyny pro používání těchto formátů;
b)
četnost a data podávání zpráv uvedených v odstavci 3;
c)
IT řešení použitelná pro podávání zpráv uvedených v odstavci 3.
EBA předloží tyto návrhy prováděcích technických norem Komisi do 1. ledna 2014.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat prováděcí technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s článkem 15 nařízení (EU) č. 1093/2010.
Článek 395
Limity velkých expozic
1. Instituce nesmí být vystavena expozici vůči klientovi nebo ekonomicky spjaté skupině klientů, jejíž hodnota po zohlednění účinku snižování úvěrového rizika v souladu s články 399 až 403 přesahuje 25 % jejího použitelného kapitálu. Pokud je uvedený klient institucí nebo pokud ekonomicky spjatá skupina klientů zahrnuje jednu či více institucí, nesmí tato hodnota přesáhnout 25 % použitelného kapitálu instituce nebo částku 150 milionů EUR podle toho, co je vyšší, za podmínky, že součet hodnot expozic po zohlednění účinku snižování úvěrového rizika v souladu s články 399 až 403 vůči všem ekonomicky spjatým klientům, kteří nejsou institucemi, nepřesahuje 25 % použitelného kapitálu instituce.
Pokud bude částka 150 milionů EUR vyšší než 25 % použitelného kapitálu instituce, hodnota expozice po zohlednění účinku snižování úvěrového rizika v souladu s články 399 až 403 nesmí překročit přiměřený limit s ohledem na použitelný kapitál instituce. Instituce stanoví tento limit v souladu se zásadami a postupy uvedenými v článku 81 směrnice 2013/36/EU s cílem řešit a kontrolovat riziko koncentrace. Tento limit nesmí překročit 100 % použitelného kapitálu instituce.
Příslušné orgány mohou stanovit nižší limit než 150 milionů EUR a informují o tom EBA a Komisi.
2. V souladu s článkem 16 nařízení (EU) č. 1093/2010 zohlední EBA účinek snížení úvěrového rizika v souladu s články 399 až 403 i výsledky vývoje v oblasti stínového bankovnictví a velkých expozic na úrovni Unie a na mezinárodní úrovni, a vydá do 31. prosince 2014 pokyny s cílem stanovit přiměřené souhrnné limity pro takové expozice nebo přísnější individuální limity pro expozice vůči subjektům stínového bankovnictví, které provádějí bankovní činnosti mimo regulační rámec.
Při vypracování těchto pokynů zváží EBA, zda by zavedení dodatečných limitů mělo škodlivý dopad na rizikový profil institucí usazených v Unii, na poskytování úvěrů pro reálnou ekonomiku nebo na stabilitu a řádné fungování finančních trhů.
Do 31. prosince 2015 Komise posoudí vhodnost a dopad ukládání limitů na expozice vůči subjektům stínového bankovnictví, které provádějí bankovní činnosti mimo regulační rámec a zohlední vývoj na úrovni Unie a mezinárodní vývoj v oblasti stínového bankovnictví a velkých expozic, jakož i snižování úvěrového rizika v souladu s články 399 až 403. Komise předloží zprávu Evropskému parlamentu a Radě spolu s případným legislativním návrhem týkajícím se limitů expozic vůči subjektům stínového bankovnictví, které provádějí bankovní činnosti mimo regulační rámec.
3. S výhradou článku 396 instituce vždy dodrží příslušný limit stanovený v odstavci 1.
4. Aktiva představující pohledávky a jiné expozice vůči uznaným investičním podnikům z třetích zemí mohou podléhat stejnému zacházení stanovené v odstavci 1.
5. Limity stanovené v tomto článku lze překročit u expozic v obchodním portfoliu instituce, pokud jsou splněny tyto podmínky:
a)
riziko investičního portfolia vůči danému klientovi nebo ekonomicky spjaté skupině klientů nepřekračuje limit stanovený v odstavci 1, přičemž tento limit je vypočítán s ohledem na použitelný kapitál, takže převýšení vzniká výlučně v obchodním portfoliu;
b)
instituce splňuje dodatečný kapitálový požadavek na částky převyšující limit stanovený v odstavci 1, který se vypočítá v souladu s články 397 a 398;
c)
tam, kde uplynulo deset dnů nebo méně od překročení limitů, nepřevýší expozice vůči danému klientovi nebo ekonomicky spjaté skupině klientů v obchodním portfoliu 500 % použitelného kapitálu instituce;
d)
jakékoliv překročení limitů, které trvalo déle než deset dnů, nepřevyšuje ve svém součtu 600 % použitelného kapitálu instituce.
V každém případě, kdy dojde k překročení limitu, instituce neprodleně podá příslušným orgánům zprávu o částce převýšení a jménu příslušného klienta a případně o jménu ekonomicky spjaté skupiny klientů.
6. Pro účely tohoto odstavce se strukturálními opatřeními rozumí opatření přijatá členským státem a prováděná příslušnými orgány tohoto členského státu předtím, než vstoupí v platnost právní akt výslovně harmonizující taková opatření, která požadují, aby úvěrové instituce povolené v tomto členském státě omezily své expozice vůči různým právním subjektům podle svých činností, bez ohledu na to, kde jsou takové činnosti prováděny, s cílem ochránit vkladatele a zachovat finanční stabilitu.
Bez ohledu na odstavec 1 tohoto článku a čl. 400 odst. 1 písm. f), v případech, kdy členské státy ve svém vnitrostátním právu vyžadují přijetí strukturálních opatření v rámci určité bankovní skupiny, mohou příslušné orgány požadovat po institucích příslušné bankovní skupiny držící vklady, které podléhají systému pojištění vkladů podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/19/ES ze dne 30. května 1994 o systémech pojištění vkladů (30) nebo rovnocennému systému pojištění vkladů ve třetí zemi, aby uplatnily limit velkých expozic nižší než 25 %, avšak nejméně 15 %, v období od 31. prosince 2014 do 30. června 2015, a nejméně 10 % od 1. července 2015, a to na subkonsolidovaném základě podle čl. 11 odst. 5, vůči expozicím uvnitř skupiny v případě, že tyto expozice obsahují expozice vůči subjektu, který nepatří do stejné podskupiny, pokud jde o příslušná strukturální opatření.
Pro účely tohoto odstavce musí být splněny tyto podmínky:
a)
všechny subjekty patřící do stejné podskupiny, pokud jde o příslušná strukturální opatření, se považují za jednoho klienta nebo ekonomicky spjatou skupinu klientů;
b)
příslušné orgány uplatňují jednotný limit vůči expozicím uvedeným v prvním pododstavci.
Uplatněním tohoto přístupu není dotčen účinný dohled na konsolidovaném základě a jeho uplatnění nesmí vést k neúměrným nepříznivým účinkům na finanční systém jako celek nebo jeho části v jiných členských státech nebo v Unii jako celku ani nesmí představovat nebo vytvářet překážku bránící fungování vnitřního trhu.
7. Dříve, než přijmou konkrétní strukturální opatření podle odstavce 6, související s velkými expozicemi, musí příslušné orgány oznámit Radě, Komisi, dotyčným příslušným orgánům a orgánu EBA nejméně dva měsíce před zveřejněním rozhodnutí o přijetí strukturálního opatření všechny níže uvedené skutečnosti a předložit k nim relevantní kvantitativní nebo kvalitativní podklady:
a)
rozsah činností, na něž se vztahují strukturální opatření;
b)
vysvětlení, z jakého důvodu jsou taková navrhovaná opatření považována za vhodná, účinná a přiměřená, pokud jde o ochranu vkladatelů;
c)
posouzení pravděpodobného pozitivního nebo negativního dopadu těchto opatření na vnitřní trh, a to na základě informací, které má daný členský stát k dispozici.
8. Pravomoc přijmout prováděcí akt za účelem přijetí nebo odmítnutí navrhovaných vnitrostátních opatření podle odstavce 7 je přenesena na Komisi, která jedná v souladu s postupem podle čl. 464 odst. 2.
EBA zašle do jednoho měsíce od obdržení oznámení podle odstavce 7 Radě, Komisi a dotyčnému členskému státu své stanovisko k bodům zmíněným v uvedeném odstavci. Dotyčné příslušné orgány mohou rovněž předložit Radě, Komisi a dotyčnému členskému státu svá stanoviska k bodům zmíněným v uvedeném odstavci.
Komise v co největší míře zohlední stanoviska uvedená v druhém pododstavci, a pokud existují spolehlivé a přesvědčivé důkazy o tom, že příslušná opatření mají nepříznivý dopad na vnitřní trh, jež převažuje nad přínosy finanční stability, navrhovaná vnitrostátní opatření do dvou měsíců od obdržení oznámení zamítne. V opačném případě Komise přijme navrhovaná vnitrostátní opatření na počáteční období dvou let, přičemž tato opatření mohou případně podléhat změnám.
Komise zamítne navrhovaná vnitrostátní opatření pouze v případě, že se domnívá, že navrhovaná vnitrostátní opatření mají v dalších členských státech nebo v celé Unii nepřiměřeně nepříznivé dopady na celý finanční systém nebo na jeho části, čímž představují nebo vytvářejí překážku fungování vnitřního trhu nebo volného pohybu kapitálu v souladu s ustanoveními Smlouvy o fungování EU.
Hodnocení Komise zohlední stanovisko EBA a zohlední i podklady předložené podle odstavce 7.
Před skončením platnosti příslušných opatření mohou příslušné orgány navrhnout nová opatření k prodloužení období provádění vždy na dodatečné období dvou let. V takovém případě o tom informují Komisi, Radu, dotyčné příslušné orgány a EBA. Schválení nových opatření podléhá postupu stanovenému v tomto článku. Tímto článkem nejsou dotčena ustanovení článku 458.
Článek 396
Soulad s požadavky na velkou expozici
1. Pokud ve výjimečných případech expozice instituce přesáhnou limit stanovený v čl. 395 odst. 1, oznámí instituce hodnotu expozice bezodkladně příslušným orgánům, které mohou, pokud to okolnosti vyžadují, poskytnout instituci časově omezené období, aby dosáhla souladu s limitem.
Pokud se použije částka 150 milionů EUR uvedená v čl. 395 odst. 1, příslušné orgány mohou v jednotlivých případech povolit překročení limitu 100 % použitelného kapitálu dané instituce.
2. Jestliže se podle čl. 7 odst. 1 upustí od požadavku, aby instituce plnila na individuálním nebo subkonsolidovaném základě povinnosti stanovené v této části, nebo jestliže se v případě mateřské instituce v členském státě použijí ustanovení článku 9, musí být přijata opatření zajišťující uspokojivé rozložení rizik uvnitř skupiny.
Článek 397
Výpočet dodatečných kapitálových požadavků pro velké expozice v obchodním portfoliu
1. Převýšení uvedené v čl. 395 odst. 5 písm. b) se vypočítá tak, že se vyberou ty složky celkové obchodní expozice vůči danému klientovi nebo ekonomicky spjaté skupině klientů, které mají nejvyšší požadavky ke specifickému riziku v části třetí hlavě IV kapitole 2 nebo požadavky v článku 299 a v části třetí hlavě V, jejichž součet se rovná částce převýšení uvedené v čl. 395 odst. 5 písm. a).
2. Tam, kde převýšení netrvá déle než deset dnů, činí dodatečný kapitálový požadavek u těchto složek 200 % požadavků uvedených v odstavci 1.
3. Od uplynutí deseti dnů po vzniku převýšení se složky převýšení vybrané podle odstavce 1 zanesou na příslušnou řádku ve sloupci 1 tabulky č. 1 ve vzestupném pořadí podle požadavků ke specifickému riziku v části třetí hlavě IV kapitole 2 nebo požadavků v článku 299 a části třetí hlavě V. Dodatečný kapitálový požadavek se rovná součtu požadavků ke specifickému riziku v části třetí hlavě IV kapitole 2 nebo požadavků v článku 299 a v části třetí hlavě V pro tyto složky, vynásobenému odpovídajícím činitelem ve sloupci 2 tabulky č. 1.
Tabulka č. 1
Sloupec 1: Překročení limitů
(na základě procenta použitelného kapitálu)
Sloupec 2: Činitelé
Do 40 %
200 %
Od 40 do 60 %
300 %
Od 60 do 80 %
400 %
Od 80 do 100 %
500 %
Od 100 do 250 %
600 %
Nad 250 %
900 %
Článek 398
Postupy, jak zabránit institucím ve vyhýbání se dodatečnému kapitálovému požadavku
Instituce se nesmí úmyslně vyhnout dodatečným kapitálovým požadavkům stanoveným v článku 397, které by jinak musely splnit, k expozicím překračujícím limit stanovený v čl. 395 odst. 1, jakmile tyto expozice trvaly déle než 10 dnů, dočasným převedením expozic do jiné společnosti, ať už v rámci stejné skupiny nebo ne, nebo prováděním umělých transakcí k uzavření expozice v průběhu tohoto desetidenního období a vytvoření nové expozice.
Instituce mají systémy, které zajistí, aby každý převod, který má účinek uvedený v prvním pododstavci, byl okamžitě hlášen příslušným orgánům.
Článek 399
Uznatelné techniky snižování úvěrového rizika
1. Pojem „záruka“ zahrnuje pro účely článků 400 až 403 úvěrové deriváty uznané podle části třetí hlavy II kapitoly 4 s výjimkou úvěrových dluhových cenných papírů.
2. S výhradou odstavce 3 tohoto článku v případech, kdy je podle článků 400 až 403 povoleno uznání majetkového nebo osobního zajištění úvěrového rizika, je nutno dodržet požadavky na způsobilost a jiné minimální požadavky stanovené v části třetí hlavě II kapitole 4.
3. Pokud se instituce řídí čl. 401 odst. 2, je uznání majetkového zajištění úvěrového rizika podmíněno splněním příslušných požadavků uvedených v části třetí hlavě II kapitole 3. Pro účely této části instituce nezohlední kolaterál uvedený v čl. 199 odst. 5 až 7, pokud to není povoleno podle článku 402.
4. Instituce pokud možno provádějí rozbor svých expozic vůči poskytovatelům kolaterálu, poskytovatelům osobního zajištění úvěrového rizika a vůči podkladovým aktivům podle čl. 390 odst. 7 z důvodu možné koncentrace, a kde je to vhodné, aby učinily opatření a oznámily příslušnému orgánu všechna významná zjištění.
Článek 400
Výjimky
1. Tyto expozice jsou vyňaty z působnosti čl. 395 odst. 1:
a)
aktiva představující pohledávky vůči ústředním vládám, centrálním bankám nebo subjektům veřejného sektoru, kterým by nezajištěným byla přidělena riziková váha 0 % podle části třetí hlavy II kapitoly 2;
b)
aktiva představující pohledávky vůči mezinárodním organizacím nebo mezinárodním rozvojovým bankám, kterým by nezajištěným byla přidělena riziková váha 0 % podle části třetí hlavy II kapitoly 2;
c)
aktiva představující pohledávky kryté výslovnou zárukou ústředních vlád, centrálních bank, mezinárodních organizací, mezinárodních rozvojových bank nebo subjektů veřejného sektoru, v nichž by nezajištěným pohledávkám vůči subjektu poskytujícímu záruku byla přidělena podle části třetí hlavy II kapitoly 2 riziková váha 0 %;
d)
jiné expozice vůči ústředním vládám, centrálním bankám, mezinárodním organizacím, mezinárodním rozvojovým bankám nebo subjektům veřejného sektoru nebo expozice, za něž výše uvedené subjekty ručí, jestliže by nezajištěným pohledávkám vůči subjektu, vůči němuž existuje expozice nebo který za ni ručí, byla přidělena podle části třetí hlavy II kapitoly 2 riziková váha 0 %;
e)
aktiva představující pohledávky vůči regionálním vládám nebo místním orgánům členských států, pokud by těmto pohledávkám byla přidělena podle části třetí hlavy II kapitoly 2 riziková váha 0 %, a jiné expozice vůči těmto regionálním vládám nebo místním orgánům nebo jimi zaručené pohledávky, kterým by podle části třetí hlavy II kapitoly 2 byla přidělena riziková váha 0 %;
f)
expozice vůči protistranám uvedené v čl. 113 odst. 6 nebo 7, pokud by jim byla podle části třetí hlavy II kapitoly 2 přidělena riziková váha 0 %. S expozicemi nesplňujícími tato kritéria bude zacházeno jako s expozicemi vůči třetí straně, ať jsou vyňaty z působnosti čl. 395 odst. 1, či nikoli;
g)
aktiva a jiné expozice zajištěné kolaterálem ve formě hotovostních vkladů u instituce poskytující úvěr nebo u instituce, která je mateřským nebo dceřiným podnikem instituce poskytující úvěr;
h)
aktiva a jiné expozice zajištěné kolaterálem ve formě vkladních listů vydaných institucí poskytující úvěr nebo institucí, která je mateřským nebo dceřiným podnikem instituce poskytující úvěr, a uložených u některé z nich;
i)
expozice vzniklé na základě nevyčerpaných úvěrových příslibů klasifikovaných v příloze I jako podrozvahové položky s nízkým rizikem za předpokladu, že byla uzavřena dohoda s klientem nebo ekonomicky spjatou skupinou klientů, na jejímž základě lze úvěrový příslib čerpat pouze v případě, že je zjištěno, že čerpání nezpůsobí převýšení limitu podle čl. 395 odst. 1;
j)
obchodní expozice vůči ústředním protistranám a příspěvky ústředním protistranám do fondu pro riziko selhání;
k)
expozice vůči systémům pojištění vkladů podle směrnice 94/19/ES, které vyplývají z financování těchto systémů, pokud členské instituce systému mají právní nebo smluvní povinnost systém financovat.
Má se za to, že hotovost obdržená na základě úvěrového dluhového cenného papíru vydaného institucí stejně jako úvěry, které protistrana poskytla úvěrové instituci, a vklady protistrany u úvěrové instituce, které jsou předmětem dohody o rozvahovém započtení podle části třetí hlavy II kapitoly 4, spadají pod písmeno g).
2. Příslušné orgány mohou zcela nebo částečně vyjmout tyto expozice:
a)
kryté dluhopisy ve smyslu čl. 129 odst. 1, 3 a 6;
b)
aktiva představující pohledávky vůči regionálním vládám nebo místním orgánům členských států, pokud by těmto pohledávkám byla přidělena podle části třetí hlavy II kapitoly 2 riziková váha 20 %, a jiné expozice vůči těmto regionálním vládám nebo místním orgánům nebo jimi zaručené pohledávky, kterým by podle části třetí hlavy II kapitoly 2 byla přidělena riziková váha 20 %;
c)
expozice včetně účastí nebo jiných druhů kapitálových investic instituce vůči mateřskému podniku, vůči jiným dceřiným podnikům takového mateřského podniku nebo vůči jeho vlastním dceřiným podnikům, podléhají-li tyto podniky témuž dohledu na konsolidovaném základě jako sama instituce v souladu s tímto nařízením, směrnicí 2002/87/ES nebo s rovnocennými normami platnými ve třetí zemi; s expozicemi nesplňujícími tato kritéria bude zacházeno jako s expozicemi vůči třetí straně, ať jsou vyňaty z působnosti čl. 395 odst. 1, či nikoli;
d)
aktiva představující pohledávky a jiné expozice včetně účastí nebo jiných druhů kapitálových investic vůči regionálním nebo ústředním úvěrovým institucím, se kterými je úvěrová instituce sdružena v síti v souladu s právními předpisy nebo stanovami a které jsou podle těchto předpisů nebo stanov odpovědné za hotovostní clearingové operace v rámci sítě;
e)
aktiva představující pohledávky a jiné expozice vůči úvěrovým institucím vzniklé úvěrovým institucím, z nichž jedna provozuje činnost na nekonkurenčním základě a poskytuje úvěry nebo záruky za ně podle legislativních programů nebo svých stanov na podporu přesně vymezených hospodářských odvětví, které podléhají určité formě státního dohledu a omezením využití poskytovaných úvěrů, pokud příslušné expozice vzniknou z takových úvěrů přenášených na příjemce prostřednictvím úvěrových institucí nebo ze záruk za tyto úvěry;
f)
aktiva představující pohledávky a jiné expozice vůči institucím za podmínky, že tyto expozice nepředstavují kapitál takové instituce, netrvají déle než do následujícího obchodního dne a nejsou denominovány v některé z hlavních obchodních měn;
g)
aktiva představující pohledávky vůči centrálním bankám ve formě požadovaných minimálních rezerv držených těmito centrálními bankami, které jsou denominovány v jejich národních měnách;
h)
aktiva představující pohledávky vůči ústředním vládám v podobě zákonných požadavků na likviditu, která jsou uložena ve vládních cenných papírech, jež jsou denominovány a financovány v jejich národních měnách, pokud příslušné orgány rozhodnou, že úvěrové hodnocení těchto ústředních vlád stanovené určenou externí ratingovou agenturou odpovídá investičnímu stupni;
i)
50 % podrozvahových dokumentárních akreditivů se středně nízkým a nízkým rizikem a podrozvahových nevyčerpaných úvěrových příslibů se středně nízkým a nízkým rizikem podle přílohy I a se souhlasem příslušných orgánů 80 % jiných záruk než záruk na úvěry, které vyplývají z právních předpisů a které svým členům poskytují vzájemné záruční společnosti mající postavení úvěrových institucí;
j)
záruky vyžadované zákonem, které jsou používány v případě, že hypoteční půjčka financovaná vydáváním hypotečních dluhopisů je vyplacena vypůjčovateli před konečnou registrací hypotéky v katastru, pokud daná záruka není používána pro snížení rizika při výpočtu objemů rizikově vážených expozic;
k)
aktiva představující pohledávky a jiné expozice vůči uznávaným burzám.
3. Příslušné orgány mohou výjimku stanovenou v odstavci 2 použít pouze v případě, že jsou splněny tyto podmínky:
a)
zvláštní povaha expozice, protistrany nebo vztahu mezi institucí a protistranou eliminují nebo snižují riziko expozice a
b)
případné zbývající riziko koncentrace lze vyřešit jinými stejně účinnými prostředky, jako například pomocí opatření, postupů a mechanismů stanovených v článku 81 směrnice 2013/36/EU.
Příslušné orgány informují orgán EBA o tom, zda mají v souladu s písmeny a) a b) tohoto odstavce v úmyslu využít některou z výjimek stanovených v odstavci 2, a své rozhodnutí s orgánem EBA konzultují.
Článek 401
Výpočet účinku, jaký má použití technik snižování úvěrového rizika
1. Při výpočtu hodnoty expozic pro účely čl. 395 odst. 1 může instituce použít „plně upravenou hodnotu expozice“ vypočítanou podle části třetí hlavy II kapitoly 4, přičemž se zohlední snížení úvěrového rizika, koeficient volatility a jakýkoli nesoulad splatnosti (E*).
2. Instituce, které je uděleno svolení používat vlastní odhady LGD a konverzních faktorů pro kategorii expozic podle části třetí hlavy II kapitoly 3, může, se svolením příslušných orgánů, uznávat účinky finančního kolaterálu při výpočtu hodnoty expozice pro účely čl. 395 odst. 1.
Příslušné orgány udělí svolení uvedené v předchozím pododstavci pouze tehdy, pokud instituce může odhadnout účinky finančního kolaterálu na své expozice odděleně od ostatních aspektů týkajících se LGD.
Odhady provedené institucí jsou dostatečně vhodné pro snížení hodnoty expozice s cílem dodržovat ustanovení článku 395.
Instituce, které je povoleno používat vlastní odhady účinku finančního kolaterálu, je použije konzistentně s přístupem uplatňovaným při výpočtu kapitálových požadavků v souladu s tímto nařízením.
Instituce, které je povoleno používat vlastní odhady LGD a konverzních faktorů pro kategorii expozic podle části třetí hlavy II kapitoly 3 a která nevypočítává hodnotu svých expozic metodou uvedenou v prvním pododstavci tohoto článku, může používat pro výpočet hodnoty expozic komplexní metodu finančního kolaterálu nebo přístup uvedený v čl. 403 odst. 1 písm. b).
3. Instituce, která používá komplexní metodu finančního kolaterálu nebo které je povoleno používat při výpočtu hodnoty expozice pro účely čl. 395 odst. 1 metodu popsanou v odstavci 2 tohoto článku, provádí pravidelné zátěžové testy svých koncentrací úvěrového rizika, včetně rizika ve vztahu k realizovatelné hodnotě jakéhokoli přijatého kolaterálu.
Tyto pravidelné zátěžové testy uvedené v prvním pododstavci se zaměří na rizika vyplývající z potenciálních změn tržních podmínek, které by mohly nepříznivě ovlivnit kapitálovou přiměřenost institucí, a rizika vyplývající z realizace kolaterálu v krizových podmínkách.
Provedené zátěžové testy musí být přiměřené a vhodné pro vyhodnocení takových rizik.
V případě, že pravidelný zátěžový test poukáže na nižší realizovatelnou hodnotu přijatého kolaterálu, než by bylo povoleno zohlednit při použití komplexní metody finančního kolaterálu, případně metody uvedené v odstavci 2, hodnota kolaterálu, která může být uznána při výpočtu hodnoty expozic pro účely čl. 395 odst. 1, se odpovídajícím způsobem sníží.
Instituce uvedené v prvním pododstavci zahrnou do svých strategií k řešení rizika koncentrace:
a)
zásady a postupy pro řešení rizik vyplývajících z nesouladu splatnosti expozic a jakéhokoli jejich úvěrového zajištění;
b)
zásady a postupy pro případ, že zátěžový test poukáže na nižší realizovatelnou hodnotu kolaterálu, než by byla zohledněna při použití komplexní metody finančního kolaterálu nebo metody uvedené v odstavci 2;
c)
zásady a postupy související s rizikem koncentrace vyplývajícím z používání technik snižování úvěrového rizika, a zejména s velkými nepřímými expozicemi, například vůči jedinému emitentovi cenných papírů přijatých jako kolaterál.
Článek 402
Expozice vznikající z poskytování hypoték
1. Pro výpočet hodnoty expozic pro účely článku 395 může instituce snížit hodnotu expozice nebo jakékoli části expozice plně zajištěné nemovitostí v souladu s čl. 125 odst. 1 o zastavenou výši tržní nebo zástavní hodnoty dotčené nemovitosti, avšak nejvýše o 50 % tržní hodnoty nebo 60 % zástavní hodnoty nemovitosti v členských státech, které právními předpisy určily přísná kritéria pro stanovení zástavní hodnoty nemovitosti, pokud jsou splněny všechny tyto podmínky:
a)
příslušné orgány členských států nestanovily rizikovou váhu vyšší než 35 % pro expozice nebo části expozic zajištěné obytnými nemovitostmi v souladu s čl. 124 odst. 2;
b)
expozice nebo část expozice je plně zajištěna
i)
zástavním právem k obytné nemovitosti nebo obdobnou jistotou; nebo
ii)
obytnou nemovitostí v případě nájemních operací, kdy si pronajímatel ponechává plné vlastnictví obytné nemovitosti a nájemce dosud nevyužil svého předkupního práva;
c)
jsou splněny požadavky uvedené v článku 208 a čl. 229 odst. 1.
2. Pro výpočet hodnoty expozic pro účely článku 395 může instituce snížit hodnotu expozice nebo jakékoli části expozice plně zajištěné nemovitostí v souladu s čl. 126 odst. 1 o zastavenou výši tržní nebo zástavní hodnoty dotčené nemovitosti, avšak nejvýše o 50 % tržní hodnoty nebo 60 % zástavní hodnoty nemovitosti v členských státech, které právními předpisy určily přísná kritéria pro stanovení zástavní hodnoty nemovitosti, pokud jsou splněny všechny tyto podmínky:
a)
příslušné orgány členských států nestanovily rizikovou váhu vyšší než 50 % pro expozice nebo části expozic zajištěné obchodními nemovitostmi v souladu s čl. 124 odst. 2;
b)
expozice je plně zajištěna:
i)
zástavními právy ke kancelářím nebo jiným obchodním prostorám; nebo
ii)
kancelářemi nebo jinými obchodními prostorami a expozicemi souvisejícími s transakcemi, které se týkají pronájmů nemovitostí.
c)
jsou splněny požadavky uvedené v čl. 126 odst. 2 písm. a), článku 208 a v čl. 229 odst. 1;
d)
obchodní nemovitost je stavebně zcela dokončena.
3. Instituce může s expozicí vůči protistraně, která vyplývá z reverzního repa, na jehož základě instituce od protistrany odkoupila neakcesorická samostatná hypoteční zástavní práva k nemovitostem třetích stran, zacházet jako s řadou individuálních expozic vůči každé z těchto třetích stran, za předpokladu, že jsou splněny všechny tyto podmínky:
a)
protistranou je instituce;
b)
expozice je plně zajištěna zástavními právy k nemovitostem daných třetích stran, která instituce odkoupila, a instituce může tato zástavní práva vykonávat;
c)
instituce zajistila splnění požadavků stanovených v článku 208 a v čl. 229 odst. 1;
d)
instituce se v případě selhání, platební neschopnosti nebo likvidace protistrany stane osobou oprávněnou z nároků, které protistrana vůči daným třetím stranám má;
e)
instituce podá příslušným orgánům v souladu s článkem 394 zprávu o celkovém objemu expozic vůči každé další instituci, s nimiž zachází v souladu s tímto odstavcem.
Pro tyto účely instituce předpokládá, že její expozice vůči každé z těchto třetích stran odpovídá výši pohledávky protistrany vůči dané třetí straně, a nikoli příslušnému objemu expozice vůči protistraně. S případnou zbývající částí expozice vůči této protistraně se nadále zachází jako s expozicí vůči protistraně.
Článek 403
Substituční přístup
1. Je-li expozice vůči klientovi zajištěna třetí stranou nebo je-li zajištěna kolaterálem vydaným třetí stranou, může instituce:
a)
zacházet s částí expozice, která je zajištěna, jako s expozicí vůči ručiteli namísto vůči klientovi, pokud by byla nezajištěné expozici vůči ručiteli přidělena riziková váha stejná nebo nižší než riziková váha nezajištěné expozice vůči klientovi podle části třetí hlavy II kapitoly 2;
b)
zacházet s částí expozice zajištěné tržní hodnotou uznaného kolaterálu jako s expozicí vůči třetí straně namísto vůči klientovi, je-li expozice zajištěna kolaterálem a pokud by byla části expozice zajištěné kolaterálem přidělena riziková váha stejná nebo nižší než riziková váha nezajištěné expozice vůči klientovi podle části třetí hlavy II kapitoly 2.
Přístup uvedený v prvním pododstavci písmene b) instituce nepoužije v případě nesouladu mezi splatností expozice a splatností zajištění.
Pro účely této části může instituce použít jak komplexní metodu finančního kolaterálu, tak zacházení stanovené v prvním pododstavci písmene b) pouze pokud je povoleno použít jak komplexní metodu finančního kolaterálu, tak jednoduchou metodu finančního kolaterálu pro účely článku 92.
2. Pokud instituce použije odst. 1 písm. a):
a)
jestliže je záruka denominována v jiné měně, než ve které je denominována expozice, vypočítá se hodnota expozice, která se považuje za krytou, v souladu s ustanoveními upravujícími nesoulad měn v případě osobního zajištění úvěrového rizika stanovenými v části třetí hlavě II kapitole 4;
b)
postupuje se v případě nesouladu mezi splatností expozice a splatností zajištění v souladu s ustanoveními upravujícími nesoulad splatností stanovenými v části třetí hlavě II kapitole 4;
c)
částečné krytí lze uznat v souladu s postupem stanoveným v části třetí hlavě II kapitole 4.
ČÁST PÁTÁ
EXPOZICE VŮČI PŘEVEDENÉMU ÚVĚROVÉMU RIZIKU
HLAVA I
OBECNÁ USTANOVENÍ PRO TUTO ČÁST
Článek 404
Oblast působnosti
Hlavy II a III se použijí na nové sekuritizace emitované od 1. ledna 2011. Hlavy II a III se po 31. prosinci 2014 použijí na stávající sekuritizace, pokud budou po tomto datu doplněny či nahrazeny nové podkladové expozice.
HLAVA II
POŽADAVKY PRO INSTITUCE, KTERÉ JSOU INVESTORY
Článek 405
Podíl, který si emitent ponechá
1. Instituce, která nejedná jako původce, sponzor nebo původní věřitel, může být vystavena úvěrovému riziku ze sekuritizované pozice ve svém obchodním či investičním portfoliu pouze tehdy, pokud ji původce, sponzor nebo původní věřitel výslovně informoval o tom, že si průběžně ponechá podstatný čistý ekonomický podíl, který činí v každém případě nejméně 5 %.
Ponecháním podstatného čistého ekonomického podílu ve výši nejméně 5 % se rozumí pouze tyto případy:
a)
ponechání nejméně 5 % nominální hodnoty každé tranše prodané investorům či na ně převedené;
b)
v případě sekuritizace revolvingových expozic ponechání podílu původce ve výši nejméně 5 % nominální hodnoty sekuritizovaných expozic;
c)
ponechání náhodně zvolených expozic, odpovídajících nejméně 5 % nominální hodnoty sekuritizovaných expozic, pokud by tyto expozice jinak byly sekuritizovány v rámci sekuritizace, za předpokladu, že počet expozic určených k potenciální sekuritizaci činí při vzniku nejméně 100;
d)
ponechání tranše první ztráty a případně jiných tranší, které mají stejný nebo horší profil rizika než tranše převedené na investory nebo jim prodané a nejsou splatné dříve než tyto tranše, tak aby ponechané expozice v celkovém součtu činily nejméně 5 % nominální hodnoty sekuritizovaných expozic;
e)
ponechání první ztrátové expozice v hodnotě minimálně 5 % z každé sekuritizované expozice v rámci sekuritizace.
Výše čistého ekonomického podílu se určuje při vzniku a průběžně se zachovává. Čistý ekonomický podíl, včetně ponechaných pozic, podílu nebo expozice, nesmí být předmětem žádného snižování úvěrového rizika nebo jakékoli krátké pozice či jiného zajištění a nesmí být prodán. Čistý ekonomický podíl se stanoví podle pomyslné hodnoty podrozvahových položek.
Požadavky na ponechání čistého ekonomického podílu nesmí být pro žádnou sekuritizaci uplatňovány vícenásobně.
2. Pokud mateřská úvěrová instituce v EU, finanční holdingová společnost v EU, smíšená finanční holdingová společnost v EU nebo některý z jejich dceřiných podniků sekuritizuje jakožto původce či sponzor expozice vůči několika úvěrovým institucím, investičním podnikům nebo jiným finančním institucím, jež spadají do oblasti působnosti dohledu na konsolidovaném základě, lze požadavek uvedený v odstavci 1 splnit na základě konsolidované situace dotčené mateřské úvěrové instituce v EU, finanční holdingové společnosti v EU nebo smíšené finanční holdingové společnosti v EU.
První pododstavec se použije pouze v případě, kdy se úvěrové instituce, investiční podniky nebo finanční instituce, které vytvořily sekuritizované expozice, zavázaly, že budou plnit požadavky stanovené v článku 408 a včas původci nebo sponzorovi a mateřské úvěrové instituci v EU, finanční holdingové společnosti v EU nebo smíšené finanční holdingové společnosti v EU dodají informace nutné pro splnění požadavků uvedených v článku 409.
3. Odstavec 1 se nepoužije, pokud sekuritizované expozice představují expozice vůči níže uvedeným subjektům nebo jsou jimi plně, nepodmíněně a neodvolatelně zaručené:
a)
ústřední vlády nebo centrální banky;
b)
regionální vlády, místní orgány a subjekty veřejného sektoru členských států;
c)
instituce, jimž je v souladu s částí třetí hlavou II kapitolou 2 přidělena riziková váha nejvýše 50 %;
d)
mezinárodní rozvojové banky.
4. Odstavec 1 se nepoužije na transakce založené na jasném, transparentním a dostupném indexu, jehož podkladové referenční nástroje jsou shodné s těmi, které tvoří široce obchodovaný index, nebo se jedná o obchodovatelné cenné papíry, které nejsou sekuritizovanými pozicemi.
Článek 406
Náležitá péče
1. Před tím, než se vystaví rizikům ze sekuritizace, a případně i poté musí být instituce schopny příslušným orgánům prokázat pro každou svou jednotlivou sekuritizovanou pozici, že mají celkové a široké povědomí o formálních zásadách a postupech, které zavedly a které jsou přiměřené jejich obchodnímu i investičnímu portfoliu a odpovídají profilu rizika jejich investic do sekuritizovaných pozic pro analýzu a zaznamenávání:
a)
informací zpřístupněných původci, sponzory nebo původními věřiteli podle čl. 405 odst. 1 ke konkretizaci čistého ekonomického podílu, který průběžně drží v sekuritizaci;
b)
rizikové charakteristiky jednotlivých sekuritizovaných pozic;
c)
rizikové charakteristiky podkladových expozic sekuritizovaných pozic;
d)
reputací a ztrát vzniklých z předchozích sekuritizací původců nebo sponzorů v příslušných kategoriích podkladových expozic sekuritizovaných pozic;
e)
prohlášení a zpřístupnění informací učiněných původci nebo sponzory či jejich zástupci nebo poradci o jejich hloubkové kontrole sekuritizovaných expozic a případně o kvalitě doprovodného kolaterálu sekuritizovaných expozic;
f)
v příslušných případech metod a koncepcí, na nichž je založeno oceňování kolaterálu podporujícího sekuritizované expozice, a zásad přijatých původcem nebo sponzorem k zajištění nezávislosti oceňovatele;
g)
všech strukturálních rysů sekuritizace, které mohou podstatně ovlivnit výkonnost sekuritizované pozice dané instituce, jako jsou smluvní rozložení toků hotovosti a s nimi související spouštěcí mechanismy, úvěrová posílení, posílení likvidity, spouštěcí mechanismy založené na tržní ceně a definice selhání specifické pro daný kontrakt.
Instituce pravidelně provádějí své vlastní zátěžové testy přiměřené jejich sekuritizovaným pozicím. Za tímto účelem se instituce mohou spoléhat na finanční modely vytvořené externími ratingovými agenturami za předpokladu, že instituce mohou na požádání prokázat, že před investováním věnovaly náležitou péči validaci relevantních předpokladů modelů a jejich strukturování a porozumění metodice, předpokladům a výsledkům.
2. Instituce, jež nejednají jako původci, sponzoři nebo původní poskytovatelé půjček, vytvoří formální postupy přiměřené svému obchodnímu i investičnímu portfoliu a odpovídající rizikovému profilu svých investic do sekuritizovaných pozic pro průběžné a včasné sledování informací o výkonnosti podkladových expozic svých sekuritizovaných pozic. V příslušných případech to zahrnuje druh expozice, procento úvěrů po splatnosti více než 30, 60 a 90 dní, míry selhání, sazby u předčasného splacení, úvěry, u nichž bylo zahájeno vymáhání zajištění, druhy a využití kolaterálu, rozložení četnosti úvěrového hodnocení nebo jiných měření úvěruschopnosti podkladových expozic, odvětvovou a geografickou diverzifikaci, rozložení četnosti poměrů úvěru k hodnotě s šířkou pásem, která umožňují příslušnou analýzu citlivosti. V případě, že podkladové expozice jsou samy sekuritizovanými pozicemi, musí mít instituce informace uvedené v tomto pododstavci nejen o podkladových sekuritizovaných tranších, jako je název emitenta a kvalita úvěru, ale také o charakteristikách a výkonnosti seskupení podkládajících tyto sekuritizované tranše.
Instituce rovněž použijí stejné normy analýzy na účasti nebo úpisy u emisí sekuritizací nakupovaných od třetích stran, ať už takové účasti nebo úpisy mají být drženy v jejich obchodním portfoliu, nebo v jejich investičním portfoliu.
Článek 407
Dodatečná riziková váha
Pokud instituce nesplňuje požadavky podle článku 405, 406 nebo 409 v jakémkoli podstatném ohledu z důvodu své nedbalosti nebo opomenutí, příslušné orgány uplatní přiměřenou dodatečnou rizikovou váhu ve výši nejméně 250 % té rizikové váhy, která se použije na příslušné sekuritizované pozice způsobem stanoveným v čl. 245 odst. 6 nebo v čl. 337 odst. 3 (výsledná riziková váha nepřesáhne 1 250 %). Dodatečná riziková váha postupně narůstá s každým dalším porušením ustanovení o náležité péči.
Příslušné orgány zohlední výjimky pro určité sekuritizace uvedené v čl. 405 odst. 3 snížením rizikové váhy, kterou by jinak uplatnily podle tohoto článku ve vztahu k sekuritizaci, na niž se použije čl. 405 odst. 3.
HLAVA III
POŽADAVKY NA INSTITUCE, KTERÉ JSOU SPONZORY A PŮVODCI
Článek 408
Kritéria pro poskytování úvěrů
Instituce, které jsou sponzory a původci, použijí táž spolehlivá a jednoznačně stanovená kritéria pro poskytování úvěrů v souladu s požadavky článku 79 směrnice 2013/36/EU na expozice, které mají být sekuritizovány, jaká používají na expozice, které mají být drženy v jejich vlastním investičním portfoliu. Za tímto účelem instituce, které jsou původci a sponzory, použijí stejné postupy pro schvalování a případně změnu, obnovení a refinancování úvěrů.
V případě, že požadavky uvedené v prvním pododstavci tohoto článku nejsou splněny, instituce, která je původcem, nepoužije čl. 245 odst. 1 a nesmí jí být povoleno vyloučit sekuritizované expozice z výpočtu kapitálových požadavků podle tohoto nařízení.
Článek 409
Informační povinnost k investorům
Instituce, které jednají jako původce, sponzor nebo původní věřitel, zpřístupní investorům informace o míře svého závazku podle článku 405 ponechat čistý ekonomický podíl v sekuritizaci. Instituce, které jsou sponzory a původci, zajistí, aby budoucí investoři měli snadný přístup ke všem příslušným podstatným údajům o úvěrové kvalitě a výkonnosti jednotlivých podkladových expozic, peněžních tocích a doprovodném kolaterálu sekuritizované expozice, jakož i k takovým informacím, které jsou nezbytné k provedení uceleného a informačně kvalitního zátěžového testu peněžních toků a hodnot doprovodného kolaterálu podkladové expozice. Pro tyto účely se příslušné podstatné údaje stanoví ke dni sekuritizace a případně podle povahy sekuritizace i poté.
Článek 410
Jednotné podmínky použití
1. EBA každoročně podá Komisi zprávu o opatřeních přijatých příslušnými orgány v zájmu zajištění souladu s požadavky hlavy II a III ze strany institucí.
2. EBA vypracuje návrhy regulačních technických norem, v nichž podrobněji upřesní:
a)
požadavky stanovené v článcích 405 a 406 použitelné pro instituce, jež začínají být vystavovány riziku ze sekuritizace;
b)
požadavky na ponechání čistého ekonomického podílu, včetně ponechání podstatného čistého ekonomického podílu podle článku 405 a úroveň tohoto ponechání;
c)
požadavky týkající se náležité péče stanovené v článku 406 pro instituce, jež začínají být vystavovány úvěrovému riziku ze sekuritizované pozice; a
d)
požadavky stanovené v článcích 408 a 409 použitelné pro instituce, které jsou sponzory, a instituce, které jsou původci;
EBA předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi do 1. ledna 2014.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
3. EBA vypracuje návrhy prováděcích technických norem pro usnadnění sbližování postupů dohledu s ohledem na provádění článku 407, včetně opatření, která mají být přijata v případě porušení povinností náležité péče a řízení rizik.
EBA předloží tyto návrhy prováděcích technických norem Komisi do 1. ledna 2014.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat prováděcí technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s článkem 15 nařízení (EU) č. 1093/2010.
ČÁST ŠESTÁ
LIKVIDITA
HLAVA I
DEFINICE A POŽADAVEK KRYTÍ LIKVIDITY
Článek 411
Definice
Pro účely této části se rozumí:
1)
„finančním zákazníkem“ zákazník, který vykonává jednu nebo více činností uvedených v příloze I směrnice 2013/36/EU jako svou hlavní činnost nebo působí jako některý z těchto subjektů:
a)
úvěrová instituce;
b)
investiční podnik;
c)
sekuritizační jednotka pro speciální účel;
d)
subjekt kolektivního investování;
e)
neotevřený investiční program;
f)
pojišťovna;
g)
finanční holdingová společnost nebo smíšená finanční holdingová společnost;
2)
„retailovým vkladem“ závazek vůči fyzické osobě nebo malému a střednímu podniku, pokud by tuto fyzickou osobu nebo podnik bylo možné považovat za kategorii retailových expozic v rámci standardizovaného přístupu nebo přístupu IRB pro úvěrové riziko, nebo závazek vůči společnosti způsobilé pro zacházení stanovené v čl. 153 odst. 4, a pokud celkové vklady všech takových podniků v rámci skupiny nepřekročí 1 milion EUR.
Článek 412
Požadavek krytí likvidity
1. Instituce drží likvidní aktiva, přičemž součet hodnot těchto aktiv pokrývá odtok likvidity minus přítok likvidity za krizových podmínek tak, aby bylo zajištěno, že instituce udržují likviditní rezervy, které jsou přiměřené, aby čelily případné nerovnováze mezi přítokem likvidity a odtokem likvidity za vážných krizových podmínek po dobu třiceti dní. V krizové situaci mohou instituce použít svá likvidní aktiva na krytí svého čistého odtoku likvidity.
2. Instituce nezapočítávají dvojmo přítok likvidity a likvidní aktiva.
3. Instituce mohou použít likvidní aktiva uvedená v odstavci 1 ke splnění svých závazků za krizových podmínek, jak je uvedeno v článku 414.
4. Ustanovení uvedená v hlavě II se použijí výhradně pro účely upřesnění povinností týkajících se podávání zpráv stanovených v článku 415.
5. Předtím, než budou v Unii v souladu s článkem 460 stanoveny a plně zavedeny závazné minimální standardy pro požadavky krytí likvidity, mohou členské státy v oblasti požadavků týkajících se likvidity zachovat nebo zavést vnitrostátní opatření. Členské státy nebo příslušné orgány mohou požadovat, aby instituce s vnitrostátním povolením nebo podskupiny těchto institucí plnily vyšší požadavek krytí likvidity až do úrovně 100 %, dokud nebude minimální standard plně zaveden ve výši 100 % v souladu s článkem 460.
Článek 413
Stabilní financování
1. Instituce zajistí, aby dlouhodobé závazky byly přiměřeně kryty různorodými nástroji stabilního financování za běžných i krizových podmínek.
2. Ustanovení uvedená v hlavě III se použijí výhradně pro účely upřesnění povinností týkajících se podávání zpráv stanovených v článku 415.
3. Předtím, než budou v Unii v souladu s článkem 510 stanoveny a zavedeny závazné minimální standardy pro požadavky čistého stabilní financování, mohou členské státy v oblasti požadavků na stabilní financování zachovat nebo zavést vnitrostátní opatření.
Článek 414
Soulad s požadavky na likviditu
Pokud instituce nesplňuje požadavek stanovený v čl. 412 odst. 1 nebo obecnou povinnost stanovenou v čl. 413 odst. 1, nebo jejich nesplnění předpokládá, a to i v krizové situaci, neprodleně o této skutečnosti vyrozumí příslušné orgány a bez zbytečného odkladu jim předloží plán pro včasné obnovení souladu s článkem 412 nebo čl. 413 odst. 1. Dokud není soulad obnoven, podává instituce do konce každého obchodního dne zprávu o položkách uvedených v hlavě II nebo případně v hlavě III, pokud příslušný orgán nepovolí pro podávání zpráv nižší četnost nebo delší prodlevy. Příslušné orgány udělí takové povolení pouze na základě individuální situace instituce a s přihlédnutím k rozsahu a složitosti činností instituce. Sledují provádění plánu na obnovení souladu a případně vyžadují rychlejší obnovení.
HLAVA II
PODÁVÁNÍ ZPRÁV TÝKAJÍCÍCH SE LIKVIDITY
Článek 415
Povinnost podávat zprávy a formát zpráv
1. Instituce podávají příslušným orgánům zprávy o položkách a jejich částech podle hlav II a III, včetně skladby svých likvidních aktiv podle článku 416, v jedné měně bez ohledu na jejich skutečnou denominaci. Dokud nebude požadavek krytí likvidity uvedený v části šesté plně stanoven a uplatňován jako minimální standard podle článku 460, instituce podávají zprávy o položkách uvedených v hlavě II a příloze III. Instituce podávají zprávy o položkách uvedených v hlavě III. Zprávy se podávají nejméně jednou měsíčně, pokud jde o položky uvedené v hlavě II a příloze III, a nejméně čtvrtletně, pokud jde o položky uvedené v hlavě III.
Formáty zpráv zahrnou veškeré nezbytné informace a umožní orgánu EBA posoudit, zda byly řádně uvolněny zajištěné úvěrové transakce a kolaterálové swapy v případech, kdy likvidní aktiva uvedená v čl. 416 odst. 1 písm. a), b) a c) byla obdržena oproti kolaterálu, který podle čl. 416 odst. 1 písm. a), b) a c) není způsobilý.
2. Instituce podávají příslušným orgánům domovského členského státu zprávy o položkách uvedených v odstavci 1 v měně uvedené níže, pokud
a)
má celkové závazky v jiné měně, než je vykazovací měna podle odstavce 1, ve výši rovnající se nebo větší než 5 % celkových závazků instituce nebo jediné podskupiny pro účely likvidity, nebo
b)
má významnou pobočku podle článku 51 směrnice 2013/36/EU v hostitelském členském státě, který používá jinou měnu, než je vykazovací měna podle odstavce 1 tohoto článku.
3. EBA vypracuje návrhy prováděcích technických norem pro upřesnění:
a)
jednotných formátů a řešení v oblasti informačních technologií spolu s pokyny, pokud jde o četnost, sledovaná období a lhůty pro zasílání zpráv. Formáty a četnost podávání zpráv jsou přiměřené povaze, rozsahu a komplexnosti jednotlivých činností institucí a zahrnují zprávy vyžadované podle odstavců 1 a 2;
b)
požadavku vyžadovaného doplňkového měření sledování likvidity, které příslušným orgánům umožní získat ucelený pohled na profil rizika likvidity, přiměřeně povaze, rozsahu a komplexnosti činnosti instituce;
EBA předloží Komisi tyto návrhy prováděcích technických norem pro položky uvedené v písmeni a) do 1. února 2015 a pro položky uvedené v písmeni b) do 1. ledna 2014.
Dokud nebudou plně zavedeny závazné požadavky týkající se likvidity, mohou příslušné orgány i nadále shromažďovat informace prostřednictvím nástrojů sledování pro účely sledování souladu s vnitrostátními standardy platnými pro likviditu.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat prováděcí technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s článkem 15 nařízení (EU) č. 1093/2010.
4. Příslušné orgány domovského členského státu na vyžádání včas poskytnou elektronickými prostředky příslušným orgánům, národní centrální bance hostitelských členských států a orgánu EBA jednotlivé zprávy podávané v souladu s tímto článkem.
5. Příslušné orgány, které podle článku 112 směrnice 2013/36/EU vykonávají dohled na konsolidovaném základě, na vyžádání včas poskytnou elektronickými prostředky níže uvedeným orgánům všechny zprávy předložené institucí podle jednotných formátů zpráv podle odstavce 3:
a)
příslušným orgánům a národní centrální bance hostitelských členských států, v nichž se nacházejí významné pobočky podle článku 51 směrnice 2013/36/EU mateřské instituce nebo instituce kontrolované stejnou mateřskou finanční holdingovou společností;
b)
příslušným orgánům, které povolily dceřiné podniky mateřské instituce nebo instituce kontrolované stejnou mateřskou finanční holdingovou společností a centrální bance téhož členského státu;
c)
orgánu EBA;
d)
ECB.
6. Příslušné orgány, jež instituci, která je dceřiným podnikem mateřského podniku nebo mateřské finanční holdingové společnosti, povolily, na vyžádání včas poskytnou elektronickými prostředky příslušným orgánům, které vykonávají dohled na konsolidovaném základě podle článku 111 směrnice 2013/36/EU, centrální bance členského státu, ve kterém je instituce povolena, a orgánu EBA na jejich žádost všechny zprávy předložené touto institucí podle jednotných formátů zpráv uvedených v odstavci 3.
Článek 416
Podávání zpráv o likvidních aktivech
1. Instituce podávají zprávy o níže uvedených položkách jako o likvidních aktivech, pokud je nevylučuje odstavec 2, a pouze tehdy, pokud likvidní aktiva splňují podmínky uvedené v odstavci 3:
a)
o hotovosti u centrálních bank a expozicích vůči nim v rozsahu, v jakém je možno tyto expozice kdykoliv v krizové situaci zrušit. Pokud jde o vklady držené centrálními bankami, usiluje příslušný orgán a centrální banka o dosažení společného výkladu rozsahu, v jakém je možné minimální rezervy v krizové situaci zrušit;
b)
o jiných převoditelných aktivech, která jsou velmi vysoce likvidní a mají velmi vysokou úvěrovou kvalitu;
c)
o převoditelných aktivech představujících pohledávky za:
i)
ústřední vládou členského státu nebo regionem s fiskální autonomií k výběru daní, nebo ústřední vládou třetí země v domácí měně ústřední nebo regionální vlády, jestliže je instituce vystavena riziku likvidity v daném členském státě nebo třetí zemi, které kryje držením těchto likvidních aktiv,
ii)
centrálními bankami a subjekty veřejného sektoru na jiné úrovni, než je úroveň ústřední vlády, v domácí měně příslušné centrální banky a subjektu veřejného sektoru,
iii)
Bankou pro mezinárodní platby, Mezinárodním měnovým fondem, Komisí a mezinárodními rozvojovými bankami;
iv)
evropský nástrojem finanční stability a evropským mechanismem stability; nebo jsou těmito subjekty zaručeny.
d)
o převoditelných aktivech, která jsou vysoce likvidní a mají vysokou úvěrovou kvalitu;
e)
o pohotovostních úvěrových příslibech poskytovaných centrálními bankami v oblasti působnosti měnové politiky v rozsahu, v jakém tyto nástroje nejsou zajištěny likvidními aktivy, a s výjimkou případů nouzového poskytnutí likvidity;
f)
v případě, že je úvěrová instituce v souladu s právními předpisy nebo stanovami součástí sítě, o právními předpisy nebo stanovami požadovaných minimálních vkladech u ústřední úvěrové instituce a o dalším dle stanov nebo smlouvy dostupném likvidním financování od ústřední úvěrové instituce nebo institucí, které jsou členy sítě podle čl. 113 odst. 7 nebo jsou způsobilé pro výjimku podle článku 10, a to v rozsahu, v jakém toto financování není zajištěno likvidními aktivy.
Až do upřesnění jednotné definice vysoké a velmi vysoké likvidity a vysoké a velmi vysoké úvěrové kvality v souladu s článkem 460, instituce samy identifikují převoditelná aktiva v dané měně, která jsou vysoce nebo velmi vysoce likvidní a mají vysokou nebo velmi vysokou úvěrovou kvalitu. Až do upřesnění jednotné definice mohou příslušné orgány, s přihlédnutím ke kritériím uvedeným v čl. 509 odst. 3, 4 a 5, poskytnout obecné pokyny, kterými se instituce bude řídit při určování vysoce a velmi vysoce likvidních aktiv a vysoké a velmi vysoké úvěrové kvality. Pokud takové pokyny neexistují, instituce k tomuto účelu používá transparentní a objektivní kritéria, včetně některých nebo všech kritérií uvedených v čl. 509 odst. 3, 4 a 5.
2. Za likvidní aktiva se nepovažují:
a)
aktiva vydaná úvěrovou institucí, pokud nesplňují jednu z těchto podmínek:
i)
jedná se o dluhopisy, se kterými se zachází podle čl. 129 odst. 4 nebo 5, nebo nástroje, které jsou zajištěné aktivy a mají nejvyšší úvěrovou kvalitu podle ustanovení EBA v souladu s kritérii uvedenými v čl. 509 odst. 3, 4 a 5;
ii)
jedná se o dluhopisy uvedené v čl. 52 odst. 4 směrnice 2009/65/ES, avšak jiné než ty, které jsou uvedené v bodě i) tohoto písmene;
iii)
úvěrová instituce byla zřízena ústřední nebo regionální vládou členského státu a tato vláda má povinnost chránit hospodářskou základnu instituce a zachovávat její životaschopnost po celou dobu její činnosti, nebo je aktivum uvedenou vládou výslovně zaručeno, nebo je nejméně 90 % úvěrů poskytnutých danou institucí přímo nebo nepřímo zaručeno takovou vládou a příslušné aktivum se používá především k financování podpůrných úvěrů poskytnutých na nekonkurenční, neziskové bázi za účelem podpory cílů veřejné politiky uvedené vlády;
b)
aktiva, která jsou poskytnuta jako kolaterál instituci v rámci reverzního repa a transakce s financováním cenných papírů, která jsou držena institucí pouze pro zmírnění úvěrového rizika a která nejsou podle právních předpisů a podle smlouvy k dispozici pro použití institucí;
c)
aktiva vydaná kterýmkoli z těchto subjektů
i)
investičním podnikem;
ii)
pojišťovnou;
iii)
finanční holdingovou společností;
iv)
smíšenou finanční holdingovou společností;
v)
jakýmkoli jiným subjektem, který vykonává jednu nebo více činností uvedených v příloze I směrnice 2013/36/EU jako svou hlavní činnost.
3. V souladu s odstavcem 1 instituce podávají zprávy o aktivech, která splňují tyto podmínky pro likvidní aktiva:
a)
jsou nezatížená nebo jsou k dispozici v rámci seskupení kolaterálu, aby byla použita k získání dodatečného financování v rámci přislíbených avšak dosud nefinancovaných úvěrových linek, které jsou instituci k dispozici;
b)
nejsou vydána samotnou institucí nebo její mateřskou institucí nebo dceřinými institucemi nebo jiným dceřiným podnikem mateřské instituce nebo mateřské finanční holdingové společnosti;
c)
účastníci trhu se obecně dohodnou na jejich ceně, kterou lze na trhu snadno sledovat, nebo může být jejich cena určena vzorcem, který je snadné vypočítat na základě veřejně dostupných vstupů, přičemž cena nezávisí na předpokladech, jako tomu je obvykle u strukturovaných nebo exotických produktů;
d)
jsou způsobilým kolaterálem pro standardní likviditní operace centrální banky v členském státě nebo centrální banky třetí země, pokud jsou likvidní aktiva držena za účelem krytí odtoku likvidity v měně této třetí země;
e)
jsou kotované na uznané burze nebo jsou obchodovatelné v aktivním přímém prodeji nebo prostřednictvím prostého repa na schválených repo trzích. Tato kritéria se posoudí pro každý trh zvlášť.
Podmínky stanovené v prvním pododstavci písm. c), d) a e) se nepoužijí na aktiva uvedená v odst. 1 písm. e).
Podmínka uvedená v prvním pododstavci písm. d) se nepoužije v případě likvidních aktiv držených k pokrytí odtoku likvidity v měně, ve které existuje velmi úzká definice způsobilosti pro centrální banku. V případě likvidních aktiv denominovaných v měnách třetích zemí se tato výjimka použije pouze tehdy, pokud příslušné orgány dané třetí země použijí stejnou nebo rovnocennou výjimku.
4. Bez ohledu na ustanovení odstavců 1, 2 a 3, do stanovení závazných požadavků týkajících se likvidity v souladu s článkem 460 a v souladu s odst. 1 druhým pododstavcem tohoto článku instituce podávají zprávy:
a)
o jiných obchodovatelných aktivech způsobilých pro jiné než centrální banky, jako jsou akcie a zlato, na základě transparentních a objektivních kritérií, včetně některých nebo všech kritérií uvedených v čl. 509 odst. 3, 4 a 5;
b)
o jiných obchodovatelných aktivech způsobilých pro centrální banky, jako jsou nástroje, které jsou zajištěné aktivy a mají nejvyšší úvěrovou kvalitu podle ustanovení EBA v souladu s kritérii uvedenými v čl. 509 odst. 3, 4 a 5;
c)
o jiných aktivech způsobilých pro centrální banky, jež však nejsou obchodovatelná, jako jsou úvěrové pohledávky podle ustanovení EBA v souladu s kritérii uvedenými v čl. 509 odst. 3, 4 a 5.
5. EBA vypracuje návrhy prováděcích technických norem s uvedením měn, které splňují podmínky uvedené v odst. 3 třetím pododstavci.
EBA předloží tyto návrhy prováděcích technických norem Komisi do 31. března 2014.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat prováděcí technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s článkem 15 nařízení (EU) č. 1093/2010.
Dokud nevstoupí technické normy uvedené v třetím pododstavci v platnost, mohou instituce i nadále používat postup uvedený v odst. 3 druhém pododstavci, pokud ho příslušné orgány používaly před 1. ledna 2014.
6. Akcie nebo podílové jednotky v subjektech kolektivního investování lze považovat za likvidní aktiva do absolutního objemu 500 milionů EUR v portfoliu likvidních aktiv jednotlivých institucí za předpokladu, že jsou splněny požadavky uvedené v čl. 132 odst. 3 a že subjekt kolektivního investování investuje pouze do likvidních aktiv uvedených v odstavci 1 tohoto článku, s výjimkou derivátů ke snižování úrokového, úvěrového nebo měnového rizika.
Použití nebo potenciální použití derivátových nástrojů ze strany subjektu kolektivního investování za účelem zajištění rizik povolených investic nepředstavuje překážku pro způsobilost tohoto subjektu. Není-li hodnota akcií nebo podílových jednotek v subjektu kolektivního investování pravidelně tržně oceňována třetími stranami uvedenými v čl. 418 odst. 4 písm. a) a b) a příslušný orgán nepovažuje za splněný požadavek, že má instituce vypracovat spolehlivé metodiky a postupy pro toto oceňování podle první věty čl. 418 odst. 4, nejsou tyto akcie nebo podíly v dotyčném subjektu kolektivního investování považovány za likvidní aktiva.
7. Pokud likvidní aktivum přestane být v rámci zásoby likvidních aktiv způsobilé, může je instituce nicméně i nadále považovat za likvidní aktivum po dobu následujících 30 kalendářních dnů. Pokud přestane být likvidní aktivum v subjektu kolektivního investování způsobilé pro postup uvedený v odstavci 6, akcie nebo podílová jednotka v subjektu kolektivního investování může být přesto považována za likvidní aktivum po dobu následujících 30 dnů za předpokladu, že tato aktiva nepředstavují více než 10 % celkových aktiv tohoto subjektu kolektivního investování.
Článek 417
Provozní požadavky na držení likvidních aktiv
Instituce podává zprávy pouze o těch likvidních aktivech, jejichž držení splňuje tyto podmínky:
a)
jsou vhodně diverzifikována. Diverzifikace není požadována, pokud jde o aktiva odpovídající čl. 416 odst. 1 písm. a), b) a c);
b)
jsou právně a prakticky snadno k dispozici kdykoli v průběhu následujících 30 dnů ke zpeněžení prostřednictvím přímého prodeje nebo prostého repa na schválených repo trzích za účelem plnění splatných závazků. Likvidní aktiva uvedená v čl. 416 odst. 1 písm. c), která jsou držena ve třetích zemích, kde existují omezení převodu nebo která jsou denominována v nesměnitelné měně, se považují za dostupná pouze v rozsahu, v jakém odpovídají odtoku v dané třetí zemi nebo v dané měně, ledaže příslušná instituce může prokázat příslušným orgánům, že je přiměřeně zajištěna proti souvisejícímu měnovému riziku;
c)
likvidní aktiva jsou kontrolována funkcí řízení likvidity;
d)
část likvidních aktiv, s výjimkou likvidních aktiv uvedených v čl. 416 odst. 1 písm. a), c) a e), je pravidelně a nejméně jednou ročně zpeněžena prostřednictvím přímého prodeje nebo prostých rep na schválených repo trzích, a to pro tyto účely:
i)
testování přístupu těchto aktiv na trh;
ii)
testování účinnosti procesů pro zpeněžení aktiv;
iii)
testování použitelnosti aktiv;
iv)
minimalizace rizika negativních signálů během krizového období;
e)
cenová rizika spojená s aktivy mohou být zajištěna, ale likvidní aktiva jsou předmětem přiměřených interních opatření, která zajistí, že v případě potřeby budou okamžitě k dispozici pokladně, a zejména že nebudou použity v jiných probíhajících operacích, včetně:
i)
zajištění nebo jiných obchodních strategií;
ii)
poskytování úvěrových posílení ve strukturovaných transakcích;
iii)
pokrytí provozních nákladů;
f)
hodnota likvidních aktiv je v souladu s rozdělením podle měny odtoku likvidity po odečtení přítoku.
Článek 418
Ocenění likvidních aktiv
1. Hodnota likvidního aktiva, která se uvede ve zprávě, je jeho tržní hodnotou, dále sníženou o srážky při ocenění, které odrážejí nejméně duraci aktiva, úvěrové riziko a riziko ztráty likvidity aktiva a repo srážky odpovídající období všeobecné krize na trhu. Srážky při ocenění nesmí být nižší než 15 % u aktiv uvedených v čl. 416 odst. 1 písm. d). Pokud instituce zajišťuje cenové riziko související s aktivem, bere v úvahu peněžní tok vyplývající z možnosti uzavřít zajišťovací vztah.
2. Akcie nebo podílové jednotky v subjektech kolektivního investování uvedené v čl. 416 odst. 6 podléhají srážkám při ocenění se zohledněním podkladových aktiv takto:
a)
0 % na aktiva uvedená v čl. 416 odst. 1 písm. a);
b)
5 % na aktiva uvedená v čl. 416 odst. 1 písm. b) a c);
c)
20 % na aktiva uvedená v čl. 416 odst. 1 písm. d).
3. Přístup se zohledněním uvedený v odstavci 2 se uplatňuje takto:
a)
pokud je instituce obeznámena s podkladovými expozicemi subjektu kolektivního investování, může je zohlednit, aby je zařadila v souladu čl. 416 odst. 1 písm. a) až d);
b)
pokud instituce není obeznámena s podkladovými expozicemi subjektu kolektivního investování, předpokládá se, že daný subjekt kolektivního investování investuje v maximálním objemu, který mu povoluje jeho oprávnění, v sestupném pořadí podle typů aktiv uvedených v čl. 416 odst. 1 písm. a) až d), dokud nedosáhne maximálního limitu pro celkové investice.
4. Instituce vyvinou spolehlivé metodiky a postupy pro výpočet a oznamování tržní hodnoty a srážek pro akcie nebo jednotky v subjektech kolektivního investování. Pouze v případech, kdy mohou příslušnému orgánu uspokojivě prokázat, že význam expozic neodůvodňuje vývoj jejich vlastních metodik, mohou instituce v souladu s metodami stanovenými v odst. 3 písm. a) a b) při výpočtu a oznamování srážek pro akcie nebo podílové jednotky v subjektech kolektivního investování spoléhat na níže uvedené třetí strany:
a)
depozitář subjektu kolektivního investování za předpokladu, že subjekt kolektivního investování investuje výhradně do cenných papírů a ukládá všechny cenné papíry do tohoto depozitáře;
b)
v případě jiných subjektů kolektivního investování společnost, která subjekt kolektivního investování spravuje, za předpokladu, že tato společnost splňuje kritéria stanovená v čl. 132 odst. 3 písm. a).
Správnost výpočtů depozitáře nebo společnosti, která subjekty kolektivního investování spravuje, potvrzuje externí auditor.
Článek 419
Měny s omezeními dostupnosti likvidních aktiv
1. EBA posoudí, zda jsou institucím dostupná likvidní aktiva uvedená v čl. 416 odst. 1 písm. b) v měnách, které jsou relevantní pro instituce usazené v Unii.
2. Pokud odůvodněné potřeby likvidních aktiv s ohledem na požadavek uvedený v článku 412 převyšují dostupnost těchto likvidních aktiv v určité měně, použije se jedna nebo více z těchto odchylek:
a)
odchylně od čl. 417 písm. f) může být denominace likvidních aktiv v nesouladu s měnovým rozložením odtoku likvidity po odečtení přítoku;
b)
v případě měn některého členského státu nebo třetích zemí mohou být požadovaná likvidní aktiva nahrazena úvěrovými linkami centrální banky tohoto členského státu nebo třetí země, které jsou smluvně neodvolatelně vázány na následujících 30 dnů a jsou oceněny reálnými cenami, nezávisle na čerpané výši, za předpokladu, že příslušné orgány tohoto členského státu nebo příslušné třetí země učiní totéž a tento členský stát nebo třetí země uplatňuje srovnatelné požadavky na podávání zpráv.
3. Odchylky použité v souladu s odstavcem 2 jsou nepřímo úměrné dostupnosti příslušných aktiv. Odůvodněné potřeby institucí se hodnotí s ohledem na jejich schopnost snížit řádným řízením likvidity potřebu těchto likvidních aktiv a držení daných aktiv jinými účastníky trhu.
4. EBA vypracuje návrhy prováděcích technických norem uvádějících seznam měn, které splňují požadavky stanovené v tomto článku.
EBA předloží tyto návrhy prováděcích technických norem Komisi do 31. března 2014.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat prováděcí technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s článkem 15 nařízení (EU) č. 1093/2010.
5. EBA vypracuje návrhy regulačních technických norem pro upřesnění odchylek uvedených v odstavci 2, včetně podmínek jejich uplatňování.
EBA předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi do 31. března 2014.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
Článek 420
Odtok likvidity
1. Do doby stanovení požadavku týkajícího se likvidity v souladu s článkem 460 zahrne vykazovaný odtok likvidity tyto informace:
a)
stávající dlužnou částku za retailové vklady, jak je stanoveno v článku 421;
b)
stávající dlužnou částku za ostatní závazky, které dosáhnou splatnosti a které mohou být vyžádány vydávajícími institucemi nebo poskytovatelem financování nebo jsou spojeny s implicitním očekáváním poskytovatele financování, že by instituce splatila závazek v průběhu následujících 30 dnů, jak je stanoveno v článku 422;
c)
dodatečný odtok podle článku 423;
d)
maximální objem, který lze čerpat v průběhu následujících 30 dnů z poskytnutých nevyčerpaných úvěrových a likviditních příslibů, jak je uvedeno v článku 424;
e)
dodatečný odtok, který je vymezen v posouzení podle odstavce 2.
2. Instituce pravidelně posuzují pravděpodobnost a potenciální objem odtoku likvidity v průběhu následujících 30 dnů, pokud jde o dotčené produkty nebo služby, které nejsou zachyceny v článcích 422, 423 a 424 a které tyto instituce nabízejí nebo financují nebo které by potenciální kupující považovali za související s těmito institucemi, včetně mimo jiné odtoku likvidity vyplývajícího z jakýchkoli smluvních opatření, jako jsou jiné podrozvahové a podmíněné závazky financovat, včetně mimo jiné přislíbených nástrojů financování, nevyčerpaných úvěrů a zálohových plateb profesionálním protistranám, sjednaných, ale dosud nevyčerpaných hypoték, kreditních karet, přečerpání, plánovaného odtoku souvisejícího s obnovením nebo poskytnutím nových retailových nebo mezibankovních úvěrů, plánovaných plateb z derivátů a produktů souvisejících s podrozvahovým financováním obchodu uvedených v článku 429 a příloze I. Tento odtok se posuzuje za předpokladu kombinovaného idiosynkratického a krizového tržního scénáře.
Pro toto posouzení instituce zejména zohlední podstatné poškození pověsti, které by mohlo být výsledkem neposkytnutí podpory likvidity těmto produktům nebo službám. Instituce podávají nejméně jednou ročně příslušným orgánům zprávy o těch produktech a službách, u nichž jsou pravděpodobnost realizace a potenciální objem odtoku likvidity uvedený v prvním pododstavci podstatné, a příslušné orgány určí odtok, který jim má být přiřazen. Příslušné orgány mohou uplatnit sazbu odtoku až do výše 5 % pro produkty související s podrozvahovým financováním obchodu uvedené v článku 429 a příloze I.
Příslušné orgány podávají nejméně jednou ročně zprávu orgánu EBA o druzích produktů nebo služeb, pro které na základě zpráv institucí určily odtok. V této zprávě rovněž vysvětlí metodiku použitou k určení odtoku.
Článek 421
Odtok retailových vkladů
1. Instituce podají samostatnou zprávu o výši retailových vkladů, které jsou kryty systémem pojištění vkladů podle směrnice 94/19/ES nebo rovnocenným systémem pojištění vkladů ve třetí zemi, a vynásobí ji koeficientem ve výši nejméně 5 %, jestliže vklad je buď:
a)
součástí vzniklého vztahu, který činí výběr vysoce nepravděpodobným, nebo
b)
je držen na transakčním účtu, včetně účtů, na které jsou pravidelně připisovány platy.
2. Instituce vynásobí ostatní retailové vklady, které nejsou uvedeny v odstavci 1, koeficientem ve výši nejméně 10 %.
3. S přihlédnutím k chování místních vkladatelů, o němž podají informace příslušné orgány, EBA do 1. ledna 2014 vydá pokyny ohledně kritérií k určení podmínek uplatňování odstavců 1 a 2, pokud jde o identifikaci retailových vkladů spojených s odlišným odtokem a definice těchto produktů pro účely této hlavy. Tyto pokyny zohlední, s jakou pravděpodobností povedou tyto vklady k odtoku likvidity v následujících 30 dnech. Tento odtok se posuzuje za předpokladu kombinovaného idiosynkratického a krizového tržního scénáře.
4. Bez ohledu na odstavce 1 a 2 vynásobí instituce retailové vklady, které přijaly ve třetích zemích, vyšším procentem, než je stanoveno v uvedených odstavcích, je-li procento stanoveno srovnatelnými požadavky na podávání zpráv třetí země.
5. Instituce mohou z výpočtu odtoku vyjmout určité jasně vymezené kategorie retailových vkladů pod podmínkou, že instituce v každém případě přísně uplatňuje tyto podmínky na celou kategorii daných vkladů, pokud se nejedná o jednotlivě odůvodněné případy finančních nesnází vkladatele:
a)
vkladateli není povoleno vklad vybrat v průběhu 30 dnů, nebo
b)
v případě předčasného výběru v průběhu 30 dnů musí vkladatel zaplatit sankci, která zahrnuje ztrátu úroku za období mezi datem výběru a datem smluvní splatnosti plus významnou sankci, která nemusí být vyšší než úrok za období mezi datem vkladu a datem výběru.
Článek 422
Odtok ostatních závazků
1. Instituce vynásobí závazky vyplývající z vlastních provozních výdajů instituce koeficientem ve výši 0 %.
2. Instituce vynásobí závazky vyplývající ze zajištěných půjček a transakcí na kapitálovém trhu ve smyslu čl. 192 bodu 3:
a)
koeficientem ve výši 0 % do výše hodnoty likvidních aktiv podle článku 418 v případě zajištění aktivy, která lze považovat za likvidní aktiva podle článku 416;
b)
koeficientem ve výši 100 % nad výši hodnoty likvidních aktiv podle článku 418 v případě zajištění aktivy, která lze považovat za likvidní aktiva podle článku 416;
c)
koeficientem ve výši 100 % v případě zajištění aktivy, která nelze považovat za likvidní aktiva podle článku 416, s výjimkou transakcí podle písmen d) a e) tohoto odstavce;
d)
koeficientem ve výši 25 % v případě zajištění aktivy, která nelze považovat za likvidní aktiva podle článku 416, je-li věřitelem ústřední vláda, subjekt veřejného sektoru členského státu, v němž byla úvěrová instituce povolena nebo v němž zřídila pobočku, nebo mezinárodní rozvojová banka. Subjekty veřejného sektoru, s nimiž je takto zacházeno, jsou omezeny na subjekty s rizikovou váhou 20 % nebo nižší v souladu s částí třetí hlavou II kapitolou 2;
e)
koeficientem ve výši 0 %, pokud je věřitelem centrální banka.
3. Instituce vynásobí závazky vyplývající z vkladů, které musí být drženy:
a)
vkladatelem s cílem získat od příslušné instituce clearing, služby úschovy, správy hotovosti nebo jiných srovnatelných služeb;
b)
v kontextu společného sdílení úkolů v rámci institucionálního systému ochrany, který splňuje požadavky čl. 113 odst. 7, nebo jako právní nebo zákonný minimální vklad jiného subjektu, který je členem téhož institucionálního systému ochrany;
c)
vkladatelem v rámci jiného zavedeného operačního vztahu, než který je uveden v písmenu a);
d)
vkladatelem za účelem využívání služeb hotovostního clearingu a služeb ústřední úvěrové instituce a v případě, že dotyčná úvěrová instituce je v souladu s právními předpisy nebo stanovami součástí sítě;
koeficientem ve výši 5 % v případě písmene a) v rozsahu, ve kterém jsou kryty systémem pojištění vkladů podle směrnice 94/19/ES nebo rovnocenným systémem pojištění vkladů ve třetí zemi, a koeficientem ve výši 25 % v ostatních případech.
Vklady úvěrových institucí u ústředních úvěrových institucí, které jsou považovány za likvidní aktiva podle čl. 416 odst. 1 písm. f), se vynásobí 100 % sazbou odtoku.
4. Clearing, služby úschovy, správy hotovosti nebo jiné srovnatelné služby uvedené v odst. 3 písm. a) a d) se vztahují pouze na dané služby v rozsahu, ve kterém jsou poskytovány v rámci zavedených vztahů, na nichž vkladatel značně závisí. Nespočívají pouze v korespondenčním bankovnictví nebo makléřských službách a instituce má důkazy, že není možné, aby klient částky řádně splatné vybral v průběhu 30 dní, aniž by tím ohrozil svůj provoz.
Až do přijetí jednotné definice zavedeného operačního vztahu uvedeného v odst. 3 písm. c) instituce samy stanoví kritéria pro určení zavedeného operačního vztahu, u něhož mají důkazy, že není možné, aby klient částky řádně splatné v průběhu 30 dní vybral, aniž by tím ohrozil jejich provoz, a tato kritéria oznámí příslušným orgánům. Při neexistenci jednotné definice mohou příslušné orgány poskytovat obecné pokyny, jimiž se musí instituce řídit při určování vkladů držených vkladatelem v rámci zavedeného operačního vztahu.
5. Instituce násobí koeficientem 40 % závazky vyplývající z vkladů klientů, kteří nejsou finančními zákazníky v rozsahu, v jakém se na ně nevztahují odstavce 3 a 4, a koeficientem 20 % tyto závazky, na které se vztahuje systém pojištění vkladů podle směrnice 94/19/ES nebo rovnocenný systém pojištění vkladů ve třetí zemi.
6. Instituce zohledňují přítok a odtok očekávaný v průběhu 30 dní vyplývající ze smluv uvedených v příloze II na základě čisté hodnoty napříč protistranami a vynásobí je koeficientem ve výši 100 % v případě čistého odtoku. Čistou hodnotou se rozumí rovněž čistá hodnota kolaterálu, který bude přijat a který lze považovat za likvidní aktiva v souladu s článkem 416.
7. Instituce samostatně vykazují jiné závazky, které nespadají do odstavců 1 až 5.
8. Příslušné orgány mohou na základě individuálního posouzení udělit svolení uplatňovat nižší procentní hodnotu odtoku na závazky uvedené v odstavci 7, pokud jsou splněny všechny tyto podmínky:
a)
vkladatel je:
i)
mateřská nebo dceřiná instituce příslušné instituce nebo jiný dceřiný podnik téže mateřské instituce;
ii)
spojený s institucí vztahem ve smyslu čl. 12 odst. 1 směrnice 83/349/EHS;
iii)
instituce spadající do stejného institucionálního systému ochrany splňujícího požadavky čl. 113 odst. 7;
iv)
ústřední instituce nebo člen sítě v souladu s čl. 400 odst. 2 písm. d);
b)
existují důvody k očekávání nižšího odtoku v průběhu následujících 30 dnů i v případě kombinovaného idiosynkratického a krizového tržního scénáře;
c)
odchylně od článku 425 vkladatel uplatňuje odpovídající symetrický nebo konzervativnější přítok;
d)
instituce a vkladatel jsou usazeni ve stejném členském státě.
9. Příslušné orgány mohou v případě použití čl. 20 odst. 1 písm. b) upustit od podmínek stanovených v odst. 8 písm. d). V takovém případě musí být splněna dodatečná objektivní kritéria stanovená v aktu v přenesené pravomoci podle článku 460. Pokud je povoleno uplatňování takového nižšího odtoku, příslušné orgány o výsledku postupu uvedeného v čl. 20 odst. 1 písm. b) informují orgán EBA. Příslušné orgány pravidelně přezkoumávají plnění podmínek takového nižšího odtoku.
10. EBA vypracuje návrhy regulačních technických norem pro další upřesnění dodatečných objektivních kritérií uvedených v odstavci 9.
EBA předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi do 1. ledna 2015.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
Článek 423
Dodatečný odtok
1. Kolaterál jiný než aktiva uvedená v čl. 416 odst. 1 písm. a), b) a c), který instituce složí v souvislosti se smlouvami uvedenými v příloze II a s úvěrovými deriváty, podléhá dodatečnému odtoku ve výši 20 %.
2. Instituce oznámí příslušným orgánům veškeré uzavřené smlouvy, podle jejichž smluvních podmínek dochází během 30 dnů v důsledku podstatného zhoršení úvěrové kvality instituce k odtoku likvidity nebo ke vzniku dodatečných potřeb kolaterálu. Pokud příslušné orgány považují tyto smlouvy za podstatné ve vztahu k možnému odtoku likvidity instituce, požadují, aby instituce doplnila dodatečný odtok u těchto smluv odpovídající dodatečným potřebám kolaterálu v důsledku podstatného zhoršení úvěrové kvality instituce, jako je snížení jejího úvěrového hodnocení o tři stupně. Instituce rozsah tohoto podstatného zhoršení pravidelně přezkoumává s ohledem na relevantní aspekty smluv, které uzavřela, a výsledek svého přezkumu oznámí příslušným orgánům.
3. Instituce doplňuje dodatečný odtok odpovídající potřebám kolaterálu, který by byl výsledkem dopadu nepříznivého tržního scénáře na derivátové transakce instituce, na její transakce financování a jiné smlouvy, jestliže jsou podstatné.
EBA vypracuje návrhy regulačních technických norem pro určení podmínek uplatňování s ohledem na podstatnost a metody měření tohoto dodatečného odtoku.
EBA předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi do 31. března 2014.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené ve druhém pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
4. Instituce doplní dodatečný odtok odpovídající tržní hodnotě cenných papírů nebo ostatních aktiv prodaných nedávno, které budou doručeny v průběhu 30 dnů, pokud nedrží cenné papíry k doručení nebo je nepůjčila za podmínek, které vyžadují jejich navrácení až po uplynutí 30 dnů, a cenné papíry nejsou součástí jejích likvidních aktiv.
5. Instituce doplní dodatečný odtok odpovídající:
a)
přebytečnému kolaterálu drženému institucí, o který může na základě smlouvy příslušná protistrana kdykoli požádat;
b)
kolaterálu, který má být vrácen protistraně;
c)
kolaterálu odpovídajícímu aktivům, která lze považovat za likvidní aktiva pro účely článku 416 a která lze nahradit aktivy odpovídajícími aktivům, která nelze považovat za likvidní aktiva pro účely článku 416 bez souhlasu instituce.
6. Vklady přijaté jako kolaterál se nepovažují za závazky pro účely článku 422, ale v příslušných případech budou podléhat ustanovením tohoto článku.
Článek 424
Odtok z úvěrových a likviditních příslibů
1. Instituce podává zprávy o odtoku z poskytnutých úvěrových a likviditních příslibů, který se určí jako procentní podíl z maximální částky, která může být čerpána během následujících 30 dnů. Tuto maximální částku, kterou lze čerpat, je možné posoudit bez jakéhokoli požadavku na likviditu, jenž by byl závazně stanoven podle čl. 420 odst. 2 pro podrozvahové položky týkající se financování obchodu, a bez hodnoty kolaterálu podle článku 418, pokud může instituce kolaterál opětovně použít a pokud je kolaterál držen ve formě likvidních aktiv v souladu s článkem 416. Poskytnutým kolaterálem nesmí být aktiva vydaná protistranou příslibu nebo jedním z jejích přidružených subjektů. Pokud má instituce k dispozici nezbytné informace, maximální částka, kterou lze čerpat v rámci úvěrových a likviditních příslibů, se určí jako maximální částka, která by mohla být čerpána, pokud by vlastní závazky protistrany byly splatné během následujících 30 dnů nebo pokud by měl být během tohoto období dodržen předem stanovený smluvní harmonogram čerpání.
2. Maximální částka, kterou lze čerpat z poskytnutých nevyčerpaných úvěrových a likviditních příslibů během následujících 30 dnů, se vynásobí koeficientem ve výši 5 %, pokud je lze považovat za kategorii retailových expozic v rámci standardizovaného přístupu nebo přístupu IRB pro úvěrové riziko.
3. Maximální částka, kterou lze čerpat z poskytnutých nevyčerpaných úvěrových a likviditních příslibů během následujících 30 dnů, se vynásobí koeficientem ve výši 10 %, pokud jsou splněny tyto podmínky:
a)
nelze je považovat za kategorii retailových expozic v rámci standardizovaného přístupu nebo přístupu IRB pro úvěrové riziko;
b)
byly poskytnuty klientům, kteří nejsou finančními zákazníky;
c)
nebyly poskytnuty za účelem nahrazení finančních prostředků klienta v situacích, kdy není možné, aby získal své finanční požadavky na finančních trzích.
4. Částka likviditního příslibu, která byla poskytnuta sekuritizačním jednotkám pro speciální účel s cílem umožnit jim nákup jiných aktiv než cenných papírů od klientů, kteří nejsou finančními zákazníky, se vynásobí 10 % v takovém rozsahu, v jakém přesahuje objem aktiv nakupovaných v dané době od klientů a pokud maximální částka, kterou lze čerpat, je smluvně omezena na objem aktiv v dané době nakupovaných.
5. Instituce podávají zprávu o maximální částce, kterou je možné čerpat z jiných poskytnutých nevyčerpaných úvěrových a likviditních příslibů během následujících 30 dnů. Toto se použije zejména pro:
a)
likviditní přísliby, které instituce poskytla jiným sekuritizačním jednotkám pro speciální účel, než které jsou uvedeny v odst. 3 písm. b);
b)
ujednání, v rámci kterých se po instituci vyžaduje, aby nakoupila aktiva od sekuritizační jednotky pro speciální účel nebo si je s ní vyměnila;
c)
přísliby poskytnuté úvěrovým institucím;
d)
přísliby poskytnuté finančním institucím a investičním podnikům.
6. Odchylně od odstavce 5 mohou instituce, které byly zřízeny a jsou financovány ústřední nebo regionální vládou alespoň jednoho členského státu, uplatňovat postupy stanovené v odstavcích 2 a 3 také v případě úvěrových a likviditních příslibů, které jsou poskytovány institucím za výhradním účelem přímo nebo nepřímo financovaných podpůrných úvěrů, které lze považovat za kategorie expozic uvedené v těchto odstavcích. Jsou-li tyto podpůrné úvěry poskytovány prostřednictvím jiné instituce jakožto zprostředkovatele (průchozí úvěry), mohou instituce odchylně od čl. 425 odst. 2 písm. d) uplatňovat symetrický přítok a odtok. Tyto podpůrné úvěry jsou k dispozici pouze osobám, které nejsou finančními zákazníky, na nekonkurenční, neziskové bázi za účelem podpory cílů veřejné politiky Unie nebo ústřední nebo regionální vlády daného členského státu. Čerpání takových příslibů je možné pouze v návaznosti na přiměřeně očekávanou poptávku po podpůrných úvěrech a až do částky takové poptávky související s následným podáním zpráv o využití uvolněných finančních prostředků.
Článek 425
Přítok
1. Instituce podává zprávy o svém přítoku likvidity. Limitovaným přítokem likvidity se rozumí přítok likvidity, který je omezen na 75 % odtoku likvidity. Instituce mohou z tohoto limitu vyjmout přítok likvidity z vkladů uložených u ostatních institucí, se kterými lze zacházet podle čl. 113 odst. 6 nebo 7. Instituce mohou z tohoto limitu vyjmout přítok likvidity ze splatných peněžních částek od dlužníků a investorů do dluhopisů souvisejících s hypotečními úvěry financovanými z dluhopisů, se kterými lze zacházet podle čl. 129 odst. 4, 5 nebo 6, nebo z dluhopisů uvedených v čl. 52 odst. 4 směrnice 2009/65/ES. Instituce mohou vyjmout přítok z podpůrných úvěrů, které instituce zprostředkovala. S výhradou předchozího souhlasu příslušným orgánem odpovědným za dohled na individuálním základě může instituce úplně nebo zčásti vyjmout přítok, pokud je poskytovatel mateřskou nebo dceřinou institucí příslušné instituce nebo jiným dceřiným podnikem stejné mateřské instituce nebo je spojen s danou instituci vztahem ve smyslu čl. 12 odst. 1 směrnice 83/349/EHS.
2. Přítok likvidity se měří v průběhu nadcházejících 30 dnů. Obsahuje pouze smluvní přítok z expozic, které nejsou po splatnosti a u kterých instituce nemá důvod v průběhu daných 30 dní očekávat neplnění. Přítok likvidity se vykazuje úplně, přičemž níže uvedený přítok se vykazuje samostatně:
a)
peněžní částky splatné od zákazníků, kteří nejsou finančními zákazníky, za účelem platby jistiny se sníží o 50 % jejich hodnoty nebo o smluvní závazky vůči těmto zákazníkům poskytnout jim financování, podle toho, co je vyšší. Toto se nevztahuje na peněžní částky splatné ze zajištěných půjček a transakcí na kapitálovém trhu, jak jsou definovány v čl. 192 bodu 3, které jsou zajištěny likvidními aktivy v souladu s článkem 416, jak je uvedeno v písmeni d) tohoto odstavce.
Odchylně od prvního pododstavce tohoto písmena mohou instituce, které obdržely příslib podle čl. 424 odst. 6 k tomu, aby vyplatily podpůrný úvěr konečnému příjemci, zohlednit přítok až do výše odtoku, který uplatňují u odpovídajícího příslibu poskytnout tyto podpůrné úvěry;
b)
peněžní částky splatné z transakcí financování obchodu uvedených v čl. 162 odst. 3 druhém pododstavci písm. b) se zbytkovou splatností až do 30 dnů se zohlední úplně jako přítok;
c)
aktiva s neurčeným datem ukončení smlouvy se zohlední ve výši 20 % přítoku za předpokladu, že banka může na základě smlouvy odstoupit a požadovat platbu v průběhu 30 dnů;
d)
peněžní částky splatné ze zajištěných půjček a transakcí na kapitálovém trhu, jak jsou definovány v čl. 192 bodu 3, pokud jsou zajištěny likvidními aktivy podle čl. 416 odst. 1, se nezohlední až do výše hodnoty těchto likvidních aktiv snížené o srážky při ocenění a plně se zohlední u zbývajících splatných peněžních částek;
e)
splatné peněžní částky, se kterými instituce, která je dluží, zachází podle čl. 422 odst. 3 a 4, se vynásobí odpovídajícím symetrickým přítokem;
f)
peněžní částky splatné z pozic v kapitálových nástrojích zahrnutých do hlavního indexu, pokud se likvidní aktiva nezapočítávají dvojmo.
g)
jakékoli nevyčerpané úvěrové nebo likviditní přísliby a jiné přijaté závazky se nezohlední;
3. Přítok a odtok očekávaný v průběhu 30 dnů ze smluv uvedených v příloze II, se odrazí na základě čisté hodnoty napříč protistranami a vynásobí se koeficientem ve výši 100 % čistého přítoku. Čistou hodnotou se rozumí rovněž čistá hodnota kolaterálu, který bude přijat a který lze považovat za likvidní aktiva v souladu s článkem 416.
4. Odchylně od odst. 2 písm. g) mohou příslušné orgány na základě individuálního posouzení udělit svolení uplatňovat vyšší přítok pro úvěrové a likviditní přísliby, pokud jsou splněny všechny tyto podmínky:
a)
existují důvody k očekávání vyššího přítoku i v případě kombinované tržní a idiosynkratické krize poskytovatele;
b)
protistranou je mateřská nebo dceřiná instituce dané instituce nebo jiný dceřiný podnik téže mateřské instituce nebo je protistrana spojena s danou institucí vztahem ve smyslu čl. 12 odst. 1 směrnice 83/349/EHS nebo je protistranou člen téhož institucionálního systému ochrany podle čl. 113 odst. 7 tohoto nařízení nebo ústřední institucí nebo členem sítě, na niž se vztahuje výjimka podle článku 10 tohoto nařízení;
c)
odchylně od článků 422, 423 a 424 protistrana uplatňuje odpovídající symetrický nebo konzervativnější odtok;
d)
instituce a protistrana jsou usazeny ve stejném členském státě.
5. Příslušné orgány mohou v případě použití čl. 20 odst. 1 písm. b) upustit od podmínky stanovené v odst. 4 písm. d). V takovém případě musí být splněna dodatečná objektivní kritéria stanovená v aktu v přenesené pravomoci podle článku 460. Pokud je povoleno uplatňování takového vyššího odtoku, příslušné orgány o výsledku postupu uvedeného v čl. 19 odst. 1 písm. b) informují orgán EBA. Příslušné orgány pravidelně přezkoumávají plnění podmínek takového vyššího odtoku.
6. EBA vypracuje návrhy regulačních technických norem pro další upřesnění dodatečných objektivních kritérií uvedených v odstavci 5.
EBA předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi do 1. ledna 2015
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
7. Instituce nepodávají zprávy o přítoku ze všech likvidních aktiv vykázaných v souladu s článkem 416, ale jen o platbách splatných za aktiva, které se neodrážejí v tržní hodnotě aktiva.
8. Instituce nepodává zprávy o přítoku z jakýchkoli nově přijatých závazků.
9. Instituce zohledňuje přítok likvidity, který obdrží ve třetích zemích, kde existují omezení převodu, nebo který je denominován v nesměnitelných měnách, pouze v rozsahu, v jakém odpovídá odtoku v dané třetí zemi nebo v dané měně.
Článek 426
Aktualizace budoucích požadavků na likviditu
Poté, co Komise přijme akt v přenesené pravomoci týkající se požadavku na likviditu v souladu s článkem 460, může EBA vypracovat návrh prováděcích technických norem pro upřesnění podmínek stanovených v čl. 421 odst. 1, v článku 422, s výjimkou odstavců 8, 9 a 10 uvedeného článku, a v článku 424, aby byly zohledněny mezinárodně dohodnuté standardy.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat prováděcí technické normy uvedené v tomto odstavci v souladu s článkem 15 nařízení (EU) č. 1093/2010.
HLAVA III
PODÁVÁNÍ ZPRÁV O STABILNÍM FINANCOVÁNÍ
Článek 427
Položky zajišťující stabilní financování
1. Instituce podávají příslušným orgánům zprávy v souladu s požadavky na podávání zpráv uvedenými v čl. 415 odst. 1 a v souladu s jednotnými formáty zpráv podle čl. 415 odst. 3 o těchto položkách s cílem umožnit posouzení dostupnosti stabilního financování:
a)
kapitál po zohlednění případných odpočtů:
i)
kapitálové nástroje zahrnované do kapitálu tier 1,
ii)
kapitálové nástroje zahrnované do kapitálu tier 2,
iii)
další prioritní akcie a kapitálové nástroje nad rámec přípustného objemu kapitálu tier 2, jejichž efektivní splatnost je alespoň jeden rok,
b)
tyto závazky, které nejsou zahrnuty v písmenu a):
i)
retailové vklady, se kterými lze zacházet podle čl. 421 odst. 1;
ii)
retailové vklady, se kterými lze zacházet podle čl. 421 odst. 2;
iii)
vklady, se kterými lze zacházet podle čl. 422 odst. 3 a 4;
iv)
z vkladů uvedených v bodě iii) ty, které podléhají systému pojištění vkladů podle směrnice 94/19/ES nebo rovnocennému systému pojištění vkladů ve třetí zemi ve smyslu čl. 421 odst. 2;
v)
z vkladů uvedených v bodě iii) ty, které spadají pod čl. 422 odst. 3 písm. b);
vi)
z vkladů uvedených v bodě iii) ty, které spadají pod čl. 422 odst. 3 písm. d);
vii)
vložené částky nespadající pod bod i), ii) nebo iii), pokud nejsou vloženy finančními zákazníky;
viii)
všechny finanční prostředky získané od finančních zákazníků;
ix)
samostatně částky, které spadají pod bod vii) a viii), financování ze zajištěných půjček a transakce na kapitálovém trhu, jak jsou definovány v čl. 192 bodu 3:
-
které jsou zajištěny aktivy, jež lze považovat za likvidní aktiva podle článku 416;
-
které jsou zajištěny jinými aktivy;
x)
závazky vyplývající z vydaných cenných papírů, se kterými lze zacházet podle čl. 129 odst. 4 nebo 5 nebo způsobem vymezeným v čl. 52 odst. 4 směrnice 2009/65/ES;
xi)
tyto ostatní závazky vyplývající z vydaných cenných papírů, které nespadají pod písmeno a):
-
závazky vyplývající z vydaných cenných papírů s efektivní splatností alespoň jeden rok;
-
závazky vyplývající z vydaných cenných papírů s efektivní splatností méně než jeden rok;
xii)
všechny ostatní závazky.
2. Je-li to možné, všechny položky se uvádějí v těchto pěti koších podle data jejich splatnosti a nejbližšího data, kdy mohou být smluvně splaceny, podle toho, co je dříve:
a)
během tří měsíců;
b)
mezi třemi a šesti měsíci;
c)
mezi šesti a devíti měsíci;
d)
mezi devíti a dvanácti měsíci;
e)
po dvanácti měsících.
Článek 428
Položky vyžadující stabilní financování
1. Pokud nejsou níže uvedené položky odečteny od kapitálu, podávají se o nich zprávy příslušným orgánům samostatně, aby bylo možné posoudit dostupnost stabilního financování:
a)
aktiva, která lze považovat za likvidní aktiva podle článku 416, rozčleněná podle druhu aktiva;
b)
tyto cenné papíry a nástroje peněžního trhu, které nejsou zahrnuty v písmenu a);
i)
aktiva, jež splňují podmínky pro stupeň úvěrové kvality 1 podle článku 122;
ii)
aktiva, jež splňují podmínky pro stupeň úvěrové kvality 2 podle článku 122;
iii)
jiná aktiva;
c)
majetkové cenné papíry nefinančních subjektů zahrnutých do hlavního indexu uznaného regulovaného trhu;
d)
ostatní majetkové cenné papíry;
e)
zlato;
f)
ostatní drahé kovy;
g)
neobnovitelné úvěry a jiné pohledávky, a samostatně ty neobnovitelné úvěry a jiné pohledávky, kdy dlužníky jsou:
i)
fyzické osoby jiné než soukromí podnikatelé a osobní společnosti;
ii)
malé a střední podniky, které lze považovat za kategorii retailových expozic v rámci standardizovaného přístupu nebo přístupu IRB pro úvěrové riziko, nebo společnost, která je způsobilá pro zacházení stanovené v čl. 153 odst. 4, pokud je celkový vklad vložen tímto klientem nebo ekonomicky spjatou skupinou klientů nižší než 1 milion EUR;
iii)
ústřední vlády, centrální banky a subjekty veřejného sektoru;
iv)
klienti neuvedení v bodech i) a ii) jiní než finanční zákazníci;
v)
klienti neuvedení v bodech i), ii) a iii), kteří jsou finančními zákazníky, a z nich samostatně ti, kteří jsou úvěrovými institucemi a jinými finančními zákazníky;
h)
neobnovitelné úvěry a jiné pohledávky uvedené v písmenu g), a z nich samostatně ty, které jsou:
i)
zajištěné obchodními nemovitostmi;
ii)
zajištěné obytnými nemovitostmi;
iii)
spolufinancované (postoupením) prostřednictvím dluhopisů, se kterým lze zacházet podle čl. 129 odst. 4 nebo 5 nebo prostřednictvím dluhopisů uvedených v čl. 52 odst. 4 směrnice 2009/65/ES;
i)
deriváty, pohledávky;
j)
všechna ostatní aktiva;
k)
poskytnuté nevyčerpané úvěrové přísliby, které lze podle přílohy I považovat za položky se „středním rizikem“ nebo „středně nízkým rizikem“.
2. Je-li to možné, všechny položky se uvádějí v pěti koších uvedených v čl. 427 odst. 2.
ČÁST SEDMÁ
PÁKA
Článek 429
Výpočet pákového poměru
1. Instituce vypočítají svůj pákový poměr podle metodiky stanovené v odstavcích 2 až 11.
2. Pákový poměr se vypočítá jako hodnota kapitálu instituce dělená celkovou mírou expozic dané instituce a vyjadřuje se v procentech.
Instituce vypočítají pákový poměr jako aritmetický průměr měsíčních pákových poměrů za čtvrtletí.
3. Pro účely odstavce 2 je hodnotou kapitálu hodnota kapitálu tier 1.
4. Celková míra expozic je součet hodnot expozic všech aktiv a podrozvahových položek, které nejsou odečteny při určování hodnoty kapitálu podle odstavce 3.
Pokud instituce zahrnují subjekt finančního sektoru, v němž mají významnou investici podle článku 43, do své konsolidace podle použitelného účetního rámce, ale nikoliv do své obezřetnostní konsolidace podle části první hlavy II kapitoly 2, stanoví hodnotu expozice pro tuto významnou investici ne podle odst. 5 písm. a) tohoto článku, ale jako částku, která se získá vynásobením částky definované v písmenu a) tohoto pododstavce a koeficientu definovaného v písmenu b) tohoto pododstavce:
a)
součet hodnot expozic pro všechny expozice subjektu finančního sektoru, ve kterém je držena významná investice;
b)
celkový objem všech přímých, nepřímých a syntetických kapitálových investic instituce do nástrojů zahrnovaných do kmenového kapitálu tier 1 subjektu finančního sektoru, jenž není odečten podle článku 47 a čl. 48 odst. 1 písm. b), vydělený celkovým objemem těchto položek.
5. Instituce určí hodnotu expozic pro aktiva v souladu s těmito zásadami:
a)
hodnotami expozic pro aktiva, kromě smluv uvedených v příloze II a úvěrových derivátů, se rozumí hodnoty expozic podle čl. 111 odst. 1 první větě;
b)
nabytý fyzický nebo finanční kolaterál, nabyté záruky nebo snižování úvěrového rizika se nepoužijí ke snížení hodnot expozic aktiv;
c)
úvěry se nesnižují o vklady;
6. Instituce určují hodnoty expozic u smluv uvedených v příloze II a úvěrových derivátů, včetně těch, které jsou podrozvahovými položkami, metodou stanovenou v článku 274.
Při určování hodnoty expozice u smluv uvedených v příloze II a úvěrových derivátů instituce zohlední dopady smluv o novaci a ostatních dohod o započtení, s výjimkou dohod o smluvním křížovém započtení v souladu s článkem 295.
7. Odchylně od odstavce 6 mohou instituce použít metodu stanovenou v článku 275 k určení hodnoty expozice u smluv uvedených v příloze II bodech 1 a 2 pouze tehdy, pokud tuto metodu používají také ke stanovení hodnoty expozice u těchto smluv pro účely splnění požadavků na kapitál uvedených v článku 92.
8. Při určování možné budoucí úvěrové expozice u úvěrových derivátů uplatní instituce zásady stanovené v čl. 299 odst. 2 na všechny své úvěrové deriváty, a nikoliv pouze na ty deriváty, které jsou zařazeny do obchodního portfolia.
9. Instituce stanoví hodnotu expozice aktiv zahrnutých do repo obchodů, půjček či výpůjček cenných papírů nebo komodit, transakcí s delší dobou vypořádání a maržových obchodů, včetně těch, které jsou podrozvahovými položkami, v souladu s čl. 220 odst. 1 až 3 a článkem 222 a zohlední účinky rámcových dohod o započtení, kromě dohod o smluvním křížovém započtení, podle článku 206.
10. Instituce určuje hodnotu expozic podrozvahových položek, kromě položek uvedených v odstavcích 6 a 9 tohoto článku, v souladu s čl. 111 odst. 1, s výhradou těchto změn konverzních faktorů obsažených v uvedeném článku:
a)
konverzní faktor, který se použije na nominální hodnotu u nevyčerpaných úvěrových příslibů, které lze kdykoli bezpodmínečně a bez výpovědi zrušit, podle přílohy I bodu 4 písm. a) a b), činí 10 %;
b)
konverzní faktor pro podrozvahové položky financování obchodu, které jsou uvedeny v příloze I bodu. 3 písm. a) a jsou spojeny se středně nízkým rizikem, a pro podrozvahové položky související se státem podporovanými vývozními úvěry, které jsou uvedeny v příloze I bodu 3 písm. b) podbodu i), činí 20 %;
c)
konverzní faktor pro podrozvahové položky financování obchodu, které jsou uvedeny v příloze I bodu 2 písm. a) a bodu. 2 písm. b) podbodu i) a jsou spojeny se středním rizikem, a pro podrozvahové položky související se státem podporovaným financováním vývozu, které jsou uvedeny v příloze I bodu 2 písm. b) podbodu ii), činí 50 %;
d)
konverzní faktor pro všechny ostatní podrozvahové položky uvedené v příloze I činí 100 %.
11. Pokud se podle vnitrostátních všeobecně přijímaných účetních zásad aktiva ve svěřenecké správě zaúčtovávají v rozvaze podle článku 10 směrnice 86/635/EHS, je možné tato aktiva z celkové míry expozice pro účely pákového poměru vyjmout, pokud splňují kritéria pro nezaúčtování stanovená v mezinárodním účetním standardu(IAS) 39 podle nařízení (ES) č. 1606/2002, a případně kritéria pro vynětí z konsolidace stanovená v mezinárodním standardu účetního výkaznictví (IFRS) 10 podle nařízení (ES) č. 1606/2002.
Článek 430
Požadavky týkající se podávání zpráv
1. Instituce předloží příslušným orgánům veškeré nezbytné informace o pákovém poměru a jeho částech podle článku 429. Příslušné orgány vezmou v úvahu tyto informace při přezkumu v rámci dohledu uvedeném v článku 97 směrnice 2013/36/EU.
Instituce rovněž předloží příslušným orgánům informace požadované pro účely přípravy zprávy podle článku 511.
Příslušné orgány předkládají orgánu EBA informace získané od institucí na jeho žádost za účelem usnadnění přezkumu uvedeného v článku 511.
2. Pro účely požadavků na podávání zpráv uvedených v odstavci 1 vypracuje EBA návrhy prováděcích technických norem k určení jednotné šablony pro podávání zpráv, pokynů, jak tuto šablonu používat, četnosti a lhůt pro podávání zpráv a řešení v oblasti informačních technologií.
EBA předloží tyto návrhy prováděcích technických norem Komisi do 1. února 2015.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat prováděcí technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s článkem 15 nařízení (EU) č. 1093/2010.
ČÁST OSMÁ
ZPŘÍSTUPŇOVÁNÍ INFORMACÍ INSTITUCEMI
HLAVA I
OBECNÉ ZÁSADY
Článek 431
Rozsah požadavků na zpřístupňování informací
1. Instituce veřejně zpřístupňují informace stanovené v hlavě II, s výhradou ustanovení uvedených v článku 432.
2. Svolení nástrojů a metodik uvedených v hlavě III příslušnými orgány podle části třetí je podmíněno tím, že instituce zveřejní informace stanovené v uvedené hlavě.
3. Instituce přijmou formální zásady pro plnění požadavků na zpřístupňování informací stanovené v této části a zavedou zásady pro posuzování přiměřenosti zpřístupňovaných informací, včetně jejich ověřování a četnosti. Instituce zavedou rovněž zásady pro posuzování toho, zda jimi zpřístupněné informace plně informují účastníky trhu o rizikovém profilu daných institucí.
Jestliže tyto zpřístupněné informace neinformují účastníky trhu o rizikovém profilu v plném rozsahu, instituce veřejně zpřístupní kromě informací požadovaných podle odstavce 1 další nezbytné informace. Jsou však povinny zpřístupňovat pouze informace, jež jsou podstatné a nejsou vyhrazené nebo důvěrné podle článku 432.
4. Instituce na vyžádání vysvětlí svá rozhodnutí týkající se ratingů malým a středním podnikům a jiným podnikům, které žádají o úvěry, přičemž toto vysvětlení na požádání poskytnou písemně. Správní náklady na poskytnutí vysvětlení musí být přiměřené k výši úvěru.
Článek 432
Nepodstatné, vyhrazené nebo důvěrné informace
1. Instituce nemusí zpřístupňovat některé z informací vyjmenovaných v hlavě II, jestliže informace, které by byly zpřístupněny, se nepovažují za podstatné, s výjimkou zpřístupňování informací stanovených v čl. 435 odst. 2 písm. c), článku 437 a článku 450.
Při zpřístupňování se informace považují za podstatné, jestliže by jejich opomenutí nebo nesprávné uvedení mohlo změnit nebo ovlivnit posuzování nebo rozhodování uživatele spoléhajícího na tyto informace při rozhodování o ekonomických záležitostech.
V souladu s článkem 16 nařízení (EU) č. 1093/2010 vydá EBA do 31. prosince 2014 pokyny stanovící způsob, jakým instituce určí podstatnost v souvislosti s požadavky na zpřístupňování informací podle hlavy II.
2. Instituce mohou také vynechat některé z položek zpřístupňovaných informací vyjmenovaných v hlavách II a III, pokud tyto položky zahrnují informace, které jsou považovány za vyhrazené nebo důvěrné v souladu s druhým a třetím pododstavcem, s výjimkou zpřístupňování informací stanovených v článcích 437 a 450.
Informace se z hlediska instituce považují za vyhrazené, pokud by jejich veřejné zpřístupňování ohrozilo její konkurenční postavení. Může se jednat o informace o produktech nebo systémech, které by, pokud by se o nich dozvěděli konkurenti, snížily hodnotu investic instituce.
Informace se považují za důvěrné, pokud existují závazky vůči zákazníkům nebo jiné vztahy s protistranami zavazující instituci k důvěrnosti.
V souladu s článkem 16 nařízení (EU) č. 1093/2010 vydá EBA do 31. prosince 2014 pokyny stanovící způsob, jakým instituce určí vyhrazenost a důvěrnost v souvislosti s požadavky na zpřístupňování informací podle hlav II a III.
3. Ve výjimečných případech uvedených v odstavci 2 dotčená instituce ve svém zpřístupňování uvede, že určité položky informací nebyly zpřístupněny a důvody jejich nezpřístupňování, a zveřejní obecnější informace o daném tématu, na nějž se uplatňuje požadavek na zpřístupňování informací, pokud uvedené informace nejsou klasifikovány jako vyhrazené nebo důvěrné.
4. Ustanovení odstavců 1, 2 a 3 se nedotýkají rozsahu odpovědnosti za nezveřejnění podstatných informací.
Článek 433
Četnost zpřístupňování informací
Instituce zveřejňují zpřístupněné informace vyžadované v této části alespoň jednou ročně.
Každoročně zpřístupňované informace se zveřejňují ve spojení s datem zveřejnění účetní závěrky.
Instituce posoudí, zda je nutné zveřejňovat některé nebo všechny zpřístupňované informace častěji než jednou ročně vzhledem k charakteru své činnosti, jako například rozsahu operací, škále činností, přítomnosti v různých zemích, angažovanosti v různých finančních sektorech a účasti na mezinárodních finančních trzích a v platebních, vypořádacích a clearingových systémech. Při tomto posuzování zejména věnují pozornost možné potřebě častějšího zpřístupňování položek informací stanovených v článku 437 a v čl. 438 písm. c) až f) a informací o rizikové expozici a jiných položkách, které se mohou rychle měnit.
V souladu s článkem 16 nařízení (EU) č. 1093/2010 vydá EBA do 31. prosince 2014 pokyny týkající se institucí posuzujících častější zpřístupňování podle hlav II a III.
Článek 434
Způsob zpřístupňování informací
1. Instituce mohou samy určit, kde a na jakém nosiči zpřístupní požadované údaje a jak je ověří, aby byly řádně splněny požadavky na zpřístupňování stanovené v této části. V proveditelné míře se všechny požadované informace zpřístupní na jednom nosiči nebo místě. Pokud byly podobné informace zpřístupněny na dvou nebo více nosičích, je odkaz na obdobné informace na ostatních nosičích součástí každého z nosičů.
2. Rovnocenné zpřístupňování informací, které instituce provedly podle požadavků na účetnictví, kotování na burze nebo jiných požadavků, lze považovat za splnění této části. Jestliže nejsou zpřístupňované informace zahrnuty do účetní závěrky, instituce jednoznačně v účetní závěrce uvedou, kde je lze nalézt.
HLAVA II
TECHNICKÁ KRITÉRIA PRO TRANSPARENTNOST A ZPŘÍSTUPŇOVÁNÍ INFORMACÍ
Článek 435
Cíle a zásady řízení rizik
1. Instituce zpřístupňují informace o svých cílech a zásadách v oblasti řízení rizik pro jednotlivé kategorie rizik včetně rizik uvedených v této hlavě. Zpřístupňují se tyto informace:
a)
strategie a procesy řízení uvedených rizik;
b)
struktura a organizace příslušné funkce řízení rizik včetně informací o její pravomoci a statutu nebo jiných příslušných uspořádáních;
c)
rozsah a povaha systémů hlášení a měření rizik;
d)
zásady pro zajištění a snižování rizika a strategie a postupy pro sledování trvalé efektivity zajištění a snižování rizika;
e)
prohlášení schválené vedoucím orgánem o přiměřenosti opatření k řízení rizik instituce poskytující ujištění, že zavedené systémy řízení rizik jsou přiměřené s ohledem na profil a strategii instituce;
f)
stručné prohlášení o riziku schválené vedoucím orgánem, které výstižně popisuje celkový rizikový profil instituce související se strategií podnikání. Toto prohlášení obsahuje klíčové ukazatele a údaje, které poskytují externím zúčastněným stranám komplexní představu o řízení rizika institucí, včetně toho, jak je rizikový profil instituce propojen s tolerancí k riziku stanovenou vedoucím orgánem.
2. Instituce zpřístupňují dále uvedené informace týkající se systémů správy a řízení včetně pravidelných aktualizací prováděných minimálně jednou ročně:
a)
počet míst ve vedoucích orgánech společností správní radě zastávaný členem vedoucího orgánu;
b)
politika náboru pracovníků pro výběr členů vedoucího orgánu a jejich skutečné znalosti, dovednosti a zkušenosti;
c)
politika rozmanitosti s ohledem na výběr členů vedoucího orgánu, jeho cíle a příslušné specifické cíle stanovené v této politice a míru, v jaké bylo těchto obecných a specifických cílů dosaženo;
d)
zda instituce zřídila zvláštní výbor pro rizika a kolikrát tento výbor zasedal;
e)
popis toku informací o riziku pro vedoucí orgán.
Článek 436
Oblast působnosti
Instituce zpřístupňují dále uvedené informace týkající se oblasti působnosti požadavků stanovených v tomto nařízení v souladu se směrnicí 2013/36/EU:
a)
název instituce, pro kterou platí požadavky podle tohoto nařízení;
b)
uvedení rozdílů v konsolidovaném základě pro účely účetnictví a obezřetnostního dohledu se stručným popisem subjektů a vysvětlením, zda jsou:
i)
plně konsolidovány;
ii)
poměrně konsolidovány;
iii)
odečteny od kapitálu;
iv)
nejsou ani konsolidovány ani odečteny;
c)
jakékoli současné nebo předpokládané podstatné věcné nebo právní překážky bránící okamžitému převodu kapitálu nebo splacení závazků mezi mateřským podnikem a jeho dceřinými podniky;
d)
souhrnnou částku, o niž je skutečný kapitál nižší, než je požadováno, ve všech dceřiných podnicích nezahrnutých do konsolidace a název nebo názvy těchto dceřiných podniků;
e)
případně okolnosti, za nichž jsou ustanovení stanovená v článcích 7 a 9 využívána.
Článek 437
Kapitál
1. Instituce zpřístupňují níže uvedené informace týkající se jejich kapitálu:
a)
úplné sesouhlasení položek kmenového kapitálu tier 1, vedlejšího kapitálu tier 1, položek kapitálu tier 2 a filtrů a odpočtů uplatněných podle článků 32 až 35, 36, 56, 66 a 79 na kapitál instituce a rozvahu v rámci auditované účetní závěrky instituce;
b)
popis hlavních rysů nástrojů kmenového kapitálu tier 1 a vedlejšího kapitálu tier 1 a nástrojů kapitálu tier 2 emitovaných institucí;
c)
podmínky všech nástrojů kmenového kapitálu tier 1, vedlejšího kapitálu tier 1 a kapitálu tier 2 v plném znění;
d)
odděleně zpřístupní informace o povaze a objemech:
i)
každého obezřetnostního filtru uplatněného podle článků 32 až 35;
ii)
každého odpočtu provedeného podle článků 36, 56 a 66;
iii)
položek, které nebyly odečteny v souladu s články 47, 48, 56, 66 a 79;
e)
popis všech omezení uplatněných na výpočet kapitálu v souladu s tímto nařízením a nástrojů, obezřetnostních filtrů a odpočtů, na které se tato omezení použijí;
f)
pokud instituce zpřístupňují kapitálové poměry vypočtené pomocí složek kapitálu určených na jiném základě, než který je stanoven v tomto nařízení, komplexní objasnění základu použitého pro výpočet těchto poměrů kapitálu.
2. EBA vypracuje návrhy prováděcích technických norem pro stanovení jednotných šablon pro zpřístupňování informací podle odst. 1 písm. a), b), d) a e).
EBA předloží tyto návrhy prováděcích technických norem Komisi do 1. února 2015.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat prováděcí technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s článkem 15 nařízení (EU) č. 1093/2010.
Článek 438
Požadavky na kapitál
Instituce zpřístupňují níže uvedené informace týkající se splnění požadavků stanovených v článku 92 tohoto nařízení a v článku 73 směrnice 2013/36/EU:
a)
shrnutí přístupu instituce k hodnocení přiměřenosti jejího vnitřně stanoveného kapitálu vzhledem k současným a budoucím činnostem;
b)
na vyžádání daného příslušného orgánu výsledek interního postupu instituce pro hodnocení kapitálové přiměřenosti včetně složení dodatečných kapitálových požadavků na základě procesu dohledu uvedené v čl. 104 odst. 1 písm. a) směrnice 2013/36/EU;
c)
v případě institucí, které počítají objem rizikově vážených expozic podle části třetí hlavy II kapitoly 2, 8 % objemu rizikově vážených expozic pro každou kategorii expozic uvedenou v článku 112;
d)
v případě institucí, které počítají objem rizikově vážených expozic podle části třetí hlavy II kapitoly 3, 8 % objemu rizikově vážených expozic pro každou kategorii expozic uvedenou v článku 147. V případě kategorie retailových expozic se tento požadavek použije na každou kategorii expozic, které odpovídají různé korelace podle čl. 154 odst. 1 až 4. V případě kategorie akciových expozic se tento požadavek použije na:
i)
každý z přístupů uvedených v článku 155;
ii)
akciové expozice obchodované na regulovaných trzích, akciové expozice neobchodované na regulovaných trzích v dostatečně diverzifikovaných portfoliích a jiné expozice;
iii)
expozice, které v oblasti kapitálových požadavků podléhají přechodným pravidlům dohledu;
iv)
expozice, které v oblasti kapitálových požadavků podléhají ustanovením o zachování právních účinků;
e)
kapitálové požadavky vypočítané podle čl. 92 odst. 3 písm. b) a c);
f)
kapitálové požadavky vypočítané podle části třetí hlavy III kapitol 2, 3 a 4 a zpřístupňované odděleně.
Instituce, které počítají objem rizikově vážených expozic podle čl. 153 odst. 5 nebo čl. 155 odst. 2, zpřístupňují expozice přiřazené k jednotlivým kategoriím v tabulce č. 1 v čl. 153 odst. 5 nebo k jednotlivým rizikovým váhám zmíněným v čl. 155 odst. 2.
Článek 439
Expozice vůči úvěrovému riziku protistrany
Instituce zpřístupňují níže uvedené informace týkající se expozice instituce úvěrovému riziku protistrany uvedené v části třetí hlavě II kapitole 6:
a)
diskusi metodiky použité pro přiřazení vnitřně stanoveného kapitálu a úvěrových limitů pro úvěrové expozice vůči protistraně;
b)
diskusi zásad zajištění kolaterálem a ustavení úvěrových rezerv;
c)
diskusi zásad týkajících se expozic rizika pozitivní korelace;
d)
diskusi dopadu výše kolaterálu, kterou by instituce musely poskytnout v případě snížení svého ratingu;
e)
hrubou kladnou reálnou hodnotu smluv, prospěch ze započtení, započtenou současnou úvěrovou expozici, kolaterál v držení instituce a čistou úvěrovou expozici z derivátu. Čistá úvěrová expozice z derivátu je úvěrová expozice u derivátových transakcí po zohlednění prospěchu z právně vymahatelných dohod o započtení a opatření týkajících se kolaterálu;
f)
měření hodnoty expozice metodami stanovenými v části třetí hlavě II kapitole 6 oddílech 3 až 6, podle toho, která metoda se použije;
g)
pomyslnou hodnotu zajišťovacích operací s úvěrovými deriváty a rozdělení současné úvěrové expozice podle druhů úvěrové expozice;
h)
pomyslné objemy úvěrových derivátových transakcí, odděleně podle použití pro vlastní úvěrové portfolio instituce a v rámci zprostředkovatelské činnosti, včetně rozdělení použitých úvěrových derivátových produktů členěných dále podle koupeného a prodaného zajištění v rámci každé skupiny produktů;
i)
odhad α, pokud k němu instituce obdržela svolení příslušných orgánů.
Článek 440
Kapitálové rezervy
1. Instituce zpřístupňuje níže uvedené informace týkající se dodržování požadavku na proticyklickou kapitálovou rezervu podle hlavy VII kapitoly 4 směrnice 2013/36/EU:
a)
zeměpisné rozdělení svých úvěrových expozic relevantních pro výpočet proticyklické kapitálové rezervy;
b)
objem proticyklické kapitálové rezervy stanovené konkrétně pro danou instituci.
2. EBA vypracuje návrhy regulačních technických norem upřesňujících požadavky na zpřístupňování informací stanovených v odstavci 1.
EBA předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi do 31. prosince 2014.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
Článek 441
Ukazatele globálního systémového významu
1. Instituce identifikované jako G-SVI v souladu s článkem 131 směrnice 2013/36/EU zveřejňují každoročně hodnoty ukazatelů použitých pro stanovení hodnocení instituce v souladu s identifikační metodikou podle uvedeného článku.
2. EBA vypracuje návrh prováděcích technických norem s cílem stanovit jednotné formáty a datum pro účely zveřejnění informací podle odstavce 1. Při vypracování těchto technických norem zohlední EBA mezinárodní standardy.
EBA předloží tyto návrhy prováděcích technických norem Komisi do 1. července 2014.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat prováděcí technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s článkem 15 nařízení (EU) č. 1093/2010.
Článek 442
Úpravy o úvěrové riziko
Instituce zpřístupňují níže uvedené informace týkající se expozice instituce úvěrovému riziku a riziku rozmělnění:
a)
definice pojmů „po splatnosti“ a „se sníženou hodnotou“ pro účely účetnictví;
b)
popis přístupů a metod přijatých pro určení specifických a obecných úprav o úvěrové riziko;
c)
celkový objem expozic po účetních kompenzacích a bez zohlednění účinků snižování úvěrového rizika a průměrný objem expozic za celé období v členění podle jednotlivých kategorií expozic;
d)
zeměpisné rozdělení expozic, a to v členění ve významných oblastech podle podstatných kategorií expozic, případně s dalšími podrobnostmi;
e)
rozdělení expozic podle odvětví nebo druhu protistrany, a to v členění podle kategorií expozic, včetně uvedení expozice vůči malým a středním podnikům, případně s dalšími podrobnostmi;
f)
rozdělení všech expozic podle zbytkové splatnosti, a to v členění podle jednotlivých kategorií expozic, případně s dalšími podrobnostmi;
g)
za každé významné odvětví nebo druh protistrany výši:
i)
expozic se sníženou hodnotou a expozic po splatnosti, uvedené odděleně;
ii)
specifických a obecných úprav o úvěrové riziko;
iii)
nákladů na specifické a obecné úpravy o úvěrové riziko během vykazovaného období;
h)
objem expozic se sníženou hodnotou a expozic po splatnosti, uvedených odděleně, v členění podle významných zeměpisných oblastí, včetně, je-li to vhodné, výše specifických a obecných úprav o úvěrové riziko spojené s jednotlivými zeměpisnými oblastmi;
i)
sesouhlasení změn ve specifických a obecných úpravách o úvěrové riziko u expozic se sníženou hodnotou, uvedené odděleně. Tyto informace musí obsahovat:
i)
popis druhu specifických a obecných úprav o úvěrové riziko;
ii)
počáteční zůstatky;
iii)
výše úprav v průběhu vykazovaného období;
iv)
objemy vyčleněné nebo rezervované na odhadované pravděpodobné ztráty z expozic během vykazovaného období, jakékoliv jiné úpravy včetně úprav v důsledku kursových rozdílů, podnikové kombinace, převzetí a zcizení dceřiných podniků a převody mezi úpravami o úvěrové riziko;
v)
konečné zůstatky.
Specifické úpravy o úvěrové riziko a zpětně získané částky uvedené přímo ve výsledovce se musí zpřístupňovat odděleně.
Článek 443
Nezatížená aktiva
EBA vydá do 30. června 2014 pokyny stanovující zveřejňování nezatížených aktiv, přičemž zohlední doporučení Evropské rady pro systémová rizika ESRB/2012/2 ze dne 20. prosince 2012 o financování úvěrových institucí (31), a zejména doporučení D - transparentnost trhu týkající se zatížení aktiv. Tyto pokyny se přijímají v souladu s článkem 16 nařízení (EU) č. 1093/2010.
EBA vypracuje návrhy regulačních technických norem pro stanovení zveřejňování účetní hodnoty podle kategorií expozice a posouzení kvality a celkové částky účetní hodnoty, která není zatížena, přičemž se zohlední doporučení ESRB/2012/2, za podmínky, že EBA ve své zprávě dojde k závěru, že takové dodatečné zveřejnění poskytne spolehlivé a významné informace.
EBA předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi do 1. ledna 2016.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
Článek 444
Použití externích ratingových agentur
V případě institucí, které počítají objem rizikově vážených expozic podle části třetí hlavy II kapitoly 2, se za každou kategorii expozic uvedenou v článku 112 zpřístupňují tyto informace:
a)
názvy určených externích ratingových agentur a exportních úvěrových agentur a důvody pro případné změny;
b)
kategorie expozic, pro které jsou jednotlivé externí ratingové agentury nebo exportní úvěrové agentury používány;
c)
popis postupu používaného k převodu úvěrových hodnocení emitenta a emise na položky, které nejsou součástí obchodního portfolia;
d)
přiřazení externího ratingu jednotlivých určených externích ratingových agentur nebo exportních úvěrových agentur stupňům úvěrové kvality stanoveným v části třetí hlavě II kapitole 2, přičemž tato informace nemusí být zpřístupněna, pokud instituce splňuje standardní způsob přiřazování zveřejněný orgánem EBA;
e)
hodnoty expozic a hodnoty expozic po snižování úvěrového rizika přiřazené jednotlivým stupňům úvěrové kvality předepsaným v části třetí hlavě II kapitole 2, jakož i ty, které byly odečteny od kapitálu.
Článek 445
Expozice vůči tržnímu riziku
Instituce, které počítají kapitálové požadavky podle čl. 92 odst. 3 písm. b) a c), zpřístupňují tyto požadavky odděleně pro jednotlivá rizika zmiňovaná v uvedených ustanoveních. Kromě toho se odděleně zpřístupňuje kapitálový požadavek ke specifickému úrokovému riziku sekuritizovaných pozic.
Článek 446
Operační riziko
Instituce zpřístupňují přístupy používané danou institucí pro hodnocení kapitálových požadavků k operačnímu riziku; popis metodiky stanovené v čl. 312 odst. 2, pokud ji instituce používá, včetně diskuse příslušných vnitřních a vnějších faktorů zohledněných v přístupu instituce k měření, a v případě dílčího používání je třeba uvést rozsah a pokrytí jednotlivých metodik, které jsou používány.
Článek 447
Akciové expozice nezahrnuté do obchodního portfolia
Instituce zpřístupňují níže uvedené informace týkající se akciových expozic nezahrnutých do obchodního portfolia:
a)
rozlišení expozic na základě jejich cílů, včetně vztahu ke kapitálovým výnosům a strategických důvodů, a přehled použitých účetních technik a metodik oceňování, včetně hlavních předpokladů a postupů ovlivňujících oceňování a jakýchkoliv významných změn v těchto postupech;
b)
účetní hodnotu, reálnou hodnotu a, v případě akcií obchodovaných na regulovaných trzích, srovnání s tržní cenou, pokud se podstatně liší od reálné hodnoty;
c)
druhy, povahu a objemy expozic obchodovaných na regulovaných trzích, akciových expozic neobchodovaných na regulovaných trzích v dostatečně diverzifikovaných portfoliích a jiných expozic;
d)
kumulativní výši realizovaných zisků nebo ztrát z prodeje a likvidace v daném období; a
e)
celkovou výši nerealizovaných zisků nebo ztrát, celkovou výši oceňovacích rozdílů a kteroukoli z těchto částek zahrnutých do původního nebo dodatečného kapitálu.
Článek 448
Expozice vůči úrokovému riziku u pozic nezahrnutých do obchodního portfolia
Instituce zpřístupňují níže uvedené informace o své expozici úrokovému riziku u pozic nezahrnutých do obchodního portfolia:
a)
povahu úrokového rizika a hlavní předpoklady (včetně předpokladů ohledně předčasného splacení úvěrů a vývoj vkladů splatných na požádání) a četnost měření úrokového rizika;
b)
kolísání zisků, ekonomickou hodnotu nebo jiné relevantní měřítko používané vedením k měření prudkých výkyvů úrokových sazeb směrem nahoru a dolů v souladu s metodou používanou vedením pro měření úrokového rizika, v členění podle jednotlivých měn.
Článek 449
Expozice vůči sekuritizovaným pozicím
Instituce, které počítají objem rizikově vážených expozic podle části třetí hlavy II kapitoly 5 nebo kapitálové požadavky podle článku 337 nebo 338, zpřístupňují tyto informace, v případě potřeby odděleně pro obchodní a investiční portfolio:
a)
popis cílů instituce v souvislosti se sekuritizací;
b)
povahu ostatních rizik včetně rizika likvidity spojeného se sekuritizovanými aktivy;
c)
druh rizik z hlediska nadřízenosti podkladových sekuritizovaných pozic a z hlediska podkladových aktiv těchto sekuritizovaných pozic převzatých a držených v resekuritizaci;
d)
jednotlivé role, které instituce hraje v procesu sekuritizace;
e)
přibližný rozsah působení instituce v jednotlivých rolích uvedených v písmeni d);
f)
popis postupů pro sledování změn úvěrového a tržního rizika sekuritizovaných expozic včetně toho, jaké dopady na sekuritizované expozice má vývoj podkladových aktiv, a popis, jak se tyto postupy liší pro resekuritizované expozice;
g)
popis politiky instituce upravující používání zajištění a osobní zajištění ke snižování rizik držených sekuritizovaných a resekuritizovaných expozic, včetně identifikace protistran, které jsou zdrojem podstatného zajištění podle druhu rizikové expozice;
h)
přístupy k výpočtu objemu rizikově vážených expozic, které instituce používá v souvislosti se sekuritizací včetně informace, jaký přístup se používá pro jaký druh sekuritizované expozice;
i)
druhy sekuritizačních jednotek pro speciální účel, které instituce v roli sponzora používá k sekuritizaci expozic vůči třetím stranám, včetně toho, zda, v jaké formě a v jakém rozsahu má instituce expozice vůči těmto sekuritizačním jednotkám pro speciální účel, uváděné odděleně pro rozvahové a podrozvahové expozice, jakož i seznam subjektů, které instituce řídí nebo jimž poskytuje poradenství a které investují buď do sekuritizovaných pozic, jež instituce sekuritizovala, nebo do sekuritizačních jednotek pro speciální účel, jež instituce sponzoruje;
j)
shrnutí účetních metod instituce použitých pro sekuritizaci včetně informací:
i)
zda jsou transakce vykázány jako prodej nebo financování;
ii)
o uznání zisků z prodeje;
iii)
o metodách, hlavních předpokladech a vstupech při ocenění sekuritizovaných pozic a příslušných změnách oproti předchozímu období;
iv)
o zacházení se syntetickými sekuritizacemi, pokud se jím již nezabývají jiné účetní metody;
v)
o způsobech ocenění aktiv čekajících na sekuritizaci a o tom, zda jsou evidované v investičním nebo obchodním portfoliu instituce;
vi)
o zásadách pro uznávání rozvahových závazků za ujednání, která by od instituce mohla vyžadovat poskytnutí finanční podpory pro sekuritizovaná aktiva;
k)
názvy externích ratingových agentur použitých pro sekuritizace a druhy expozic v členění podle jednotlivých použitých agentur;
l)
případně popis metody interního hodnocení podle části třetí hlavy II kapitoly 5 oddílu 3 včetně struktury procesu interního hodnocení a vztahu mezi interním hodnocením a externím hodnocením, použití interního hodnocení pro jiné účely než pro stanovení kapitálového požadavku metodou interního hodnocení, kontrolních mechanismů pro proces interního hodnocení včetně diskuse nezávislosti, odpovědnosti a přezkumu procesu interního hodnocení, informace o druzích expozic, pro které se proces interního hodnocení použije, a o zátěžových faktorech použitých k určení úrovní úvěrového posílení podle druhu expozice;
m)
vysvětlení významných kvantitativních změn v informacích zpřístupněných podle písmen n) až q) od posledního vykazovaného období;
n)
odděleně pro obchodní a investiční portfolio tyto informace, a to v členění podle druhu expozice:
i)
celkový objem nesplacených expozic sekuritizovaných institucí, odděleně pro tradiční a syntetické sekuritizace a sekuritizace, v nichž je instituce pouze sponzorem;
ii)
souhrnný objem ponechaných nebo nakoupených rozvahových sekuritizovaných pozic a podrozvahových sekuritizovaných expozic;
iii)
souhrnný objem aktiv čekajících na sekuritizaci;
iv)
u sekuritizovaných facilit podléhajících předčasnému umoření souhrnný objem čerpaných expozic připadajících na podíl původce a souhrnný objem čerpaných investic připadajících na podíly investorů, souhrnné kapitálové požadavky vzniklé instituci vůči podílu původce a souhrnné kapitálové požadavky vzniklé instituci vůči podílům investora na čerpaných zůstatcích a na nečerpaných úvěrových linkách;
v)
objem sekuritizovaných pozic, které byly odečteny od kapitálu nebo jimž byla přidělena riziková váha 1 250 %;
vi)
shrnutí o sekuritizaci v běžném období včetně objemu sekuritizovaných expozic a uznaného zisku nebo ztráty z prodeje;
o)
zvlášť pro obchodní a investiční portfolio tyto informace:
i)
souhrnný objem ponechaných nebo nakoupených sekuritizovaných pozic, a s nimi spojených kapitálových požadavků, v členění na sekuritizované a resekuritizované expozice členěné dále podle rizikových vah nebo kapitálových požadavků, a jaký přístup pro jaký kapitálový požadavek byl použit;
ii)
souhrnný objem ponechaných nebo nakoupených resekuritizovaných expozic v členění na expozice před a po zajištění/pojištění a expozice vůči finančním ručitelům v členění podle kategorií úvěruschopnosti ručitele nebo jména ručitele;
p)
u investičního portfolia a v souvislosti s expozicemi sekuritizovanými institucí objem aktiv se sníženou hodnotou / po splatnosti sekuritizovaných institucí a ztráty uznané institucí v běžném období, obojí v členění podle druhu expozice;
q)
u obchodního portfolia celkový objem nesplacených expozic sekuritizovaných institucí a podléhajících kapitálovému požadavku k tržnímu riziku v členění na expozice z tradiční/syntetické sekuritizace a podle druhu expozice;
r)
případně informaci, zda instituce poskytla podporu ve smyslu čl. 248 odst. 1 a dopad na kapitál.
Článek 450
Zásady odměňování
1. Instituce zpřístupňují alespoň níže uvedené informace týkající se jejích zásad a postupů odměňování těch kategorií pracovníků, jejichž pracovní činnosti mají podstatný dopad na rizikový profil dané instituce:
a)
informace o rozhodovacím procesu použitém pro stanovení zásad odměňování, jakož i počet zasedání hlavního orgánu instituce, jenž na odměňování dohlíží během příslušného účetního období, včetně případných informací o složení a mandátu výboru pro odměňování, o externím poradci, jehož služby byly využity při stanovování zásad odměňování, a úlohy příslušných zainteresovaných subjektů;
b)
informace o vazbě mezi odměnou a výkonností;
c)
nejdůležitější charakteristiky systému odměňování, včetně informací o kritériích používaných k měření výkonnosti, o úpravách o riziko, zásadách pro oddálení nároku na pohyblivou složku odměny a kritériích pro jejich přiznání;
d)
poměry mezi stálou a pohyblivou složkou odměny stanovené podle čl. 94 odst. 1 písm. g) směrnice 2013/36/EU;
e)
informace o výkonnostních kritériích, na nichž je založeno přiznání nároku na akcie, opce nebo pohyblivé složky odměny;
f)
hlavní parametry a zdůvodnění všech systémů pohyblivých složek odměny a dalších nepeněžních výhod;
g)
souhrnné kvantitativní informace o odměnách v členění podle oblasti podnikání;
h)
souhrnné kvantitativní informace o odměnách v členění na vrcholné vedení a na pracovníky, jejichž činnost má podstatný dopad na rizikový profil instituce, s uvedením:
i)
výše odměn v účetním období v členění na pevnou a pohyblivou složku odměny a počet příjemců;
ii)
výše a forem pohyblivé složky odměny v členění podle formy na peněžní odměny, akcie, nástroje spojené s akciemi a ostatní;
iii)
výše dosud nevyplacených, oddálených odměn v členění na již přiznané a nepřiznané nároky;
iv)
výše oddálených odměn přiznaných během daného účetního období v členění na částky vyplacené a částky, o které byly odměny sníženy v důsledku úprav na základě výkonnosti;
v)
výše odměn na nově vzniklé pracovní poměry a výše odstupného, vyplacené v účetním období, a počtu jejich příjemců;
vi)
výše odstupného přiznaného v účetním období, počtu příjemců a nejvyšší částky odstupného přiznané jedné osobě;
i)
počet osob, kterým byly v účetním období vyplaceny odměny ve výši 1 milionu EUR nebo více, v případě odměn pohybujících se mezi 1 milionem EUR a 5 miliony EUR v členění na pásma vyplacených odměn po 500 000 EUR a v případě odměn ve výši 5 milionů EUR a více v členění na pásma vyplacených odměn po 1 milionu EUR.
j)
na žádost členského státu nebo příslušného orgánu, celkové odměny pro každého člena vedoucího orgánu nebo vrcholného vedení.
2. Instituce, které jsou významné z hlediska své velikosti, vnitřní organizace a povahy, rozsahu a složitosti svých činností, zpřístupní kvantitativní informace uvedené v tomto článku rovněž na úrovni členů vedoucího orgánu instituce.
Instituce dodržují požadavky stanovené v tomto článku způsobem, který odpovídá jejich velikosti, vnitřní organizaci a povaze, rozsahu a složitosti jejich činností, aniž je dotčena směrnice 95/46/ES.
Článek 451
Páka
1. Instituce zpřístupňují níže uvedené informace týkající se jejich pákového poměru vypočteného podle článku 429 a jejich řízení rizika nadměrné páky:
a)
pákový poměr a způsob, jak instituce uplatňuje čl. 499 odst. 2 a 3;
b)
rozčlenění celkové míry expozice a sesouhlasení celkové míry expozice s důležitými informacemi zpřístupněnými ve zveřejněné účetní závěrce;
c)
případně objem odúčtovaných položek ve svěřenecké správě podle čl. 429 odst. 11;
d)
popis postupů použitých k řízení rizika nadměrné páky;
e)
popis faktorů, které měly vliv na pákový poměr během období, kterého se zpřístupněný pákový poměr týká.
2. EBA vypracuje návrhy prováděcích technických norem pro stanovení jednotné šablony pro zpřístupňování informací uvedených v odstavci 1 a pokynů, jak tyto šablony používat.
EBA předloží tyto návrhy prováděcích technických norem Komisi do 30. června 2014.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat prováděcí technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s článkem 15 nařízení (EU) č. 1093/2010.
HLAVA III
KVALIFIKAČNÍ POŽADAVKY PRO POUŽÍVÁNÍ URČITÝCH NÁSTROJŮ NEBO METODIK
Článek 452
Použití přístupu IRB k úvěrovému riziku
Instituce, které počítají objem rizikově vážených expozic použitím přístupu IRB, zpřístupňují tyto informace
a)
svolení přístupu nebo schváleného přechodu příslušným orgánem;
b)
vysvětlení a přezkum:
i)
struktury systémů interních ratingů a vztahu mezi interním a externím ratingem;
ii)
použití interních odhadů pro jiné účely, než je výpočet objemu rizikově vážených expozic podle části třetí hlavy II kapitoly 3;
iii)
postupu řízení a uznávání technik snižování úvěrového rizika;
iv)
kontrolních mechanismů pro systémy hodnocení včetně popisu jejich nezávislosti a odpovědnosti a přezkumu systémů hodnocení;
c)
popis procesu interních ratingů, a to odděleně pro tyto kategorie expozic:
i)
vůči ústředním vládám a centrálním bankám;
ii)
vůči institucím;
iii)
podnikové, včetně vůči malým a středním podnikům, specializované úvěrové expozice a podnikové pohledávky nabyté za úplatu;
iv)
retailové, za každou kategorii expozic, které odpovídají různé korelace podle čl. 154 odst. 1 až 4;
v)
akciové;
d)
hodnoty expozic pro každou kategorii expozic uvedenou v článku 147. Expozice vůči ústředním vládám a centrálním bankám, institucím a podnikové expozice, u nichž instituce použijí pro výpočet objemu rizikově vážených expozic vlastní odhady LGD nebo konverzních faktorů, se zpřístupňují odděleně od expozic, pro které instituce takové odhady nepoužijí;
e)
za každou kategorii expozic (expozice vůči ústředním vládám a centrálním bankám, vůči institucím, podnikové expozice, akciové expozice) a při dostatečném počtu stupňů dlužníků (včetně selhání), aby byla zajištěna dostatečná diferenciace úvěrového rizika, instituce zpřístupňují:
i)
celkové expozice, včetně za tyto kategorie expozic: vůči ústředním vládám a centrálním bankám, vůči institucím a podnikové expozice, součet nesplacených úvěrů a hodnoty expozic z nevyčerpaných příslibů; v případě akciových expozic nesplacenou částku;
ii)
expozicí váženou průměrnou rizikovou váhu;
iii)
v případě institucí, které pro výpočet objemu rizikově vážených expozic používají vlastní odhady konverzních faktorů, objem nevyčerpaných příslibů a hodnoty expozicí vážené průměrné hodnoty expozic pro každou kategorii expozic;
f)
v případě kategorie retailových expozic a všech kategorií stanovených v písm. c) bodě iv) buď informace uvedené v písmenu e) (případně na základě seskupení), nebo analýzu expozic (nesplacené úvěry a hodnoty expozic u nevyčerpaných příslibů) založenou na dostatečném počtu stupňů EL, aby bylo zajištěno smysluplné rozlišení úvěrového rizika (případně na základě seskupení);
g)
skutečné specifické úpravy o úvěrové riziko v předchozím období pro každou kategorii expozic (v případě retailových expozic pro každou kategorii stanovenou v písm. c) bodě iv)) a informace o tom, jak se liší od dřívějších zkušeností;
h)
popis faktorů, které ovlivnily údaje o ztrátách v předchozím období (např. zda instituce zaznamenala nadprůměrné podíly selhání, nadprůměrné hodnoty LGD nebo nadprůměrné konverzní faktory);
i)
odhady instituce ve srovnání se skutečnými výsledky za delší období. Tato část přinejmenším obsahuje informace o odhadech ztrát ve srovnání se skutečnými ztrátami v jednotlivých kategoriích expozic (v případě retailových expozic pro jednotlivé kategorie stanovené v písm. c) bodě iv)) za dostatečně dlouhé období, aby bylo možno spolehlivě posoudit fungování procesů interních ratingů pro každou kategorii expozic (v případě retailových expozic u jednotlivých kategorií stanovených v písm. c) bodě iv)). Instituce případně poskytnou také analýzu hodnot PD, a v případě institucí, které používají vlastní odhady LGD nebo konverzních faktorů, výsledné hodnoty LGD a konverzních faktorů ve srovnání s odhady poskytnutými ve zpřístupňování informací o kvantitativním hodnocení rizik stanoveném v tomto článku;
j)
pro všechny kategorie expozic uvedených v článku 147 a pro každou kategorii expozic, kterým odpovídají různé korelace uvedené v čl. 154 odst. 1 až 4:
i)
v případě institucí, které pro výpočet objemu rizikově vážených expozic používají vlastní odhady LGD, expozicí váženou průměrnou hodnotu LGD a PD vyjádřenou v procentech za každou příslušnou zeměpisnou oblast úvěrových expozic;
ii)
v případě institucí, které nepoužívají vlastní odhady LGD, expozicí váženou průměrnou hodnotu PD v procentech za každou příslušnou zeměpisnou oblast úvěrových expozic.
Pro účely písmene c) musí popis obsahovat druhy expozic zahrnutých do dané kategorie expozic, definice, metody a údaje pro odhad a validaci hodnot PD, a případně hodnot LGD a konverzních faktorů, včetně předpokladů použitých při odvozování těchto proměnných, a popisy podstatných odchylek od definice selhání uvedené v článku 178, včetně širokých segmentů ovlivněných těmito odchylkami.
Pro účely písmene j) se příslušnou zeměpisnou oblastí úvěrové expozice rozumí expozice v členských státech, ve kterých byla instituce povolena, a členské státy nebo třetí země, ve kterých instituce vykonávají činnost prostřednictvím pobočky nebo dceřiného podniku.
Článek 453
Použití technik snižování úvěrového rizika
Instituce uplatňující techniky snižování úvěrového rizika zpřístupňují tyto informace:
a)
zásady a procesy používání rozvahového a podrozvahového započtení s uvedením rozsahu, v jakém jej subjekt používá;
b)
zásady a procesy oceňování a řízení kolaterálu;
c)
popis používaných hlavních druhů kolaterálu;
d)
hlavní druhy ručitelů a protistran u úvěrových derivátů a jejich úvěruschopnost;
e)
informace o koncentracích tržního nebo úvěrového rizika v rámci snižování úvěrového rizika;
f)
v případě institucí, které počítají objem rizikově vážených expozic podle standardizovaného přístupu nebo přístupu IRB, ale nestanoví vlastní odhady hodnoty LGD nebo konverzních faktorů vzhledem k dané kategorii expozic, odděleně za každou kategorii expozic celkovou hodnotu expozic (případně po rozvahovém nebo podrozvahovém započtení), která je kryta - po použití koeficientů volatility - způsobilým finančním kolaterálem a jiným způsobilým kolaterálem;
g)
v případě institucí, které počítají objem rizikově vážených expozic podle standardizovaného přístupu nebo přístupu IRB, odděleně za každou kategorii expozic celkovou expozici (případně po rozvahovém nebo podrozvahovém započtení), která je kryta zárukami nebo úvěrovými deriváty. V případě kategorie akciových expozic se tento požadavek uplatňuje na každý z přístupů uvedených v článku 155.
Článek 454
Použití pokročilých přístupů k měření operačního rizika
Instituce, které pro výpočet kapitálových požadavků k operačnímu riziku používají přístupy stanovené v článcích 321 až 324, zpřístupňují popis použití pojištění a jiných mechanismů převodu rizika pro účely snižování uvedeného rizika.
Článek 455
Použití interních modelů pro tržní riziko
Instituce, které počítají kapitálové požadavky podle článku 363, zpřístupňují tyto informace:
a)
pro každé dílčí portfolio:
i)
charakteristiky použitých modelů;
ii)
případně u interních modelů pro dodatečné riziko selhání a migrace a pro obchodování s korelací použité metodiky a rizika měřená s použitím interního modelu včetně popisu přístupu použitého institucí k určení horizontů likvidity, metodiky použité s cílem získat hodnocení kapitálu splňující požadovaný standard spolehlivosti a přístupy použité při validaci modelu;
iii)
popis zátěžového testování uplatněného na dané dílčí portfolio;
iv)
popis přístupů používaných pro zpětné testování a validaci přesnosti a konzistentnosti interních modelů a procesů modelování;
b)
rozsah svolení uděleného příslušným orgánem;
c)
popis rozsahu a metodik pro splnění požadavků stanovených v článcích 104 a 105;
d)
nejvyšší, nejnižší a střední hodnotu:
i)
denní výše hodnot v riziku za vykazované období a ke konci období;
ii)
výše hodnot v riziku za krizových podmínek za vykazované období a ke konci období;
iii)
výše rizik pro dodatečné riziko selhání a migrace a pro specifické riziko portfolia obchodování s korelací během vykazovaného období a ke konci období;
e)
prvky kapitálového požadavku podle článku 364;
f)
vážený průměrný horizont likvidity pro každé dílčí portfolio, na které se použijí interní modely pro dodatečné riziko selhání a migrace a pro obchodování s korelací;
g)
porovnání denní výše hodnot v riziku ke konci dne a jednodenních změn hodnoty portfolia na konci následujícího obchodního dne spolu s analýzou veškerých významných překročení během vykazovaného období.
ČÁST DEVÁTÁ
AKTY V PŘENESENÉ PRAVOMOCI A PROVÁDĚCÍ AKTY
Článek 456
Akty v přenesené pravomoci
1. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 462, pokud jde o:
a)
vyjasnění definic stanovených v článcích 4, 5, 142, 153, 192, 242, 272, 300, 381 a 411 s cílem zajistit jednotné uplatňování tohoto nařízení;
b)
vyjasnění definic stanovených v článcích 4, 5, 142, 153, 192, 242, 272, 300, 381 a 411 s cílem zohlednit při uplatňování tohoto nařízení vývoj na finančních trzích;
c)
změnu seznamu kategorií expozic uvedených v článcích 112 a 147 s cílem zohlednit vývoj na finančních trzích;
d)
objem specifikovaný v čl. 123 písm. c), čl. 147 odst. 5 písm. a), čl. 153 odst. 4 a čl. 162 odst. 4 s cílem zohlednit účinky inflace;
e)
seznam a klasifikace podrozvahových položek v přílohách I a II s cílem zohlednit vývoj na finančních trzích;
f)
úpravu kategorií investičních podniků v čl. 95 odst. 1 a čl. 96 odst. 1 s cílem zohlednit vývoj na finančních trzích;
g)
vyjasnění požadavku stanoveného v článku 97 s cílem zajistit jednotné uplatňování tohoto nařízení;
h)
změnu kapitálových požadavků podle článků 301 až 311 tohoto nařízení a článků 50a až 50d nařízení (EU) č. 648/2012 s ohledem na vypracování nebo pozměnění mezinárodních standardů pro expozice vůči ústřední protistraně;
i)
vyjasnění podmínek, na něž jsou vázány výjimky stanovené v článku 400;
j)
změnu míry kapitálu a celkové míry expozice pákového poměru podle čl. 429 odst. 2 za účelem nápravy jakýchkoli nedostatků zjištěných na základě zpráv uvedených v čl. 430 odst. 1 před tím, než jsou instituce povinny zveřejnit pákový poměr, jak je stanoveno v čl. 451 odst. 1) písm. a).
2. EBA provádí sledování kapitálových požadavků k riziku úvěrové úpravy v ocenění a do 1. ledna 2015 předloží Komisi zprávu. Ve zprávě zejména posoudí:
a)
přístup k riziku CVA jakožto samostatnému požadavku ve srovnání se situací, kdy je nedílnou složkou rámce pro tržní rizika;
b)
oblast působnosti požadavku týkajícího se rizika CVA, včetně výjimky stanovené v článku 482;
c)
způsobilá zajištění;
d)
výpočet kapitálových požadavků pro riziko CVA.
Na základě této zprávy a v případě, že z příslušných závěrů vyplývá, že je takové opatření nezbytné, je Komise rovněž zmocněna k přijetí aktu v přenesené pravomoci v souladu s článkem 462 s cílem pozměnit tyto položky.
Článek 457
Technické úpravy a opravy
Komise je zmocněna k přijímání aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 462, pokud jde o provedení technických úprav a oprav jiných než podstatných prvků s cílem zohlednit nový vývoj v oblasti nových finančních produktů nebo činností, za účelem provedení úprav se zřetelem na vývoj po přijetí tohoto nařízení v jiných legislativních aktech Unie o finančních službách a účetnictví včetně účetních standardů podle nařízení (ES) č. 1606/2002 v těchto ustanoveních týkajících se:
a)
kapitálových požadavků k úvěrovému riziku stanovených v článcích 111 až 134 a v článcích 143 až 191;
b)
účinků snižování úvěrového rizika v souladu s články 193 až 241;
c)
kapitálových požadavků pro sekuritizaci stanovených v článcích 243 až 266;
d)
kapitálových požadavků k úvěrovému riziku protistrany v souladu s články 272 až 311;
e)
kapitálových požadavků k operačnímu riziku stanovených v článcích 315 až 324;
f)
kapitálových požadavků k tržnímu riziku stanovených v článcích 325 až 377;
g)
kapitálových požadavků k vypořádacímu riziku stanovených v článcích 378 a 379;
h)
kapitálových požadavků k riziku úvěrové úpravy v ocenění stanovené v článcích 383, 384 a 386;
i)
části druhé a článku 99 pouze v důsledku vývoje účetních standardů nebo požadavků, které zohledňují právní předpisy Unie
Článek 458
Makroobezřetnostní nebo systémové riziko zjištěné na úrovni členského státu
1. Členské státy určí orgán odpovědný za uplatňování tohoto článku. Tímto orgánem bude příslušný orgán nebo pověřený orgán.
2. Pokud orgán určený podle odstavce 1 zjistí, že ve finančním systému došlo ke změnám velikosti makroobezřetnostního nebo systémového rizika, které mohou mít závažné nepříznivé důsledky pro finanční systém a reálnou ekonomiku v konkrétním členském státě a které by podle názoru orgánu určeného podle odstavce 1 bylo lepší řešit prostřednictvím přísnějších opatření na vnitrostátní úrovni, uvědomí o této skutečnosti Evropský parlament, Komisi, Radu, ESRB a EBA a předloží příslušné kvantitativní nebo kvalitativní důkazy všech níže uvedených skutečností:
a)
změny velikosti makroobezřetnostního nebo systémového rizika;
b)
důvody, proč by uvedená změna mohla představovat hrozbu pro finanční stabilitu na vnitrostátní úrovni;
c)
odůvodnění, proč články 124 a 164 tohoto nařízení a články 101, 103, 104, 105, 133 a 136 směrnice 2013/36/EU nemohou zjištěné makroobezřetnostní nebo systémové riziko s přihlédnutím k relativní účinnosti těchto opatření dostatečně vyřešit;
d)
návrh vnitrostátních opatření pro instituce s vnitrostátním povolením nebo podskupinu těchto institucí, jejich účelem je zmírnit změnu velikosti rizika a jež se týkají:
i)
úrovně kapitálu stanovené v článku 92;
ii)
požadavků týkajících se velkých expozic stanovených v článku 392 a článcích 395 až 403;
iii)
požadavků na zveřejňování informací stanovených v článcích 431 až 455;
iv)
výše bezpečnostní kapitálové rezervy podle článku 129 směrnice 2013/36/EU;
v)
požadavků na likviditu stanovených v části šesté;
vi)
rizikových vah pro ošetření bublin v odvětví obytných a obchodních nemovitostí; nebo
vii)
expozic uvnitř finančního sektoru;
e)
vysvětlení, proč orgán určený podle odstavce 1 považuje navrhovaná opatření za vhodná, účinná a přiměřená k řešení dané situace a
f)
posouzení pravděpodobného pozitivního nebo negativního dopadu navrhovaných opatření na jednotný trh, a to na základě informací, které má daný členský stát k dispozici.
3. Získá-li orgán určený podle odstavce 1 povolení uplatnit vnitrostátní opatření podle tohoto článku, poskytne dotčeným příslušným orgánům nebo pověřeným orgánům v jiných zemích veškeré relevantní informace.
4. Pravomoc přijmout prováděcí akt s cílem zamítnout navrhovaná vnitrostátní opatření podle odst. 2 písm. d) je svěřena Radě, která jedná kvalifikovanou většinou, na návrh Komise.
ESRB a EBA zašlou do jednoho měsíce od obdržení oznámení podle odstavce 2 Radě, Komisi a dotčenému členskému státu svá stanoviska k bodům zmíněným v uvedeném odstavci 2.
Pokud existují spolehlivé, silné a podrobné důkazy, že příslušné opatření bude mít negativní dopad na jednotný trh, jenž převáží přínosy v oblasti finanční stability vyplývající ze snížení zjištěného makroobezřetnostního nebo systémového rizika, Komise zohlední co nejvíce stanoviska uvedená v druhém pododstavci a ve lhůtě jednoho měsíce může navrhnout Radě prováděcí akt k zamítnutí navrhovaných vnitrostátních opatření.
Pokud Komise v uvedené lhůtě jednoho měsíce nepředloží žádný návrh, může dotčený členský stát okamžitě přijmout navrhovaná vnitrostátní opatření na dobu nejvýše dvou let nebo dokud makroobezřetnostní nebo systémové riziko nepřestane existovat, pokud se tak stane dříve.
Rada přijme rozhodnutí o návrhu předloženém Komisí během jednoho měsíce po obdržení návrhu a uvede důvody zamítnutí nebo nezamítnutí navrhovaných vnitrostátních opatření.
Rada zamítne navrhovaná vnitrostátní opatření pouze v případě, že bude toho názoru, že nejsou splněny tyto podmínky:
a)
změny velikosti makroobezřetnostního nebo systémového rizika jsou takové povahy, že ohrožují finanční stabilitu na vnitrostátní úrovni;
b)
články 124 a 160 tohoto nařízení a články 101, 103, 104, 105, 133 a 136 směrnice 2013/36/EU nemohou zjištěné makroobezřetnostní nebo systémové riziko s přihlédnutím k relativní účinnosti těchto opatření dostatečně vyřešit;
c)
navrhovaná vnitrostátní opatření jsou pro vyřešení zjištěného makroobezřetnostního nebo systémového rizika vhodnější a nemají neúměrné nepříznivé účinky na finanční systém jako celek nebo jeho části v jiných členských státech nebo v Unii jako celku tím, že by bránila fungování vnitřního trhu nebo že by vytvářela překážky bránící jeho fungování;
d)
problém se týká pouze jednoho členského státu; a
e)
rizika dosud nejsou řešena jinými opatřeními stanovenými v tomto nařízení nebo ve směrnici 2013/36/EU.
Rada ve svém posouzení zohlední stanovisko ESRB a EBA a vychází z důkazů, které v souladu s odstavcem 2 předložil orgán určený podle odstavce 1.
Pokud Rada nepřijme prováděcí akt o zamítnutí navrhovaných vnitrostátních opatření ve lhůtě jednoho měsíce po obdržení návrhu Komise, může příslušný členský stát přijmout příslušná opatření a uplatňovat je po dobu nejvýše dvou let nebo dokud makroobezřetnostní nebo systémové riziko nepřestane existovat, pokud se tak stane dříve.
5. Ostatní členské státy mohou opatření stanovená v souladu s tímto článkem uznat a uplatnit na jimi povolené pobočky nacházející se v členském státě, který získal povolení k uplatňování těchto opatření.
6. Pokud členské státy uznají opatření stanovená v souladu s tímto článkem, vyrozumí o této skutečnosti Radu, Komisi, orgán EBA, ESRB a členský stát, který získal povolení k uplatňování těchto opatření.
7. Při rozhodování o uznání opatření stanovených v souladu s tímto článkem členský stát zohlední kritéria uvedená v odstavci 4.
8. Členský stát, který získal povolení k uplatňování opatření, může požádat ESRB o vydání doporučení podle článku 16 nařízení (EU) č. 1092/2010 určeného pro jeden nebo více členských států, které opatření neuznají.
9. Před skončením platnosti povolení vydaného podle odstavce 4 členský stát v konzultaci s ESRB a orgánem EBA danou situaci přezkoumá a může podle potřeby postupem uvedeným v odstavci 4 přijmout nové rozhodnutí o prodloužení doby uplatňování vnitrostátních opatření vždy o jeden další rok. Po prvním prodloužení Komise v konzultaci s ESRB a orgánem EBA situaci alespoň jednou ročně přezkoumá.
10. Bez ohledu na postup uvedený v odstavcích 3 až 9 mohou členské státy u expozic stanovených v odst. 2 písm. d) bodech vi) a vii) tohoto článku zvýšit rizikové váhy nad rámec vah stanovených v tomto nařízení až o 25 % a zpřísnit limit velkých expozic stanovený v článku 395 až o 15 %, a to na dobu nejvýše dvou let nebo dokud makroobezřetnostní nebo systémové riziko nepřestane existovat, pokud se tak stane dříve, za předpokladu, že jsou splněny podmínky a požadavky týkající se oznamování uvedené v odstavci 2 tohoto článku.
Článek 459
Obezřetnostní požadavky
Komise je zmocněna k přijímání aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 462 za účelem uložení přísnějších obezřetnostních požadavků pro expozice na dobu jednoho roku, pokud je to nezbytné pro zohlednění změn ve velikosti mikroobezřetnostních a makroobezřetnostních rizik, která vyplývají z vývoje na trhu v Unii nebo na trhu mimo Unii, jenž má dopad na všechny členské státy, a v případech, kdy nástroje tohoto nařízení a směrnice 2013/36/EU nepostačují k řešení těchto rizik, zejména na základě doporučení nebo stanoviska ESRB nebo EBA, jež se týkají:
a)
úrovně kapitálu stanovené v článku 92;
b)
požadavků týkajících se velkých expozic stanovených v článku 392 a článcích 395 až 403;
c)
požadavků na zveřejňování informací stanovených v článcích 431 až 455.
Komise za přispění ESRB předloží minimálně jednou ročně Evropskému parlamentu a Radě zprávu o vývoji na trhu, na základě kterého by mohlo být potřebné použít tento článek.
Článek 460
Likvidita
1. Komise je zmocněna k přijetí aktu v přenesené pravomoci v souladu s článkem 462 s cílem podrobně rozvést obecný požadavek uvedený v čl. 412 odst. 1. Akt v přenesené pravomoci přijatý podle tohoto odstavce vychází z položek, jež mají být oznámeny podle části šesté hlavy II a podle přílohy III, stanoví, za jakých okolností musí příslušné orgány nařídit úvěrovým institucím konkrétní úrovně přítoku a odtoku s cílem pokrýt konkrétní rizika, kterým jsou tyto úvěrové instituce vystaveny, a respektuje prahové hodnoty uvedené v odstavci 2.
2. Požadavek krytí likvidity uvedený v článku 412 se zavede postupně takto:
a)
60 % požadavku krytí likvidity v roce 2015;
b)
70 % od 1. ledna 2016;
c)
80 % od 1. ledna 2017;
d)
100 % od 1. ledna 2018.
Komise za tímto účelem zohlední zprávy uvedené v čl. 509 odst. 1, 2 a 3 a mezinárodní standardy vypracované mezinárodními fóry, jakož i zvláštní podmínky v Unii.
Komise přijme akt v přenesené pravomoci podle odstavce 1 do 30. června 2014. Tento akt vstoupí v platnost do 31. prosince 2014, avšak nepoužije se dříve než 1. ledna 2015.
Článek 461
Přehled postupného zavádění požadavku krytí likvidity
1. Po konzultaci s ESRB podá orgán EBA do 30. června 2016 Komisi zprávu, zda by postupné zavádění požadavku krytí likvidity podle čl. 460 odst. 2 nemělo být změněno. Taková analýza řádně zohlední vývoj na trhu a v oblasti mezinárodní regulace, jakož i zvláštní podmínky v Unii.
Orgán EBA ve své zprávě zejména posoudí, zda je vhodné zavedení 100 % minimálního závazného standardu odložit do 1. ledna 2019. Ve zprávě se zohlední výroční zprávy uvedené v čl. 509 odst. 1, relevantní údaje týkající se trhu a doporučení všech příslušných orgánů.
2. Pokud bude nutné řešit tržní vývoj a vývoj v jiných oblastech, Komise je zmocněna k přijetí aktu v přenesené pravomoci podle článku 462 s cílem pozměnit postupné zavádění uvedené v článku 460 a odložit do roku 2019 zavedení 100 % závazného minimálního standardu pro požadavek krytí likvidity podle čl. 412 odst. 1 a uplatnit v roce 2018 90% závazný minimální standard pro požadavek krytí likvidity.
Pro účely posouzení nezbytnosti odkladu zohlední Komise zprávu a hodnocení podle odstavce 1.
Akt v přenesené pravomoci přijatý podle tohoto článku se nepoužije před 1. lednem 2018 a vstoupí v platnost do 30. června 2017.
Článek 462
Výkon přenesené pravomoci
1. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci je svěřena Komisi za podmínek stanovených v tomto článku.
2. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedená v článcích 456 až 460 je svěřena Komisi na dobu neurčitou od 31. prosince 2014.
3. Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomoci uvedené v článcích 456 až 460 kdykoli zrušit. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomocí v něm blíže určených. Rozhodnutí nabývá účinku dnem následujícím po zveřejnění tohoto rozhodnutí v Úředním věstníku Evropské unie nebo k pozdějšímu dni, který je v něm upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci.
4. Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě.
5. Akt v přenesené pravomoci přijatý podle článků 456 až 460 vstoupí v platnost, pouze pokud Evropský parlament nebo Rada nevysloví námitky ve lhůtě tří měsíců ode dne, kdy jim byl tento akt oznámen, nebo pokud Evropský parlament i Rada před uplynutím této lhůty informují Komisi o tom, že námitky nevysloví.. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o tři měsíce.
Článek 463
Námitky proti regulačním technickým normám
Pokud Komise přijme regulační technickou normu podle tohoto nařízení, která je totožná s návrhem regulační technické normy předloženým EBA, lhůta, v níž mohou Evropský parlament a Rada vznést námitky vůči této regulační technické normě, je jeden měsíc ode dne oznámení. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se uvedená lhůta prodlouží o jeden měsíc. Odchylně od čl. 13 odst. 1 druhého pododstavce nařízení (EU) č. 1093/2010 lze lhůtu, v níž mohou Evropský parlament nebo Rada vyslovit námitky proti dané regulační technické normě, případně prodloužit ještě o jeden měsíc.
Článek 464
Evropský bankovní výbor
1. Komisi je nápomocen Evropský bankovní výbor zřízený rozhodnutím Komise 2004/10/ES (32). Uvedený výbor je výborem ve smyslu nařízení (EU) č. 182/2011.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 5 nařízení (EU) č. 182/2011.
ČÁST DESÁTÁ
PŘECHODNÁ USTANOVENÍ, ZPRÁVY, PŘEZKUMY A ZMĚNY
HLAVA I
PŘECHODNÁ USTANOVENÍ
KAPITOLA 1
Požadavky na kapitál, nerealizované zisky a ztráty při oceňování reálnou hodnotou a odpočty
Oddíl 1
Požadavky na kapitál
Článek 465
Požadavky na kapitál
1. Odchylně od písm. a) a b) čl. 92 odst. 1 v období od 1. ledna 2014 do 31. prosince 2014 platí tyto požadavky na kapitál:
a)
poměr kmenového kapitálu tier 1 na úrovni, která spadá do rozmezí 4 až 4,5 %;
b)
kapitálový poměr tier 1 na úrovni, která spadá do rozmezí 5,5 až 6 %.
2. Příslušné orgány určí a zveřejní úrovně poměru kmenového kapitálu tier 1 a kapitálového poměru tier 1, které musí instituce splňovat nebo překračovat, v rozmezích uvedených v odstavci 1.
Článek 466
První uplatnění Mezinárodních standardů účetního výkaznictví (IFRS)
Odchylně od čl. 24 odst. 2 povolí příslušné orgány institucím, po nichž je požadováno oceňování aktiv a podrozvahových položek a stanovení kapitálu v souladu s Mezinárodními účetními standardy dle nařízení (ES) č. 1606/2002, lhůtu 24 měsíců na zavedení nezbytných interních postupů a technických požadavků.
Oddíl 2
Nerealizované zisky a ztráty při oceňování reálnou hodnotou
Článek 467
Nerealizované ztráty při oceňování reálnou hodnotou
1. Odchylně od článku 35 zahrnou v průběhu období od 1 ledna 2014 do 31. prosince 2017 instituce do výpočtu položek svého kmenového kapitálu tier 1 pouze použitelný procentní podíl nerealizovaných ztrát souvisejících s aktivy nebo pasivy oceněnými reálnou hodnotou a vykázaných v rozvaze, s výjimkou těch, které jsou uvedeny v článku 33, a všech jiných nerealizovaných ztrát vykázaných ve výsledovce.
2. Použitelný procentní podíl pro účely odstavce 1 musí být v těchto rozmezích:
a)
20 až 100 % po celé období od 1 ledna 2014 do 31. prosince 2014;
b)
40 až 100 % během období od 1. ledna do 31. prosince 2015;
c)
60 až 100 % během období od 1. ledna do 31. prosince 2016; a
d)
80 až 100 % v období od 1. ledna do 31. prosince 2017.
Odchylně od odstavce 1 mohou příslušné orgány v případě, že takové zacházení bylo uplatněno před 1. ledna 2014, povolit institucím neuvádět v žádné části kapitálu nerealizované zisky nebo ztráty z expozic vůči ústředním vládám zařazených do kategorie „Realizovatelné“ standardu IAS 39 potvrzeného EU.
Zacházení stanovené v druhém pododstavci se uplatní do té doby, dokud Komise nepřijme nařízení na základě nařízení (ES) č. 1606/2002, kterým se potvrzuje mezinárodní standard účetního výkaznictví nahrazující standard IAS 39.
3. Příslušné orgány určí a zveřejní použitelný procentní podíl v mezích uvedených v odst. 2 písm. a) až d).
Článek 468
Nerealizované zisky při oceňování reálnou hodnotou
1. Odchylně od článku 35, v průběhu období od 1. ledna 2014 do 31. prosince 2017 instituce vyloučí z položek svého kmenového kapitálu tier 1 použitelný procentní podíl nerealizovaných zisků souvisejících s aktivy nebo pasivy oceněnými reálnou hodnotou a vykázaných v rozvaze, s výjimkou těch, které jsou uvedeny v článku 33, a všech jiných nerealizovaných zisků s výjimkou zisků souvisejících s investičním nemovitým majetkem a vykázaných ve výsledovce. Výsledná zbytková částka nebude vyloučena z položek kmenového kapitálu tier 1.
2. Pro účely odstavce 1 se použitelný procentní podíl rovná 100 % během období od 1 ledna 2014 do 31. prosince 2014 a po tomto datu spadá do těchto rozmezí:
a)
60 až 100 % během období od 1. ledna do 31. prosince 2015;
b)
40 až 100 % během období od 1. ledna do 31. prosince 2016;
c)
20 až 100 % během období od 1. ledna do 31. prosince 2017;
Od 1. ledna 2015, pokud podle článku 467 vyžaduje příslušný orgán po institucích, aby do výpočtu kmenového kapitálu tier 1 zahrnuly 100 % jejich nerealizovaných ztrát oceněných reálnou hodnotou, příslušný orgán může rovněž povolit institucím zahrnout to tohoto výpočtu 100 % jejich nerealizovaných zisků oceněných reálnou hodnotou.
Od 1. ledna 2015, pokud příslušný orgán požaduje podle článku 467 po instituci, aby do výpočtu kmenového kapitálu tier 1 zahrnula procentní podíl nerealizovaných ztrát oceněných reálnou hodnotou, nesmí tento příslušný orgán stanovit použitelný procentní podíl nerealizovaných zisků podle odstavce 2 tohoto článku, který přesahuje použitelný procentní podíl nerealizovaných ztrát stanovený podle článku 467.
3. Příslušné orgány určí a zveřejní použitelný procentní podíl nerealizovaných zisků v mezích uvedených v odst. 2 písm. a) až c), který se nevyloučí z kmenového kapitálu tier 1.
4. Odchylně od čl. 33 odst. 1 písm. c) instituce během období od 1. ledna 2013 do 31. prosince 2017 zahrnou do svého kapitálu použitelný procentní podíl zisků a ztrát v reálné hodnotě dle článku 478 z derivátových závazků vzniklých z vlastního úvěrového rizika.
Oddíl 3
Odpočty
Pododdíl 1
Odpočty od položek kmenového kapitálu tier 1
Článek 469
Odpočty od položek kmenového kapitálu tier 1
1. Odchylně od čl. 36 odst. 1 se v průběhu období od 1. ledna 2014 do 31. prosince 2017 použije tento postup:
a)
instituce odečte od položek kmenového kapitálu tier 1 použitelný procentní podíl uvedený v článku 478 z částek, které je třeba odečíst podle čl. 36 odst. 1 písm. a) až h), s výjimkou odložených daňových pohledávek závislých na budoucím zisku a vyplývajících z přechodných rozdílů;
b)
instituce použijí odpovídající ustanovení uvedená v článku 472 na zbytkové částky položek, které je třeba odečíst podle čl. 36 odst. 1 písm. a) až h), s výjimkou odložených daňových pohledávek závislých na budoucím zisku a vyplývajících z přechodných rozdílů;
c)
instituce odečte od položek kmenového kapitálu tier 1 použitelný procentní podíl uvedený v článku 478 z celkové částky, který je třeba po uplatnění článku 470 odečíst podle čl. 36 odst. 1 písm. c) a i);
d)
instituce uplatní požadavky stanovené v čl. 472 odst. 5 nebo 11 podle toho, který je použitelný, na celkovou zbytkovou částku položek, které je třeba po uplatnění článku 470 odečíst podle čl. 36 odst. 1 písm. c) a i).
2. Instituce určí část celkové zbytkové částky uvedené v odst. 1 písm. d), na kterou se vztahuje čl. 472 odst. 5, vydělením částky uvedené v písmenu a) tohoto odstavce částkou uvedenou v písmenu b) tohoto odstavce:
a)
výše odložených daňových pohledávek, které jsou závislé na budoucím zisku a vyplývají z přechodných rozdílů, uvedených v článku 470 odst. 2 písm. a);
b)
součet částek uvedených v čl. 470 odst. 2 písm. a) a b).
3. Instituce určí část celkové zbytkové částky uvedené v odst. 1 písm. d), na kterou se vztahuje čl. 472 odst. 11, vydělením částky uvedené v písmenu a) tohoto odstavce částkou uvedenou v písmenu b) tohoto odstavce:
a)
částka přímých a nepřímých kapitálových investic do nástrojů zahrnovaných do kmenového kapitálu tier 1 uvedených v článku 470 odst. 2 písm. b);
b)
součet částek uvedených v čl. 470 odst. 2 písm. a) a b).
Článek 470
Výjimky z odpočtů od položek kmenového kapitálu tier 1
1. Pro účely tohoto článku zahrnují příslušné položky kmenového kapitálu tier 1 i položky kmenového kapitálu tier 1 instituce vypočítané s použitím ustanovení článků 32 až 35 a odpočtů podle čl. 36 odst. 1 písm. a) až h), písm. k) bodu ii) až v) a písm. l), s výjimkou odložených daňových pohledávek závislých na budoucím zisku a vyplývajících z přechodných rozdílů.
2. Odchylně od čl. 48 odst. 1 neprovedou během období od 1. ledna 2014 do 31. prosince 2017 instituce odpočet položek uvedených v písmenech a) a b) tohoto odstavce, které jsou v součtu rovny nejvýše 15 % příslušných položek kmenového kapitálu tier 1 dané instituce:
a)
odložené daňové pohledávky, které jsou závislé na budoucí ziskovosti, které vyplývají z přechodných rozdílů a které jsou v součtu rovny nejvýše 10 % příslušných položek kmenového kapitálu tier 1;
b)
pokud instituce významně investuje do subjektu finančního sektoru, přímé, nepřímé a syntetické kapitálové investice instituce do nástrojů zahrnovaných do kmenového kapitálu tier 1 tohoto subjektu, jež jsou v součtu rovny nejvýše 10 % příslušných položek kmenového kapitálu tier 1.
3. Odchylně od čl. 48 odst. 4 se na položky, pro něž platí výjimka podle odstavce 2 tohoto článku, použije riziková váha 250 %. Na položky uvedené v odst. 2 písm. b) tohoto článku se vztahují příslušné požadavky části třetí hlavy IV.
Článek 471
Výjimky z odpočtů kapitálových investic do pojišťoven od položek kmenového kapitálu tier 1
1. Odchylně od čl. 49 odst. 1 mohou během období od 1. ledna 2014 do 31. prosince 2022 příslušné orgány povolit institucím neodečítat kapitálové investice do pojišťoven, zajišťoven a pojišťovacích holdingových společností, pokud jsou splněny tyto podmínky:
a)
podmínky stanovené v čl. 49 odst. 1 písm. a), c) a e);
b)
příslušné orgány jsou spokojeny s úrovní kontroly rizika a s postupy finanční analýzy specificky přijatými institucí za účelem dohledu nad investicí do podniku nebo holdingové společnosti;
c)
kapitálové investice instituce do pojišťovny, zajišťovny nebo pojišťovací holdingové společnosti nepřevyšují 15 % nástrojů zahrnovaných do kmenového kapitálu tier 1 vydaných pojišťovacím subjektem k 31. prosinci 2012 a v období od 1. ledna 2013 do 31. prosince 2022;
d)
výše kapitálových investic, která není odečtena, nepřevyšuje výši kapitálové investice do nástrojů zahrnovaných do kmenového kapitálu tier 1 pojišťovny, zajišťovny nebo pojišťovací holdingové společnosti k 31. prosinci 2012.
2. Kapitálové investice, které nejsou odečteny podle odstavce 1, se považují za expozice a použije se na ně riziková váha 370 %.
Článek 472
Položky neodečtené od kmenového kapitálu tier 1
1. Odchylně od čl. 33 odst. 1 písm. c) a čl. 36 odst. 1 písm. a) až i) použijí v průběhu období od 1. ledna 2014 do 31. prosince 2017 instituce tento článek na zbytkové částky položek podle čl. 468 odst. 4 a případně podle čl. 469 odst. 1 písm. b) a d).
2. Zbytková částka úprav v ocenění týkajících se derivátových závazků vyplývajících z vlastního úvěrového rizika příslušné instituce se neodečítá.
3. Se zbytkovou částkou ztrát v běžném účetním roce uvedenou v čl. 36 odst. 1 písm. a) instituce zacházejí takto:
a)
ztráty, které jsou podstatné, se odečtou od položek tier 1;
b)
ztráty, které nejsou podstatné, se neodečítají.
4. Instituce odečte zbytkovou částku nehmotných aktiv uvedenou v čl. 36 odst. 1 písm. b) od položek tier 1.
5. Zbytková částka odložených daňových pohledávek podle čl. 36 odst. 1 písm. c) se neodečítá a uplatní se na ni riziková váha 0 %.
6. Zbytková částka položek uvedených v čl. 36 odst. 1 písm. d) se odečte z poloviny od položek tier 1 a z druhé poloviny od položek tier 2.
7. Zbytková částka aktiv penzijního fondu definovaných požitků uvedených v čl. 36 odst. 1 písm. e) se neodečítá od žádného prvku kapitálu a je zahrnuta do položek kmenového kapitálu tier 1, pokud by tato částka byla uznána jako původní kapitál podle vnitrostátních prováděcích opatření k čl. 57 písm. a) až ca) směrnice 2006/48/ES.
8. Se zbytkovou částkou kapitálových investic do nástrojů zahrnovaných do vlastního kmenového kapitálu tier 1 uvedenou v čl. 36 odst. 1 písm. f) instituce zacházejí takto:
a)
částka přímých kapitálových investic se odečte od položek tier 1;
b)
částka nepřímých a syntetických kapitálových investic, včetně nástrojů zahrnovaných do vlastního kmenového kapitálu tier 1, které by instituce mohla být povinna odkoupit na základě stávajícího nebo podmíněného smluvního závazku, se neodečítá a uplatní se na ni podle potřeby riziková váha v souladu částí třetí hlavou II kapitolou 2 nebo 3 a požadavky stanovené v části třetí hlavě IV.
9. Se zbytkovou částkou kapitálových investic do nástrojů zahrnovaných do kmenového kapitálu tier 1 subjektů finančního sektoru, se kterými je instituce ve vztahu vzájemné účasti, uvedenou v čl. 36 odst. 1 písm. g) instituce zacházejí takto:
a)
pokud instituce významně neinvestuje do subjektu finančního sektoru, zachází se s částkou její účasti v nástrojích zahrnovaných do kmenového kapitálu tier 1 tohoto subjektu, jako by spadala pod čl. 36 odst. 1 písm. h);
b)
pokud instituce má v tomto subjektu finančního sektoru významné investice, s částkou jejích kapitálových investic do nástrojů zahrnovaných do kmenového kapitálu tier 1 příslušného subjektu se zachází, jako by spadala pod čl. 36 odst. 1 písm. i).
10. Se zbytkovými částkami položek uvedených v čl. 36 odst. 1 písm. h) instituce zacházejí takto:
a)
částky, které je třeba odečíst a které se vztahují k přímým kapitálovým investicím, se odečtou z poloviny od položek tier 1 a z druhé poloviny od položek tier 2;
b)
částky, které se vztahují k nepřímým a syntetickým kapitálovým investicím, se neodečítají a uplatní se na ně podle potřeby riziková váhy v souladu s částí třetí hlavou II kapitolou 2 nebo 3 a požadavky stanovené v části třetí hlavě IV.
11. Se zbytkovými částkami položek uvedených v čl. 36 odst. 1 písm. i) instituce zacházejí takto:
a)
částky, které je třeba odečíst a které se vztahují k přímým kapitálovým investicím, se odečtou z poloviny od položek tier 1 a z druhé poloviny od položek tier 2;
b)
částky, které se vztahují k nepřímým a syntetickým kapitálovým investicím, se neodečítají a uplatní se na ně podle potřeby riziková váha v souladu s částí třetí hlavou II kapitolou 2 nebo 3 a požadavky stanovené v části třetí hlavě IV.
Článek 473
Zavedení změn standardu IAS 19
1. Odchylně od článku 481, v období od 1. ledna 2014 do 31. prosince 2018 mohou příslušné orgány povolit institucím, které připravují své účetní závěrky v souladu s mezinárodními účetními standardy přijatými postupem podle čl. 6 odst. 2 nařízení (ES) č. 1606/2002, aby do svého kmenového kapitálu tier 1 doplnily použitelnou částku podle odstavce 2 nebo 3 tohoto článku, případně vynásobenou koeficientem podle odstavce 4.
2. Použitelná částka se vypočítá tak, že se od celkové částky podle písmene a) odečte celková částka podle písmene b):
a)
instituce stanoví hodnotu aktiv svých penzijních fondů nebo plánů definovaných požitků v souladu s nařízením (ES) č. 1126/2008 (33) ve znění nařízení (EU) č. 1205/2011 (34). Instituce poté odečtou od hodnoty těchto aktiv hodnoty závazků v rámci týchž fondů nebo plánů, které se určí podle stejných účetních pravidel.
b)
instituce stanoví hodnotu svých penzijních fondů nebo plánů definovaných požitků podle pravidel stanovených v nařízení (ES) č. 1126/2008. Instituce poté odečtou od hodnoty těchto aktiv hodnoty závazků v rámci týchž fondů nebo plánů, které se určí podle stejných účetních pravidel.
3. Částka stanovená podle odstavce 2 se omezuje na částku, jejíž odpočet od kapitálu není požadován, před 1. ledna 2014, podle vnitrostátních prováděcích opatření směrnice 2006/48/ES, pokud tato vnitrostátní prováděcí opatření budou v způsobilá pro zacházení stanovené v článku 481 tohoto nařízení v daném členském státě.
4. Použijí se tyto koeficienty:
a)
1 v období od 1. ledna 2014 do 31. prosince 2014;
b)
0,8 během období od 1. ledna do 31. prosince 2015;
c)
0,6 během období od 1. ledna do 31. prosince 2016;
d)
0,4 během období od 1. ledna do 31. prosince 2017;
e)
0,2 během období od 1. ledna do 31. prosince 2018.
5. Instituce zpřístupní hodnoty aktiv a závazků podle odstavce 2 ve svých zveřejněných účetních závěrkách.
Pododdíl 2
Odpočty od položek vedlejšího kapitálu tier 1
Článek 474
Odpočty od položek kapitálu tier 1
Odchylně od článku 56 platí v průběhu období od 1. ledna 2014 do 31. prosince 2017 toto:
a)
instituce odečtou od položek vedlejšího kapitálu tier 1 použitelný procentní podíl uvedený v článku 478 z částek, které je třeba odečíst podle článku 56;
b)
na zbytkové částky položek, které je třeba odečíst podle článku 56, uplatní instituce požadavky stanovené v článku 475.
Článek 475
Položky neodečtené od položek vedlejšího kapitálu tier 1
1. Odchylně od článku 56 platí během období od 1. ledna 2014 do 31. prosince 2017 pro zbytkové částky uvedené v čl. 474 písm. b) požadavky stanovené v tomto článku.
2. Se zbytkovou částkou položek uvedených v čl. 56 písm. a) instituce zacházejí takto:
a)
přímé kapitálové investice do nástroje zahrnovaného do vedlejšího kapitálu tier 1 se odečtou v účetní hodnotě od položek tier 1;
b)
nepřímé a syntetické kapitálové investice do nástrojů zahrnovaných do vedlejšího kapitálu tier 1, včetně nástrojů zahrnovaných do vlastního vedlejšího kapitálu tier 1, které by instituce mohla být povinna odkoupit na základě stávajícího nebo podmíněného smluvního závazku, se neodečítají a uplatní se na ně podle potřeby riziková váha v souladu částí třetí hlavou II kapitolou 2 nebo 3 a požadavky stanovené v části třetí hlavě IV.
3. Se zbytkovou částkou položek uvedených v čl. 56 písm. b) instituce zacházejí takto:
a)
pokud instituce významně neinvestuje do subjektu finančního sektoru, s nímž je ve vztahu vzájemné účasti, s částkou jejích přímých, nepřímých a syntetických kapitálových investic do těchto nástrojů zahrnovaných do vedlejšího kapitálu tier 1 uvedeného subjektu se zachází, jako by spadala pod čl. 56 písm. c);
b)
pokud má instituce významné investice do subjektu finančního sektoru, s nímž je ve vztahu vzájemné účasti, s částkou jejích přímých, nepřímých a syntetických kapitálových investic do těchto nástrojů zahrnovaných do vedlejšího kapitálu tier 1 uvedeného subjektu se zachází, jako by spadala pod čl. 56 písm. d).
4. Se zbytkovou částkou položek uvedených v čl. 56 písm. c) a d) instituce zacházejí takto:
a)
částka vztahující se k přímým kapitálovým investicím, kterou je třeba odečíst v souladu s čl. 56 písm. c) a d), se odečte z poloviny od položek tier 1 a z druhé poloviny od položek tier 2;
b)
částka vztahující se k nepřímým a syntetickým kapitálovým investicím, kterou je třeba odečíst v souladu s čl. 56 písm. c) a d), se neodečítá a uplatní se na ni podle potřeby riziková váha v souladu s částí třetí hlavou II kapitolou 2 nebo 3 a požadavky části třetí hlavy IV.
Pododdíl 3
Odpočty od položek kapitálu tier 2
Článek 476
Odpočty od položek kapitálu tier 2
Odchylně od článku 66 platí v průběhu období od 1. ledna 2014 do 31. prosince 2017 toto:
a)
instituce odečtou od položek kapitálu tier 2 použitelný procentní podíl uvedený v článku 478 z částek, které je třeba odečíst podle článku 66;
b)
na zbytkové částky, které je třeba odečíst podle článku 66, instituce uplatní požadavky stanovené v článku 477.
Článek 477
Odpočty od položek kapitálu tier 2
1. Odchylně od článku 66 platí během období od 1. ledna 2014 do 31. prosince 2017 pro zbytkové částky uvedené v čl. 476 písm. b) požadavky stanovené v tomto článku.
2. Se zbytkovou částkou položek uvedených v čl. 66 písm. a) instituce zacházejí takto:
a)
přímé kapitálové investice do nástrojů zahrnovaných do kapitálu tier 2 se odečtou v účetní hodnotě od položek tier 2;
b)
nepřímé a syntetické kapitálové investice do nástrojů zahrnovaných do kapitálu tier 2, včetně nástrojů zahrnovaných do vlastního kapitálu tier 2, které by instituce mohla být povinna odkoupit na základě stávajícího nebo podmíněného smluvního závazku, se neodečítají a uplatní se na ně podle potřeby riziková váha v souladu s částí třetí hlavou II kapitolou 2 nebo 3 a požadavky stanovené v části třetí hlavě IV.
3. Se zbytkovou částkou položek uvedených v čl. 66 písm. b) instituce zacházejí takto:
a)
pokud instituce významně neinvestuje do subjektu finančního sektoru, s nímž je ve vztahu vzájemné účasti, s částkou jejích přímých, nepřímých a syntetických kapitálových investic do těchto nástrojů zahrnovaných do kapitálu tier 2 uvedeného subjektu se zachází, jako by spadala pod čl. 66 písm. c);
b)
pokud má instituce významné investice do subjektu finančního sektoru, s nímž je ve vztahu vzájemné účasti, s částkou jejích přímých, nepřímých a syntetických kapitálových investic do těchto nástrojů zahrnovaných do kapitálu tier 2 uvedeného subjektu finančního sektoru se zachází, jako by spadala pod čl. 66 písm. d).
4. Se zbytkovou částkou položek uvedených v čl. 66 písm. c) a d) instituce zacházejí takto:
a)
částka vztahující se k přímým kapitálovým investicím, kterou je třeba odečíst v souladu s čl. 66 písm. c) a d), se odečte z poloviny od položek tier 1 a z druhé poloviny od položek tier 2;
b)
částka vztahující se k nepřímým a syntetickým kapitálovým investicím, kterou je třeba odečíst v souladu s čl. 66 písm. c) a d), se neodečítá a uplatní se na ni podle potřeby riziková váha v souladu s částí třetí hlavou II kapitolou 2 nebo 3 a požadavky části třetí hlavy IV.
Pododdíl 4
Použitelné procentní podíly pro odpočet
Článek 478
Použitelné procentní podíly pro odpočet od položek kmenového kapitálu tier 1, vedlejšího kapitálu tier 1 a kapitálu tier 2
1. Použitelný procentní podíl pro účely čl. 468 odst. 4, čl. 469 odst. 1 písm. a) a c), čl. 474 písm. a) a čl. 476 písm. a) spadá do těchto rozmezí:
a)
20 až 100 % po celé období od 1. ledna 2014 do 31. prosince 2014;
b)
40 až 100 % během období od 1. ledna do 31. prosince 2015;
c)
60 až 100 % během období od 1. ledna do 31. prosince 2016;
d)
80 až 100 % v období od 1. ledna do 31. prosince 2017.
2. Odchylně od odstavce 1 spadají pro položky uvedené v čl. 36 odst. 1 písm. c), které existovaly před …*, použitelné procentní podíly pro účely čl. 469 odst. 1 písm. c) do těchto rozpětí:
a)
0 až 100 % pro období od 1. ledna 2014 do 2. ledna 2015;
b)
10 až 100 % pro období počínající 2. ledna 2015 a končící 2. ledna 2016;
c)
20 až 100 % pro období počínající 2. ledna 2016 a končící 2. ledna 2017;
d)
30 až 100 % pro období počínající 2. ledna 2017 a končící 2. ledna 2018;
e)
40 až 100 % pro období počínající 2. ledna 2018 a končící 2. ledna 2019;
f)
50 až 100 % pro období počínající 2. ledna 2019 a končící 2. ledna 2020;
g)
60 až 100 % pro období počínající 2. ledna 2020 a končící 2. ledna 2021;
h)
70 až 100 % pro období počínající 2. ledna 2021 a končící 2. ledna 2022;
i)
80 až 100 % pro období počínající 2. ledna 2022 a končící 2. ledna 2023;
j)
90 až 100 % pro období počínající 2. ledna 2023 a 2. ledna 2024.
3. Příslušné orgány určí a zveřejní použitelný procentní podíl v rozmezích uvedených v odstavcích 1 a 2 pro každý z těchto odpočtů:
a)
jednotlivé odpočty vyžadované podle čl. 36 odst. 1 písm. a) až h), s výjimkou odložených daňových pohledávek závislých na budoucím zisku a vyplývajících z přechodných rozdílů;
b)
celkový objem odložených daňových pohledávek závislých na budoucím zisku a vyplývajících z přechodných rozdílů a dále položek uvedených v čl. 36 odst. 1 písm. i), který je třeba odečíst podle článku 48;
c)
každý odpočet vyžadovaný podle čl. 56 písm. b) až d);
d)
každý odpočet vyžadovaný podle čl. 66 písm. b) až d).
Oddíl 4
Menšinové podíly a nástroje zahrnované do vedlejšího kapitálu tier 1 a kapitálu tier 2 vydané dceřinými podniky
Článek 479
Uznání nástrojů a položek, které nelze považovat za menšinové podíly, v konsolidovaném kmenovém kapitálu tier 1
1. Odchylně od části druhé hlavy II stanoví v období od 1. ledna 2014 do 31. prosince 2017 příslušné orgány v souladu s odstavci 2 a 3 tohoto článku, že položky, jež lze podle vnitrostátních prováděcích předpisů k článku 65 směrnice 2006/48/ES považovat za konsolidované rezervní fondy a jež nelze z kteréhokoli z níže uvedených důvodů považovat za konsolidovaný kmenový kapitál tier 1, budou uznány za konsolidovaný kapitál:
a)
nástroj nelze považovat za nástroj zahrnovaný do kmenového kapitálu tier 1, a související nerozdělený zisk a emisní ážio proto nelze považovat za konsolidované položky kmenového kapitálu tier 1;
b)
položky jsou nezpůsobilé v důsledku čl. 81 odst. 2;
c)
položky jsou nezpůsobilé,jelikož dceřiný podnik není institucí nebo subjektem, pro který platí na základě použitelného vnitrostátního práva požadavky tohoto nařízení a směrnice 2013/36/EU;
d)
položky jsou nezpůsobilé,jelikož dceřiný podnik není v plném rozsahu zahrnut do konsolidace podle části první hlavy II kapitoly 2.
2. Použitelný procentní podíl položek uvedených v odstavci 1, který lze považovat za konsolidované rezervní fondy v souladu s vnitrostátními prováděcími opatřeními k článku 65 směrnice 2006/48/ES, se považuje za konsolidovaný kmenový kapitál tier 1.
3. Pro účely odstavce 2 spadají použitelné procentní podíly do těchto rozmezí:
a)
0 až 80 % během období od 1. ledna 2014 do 31. prosince 2014;
b)
0 až 60 % během období od 1. ledna 2015 do 31. prosince 2015;
c)
0 až 40 % během období od 1. ledna 2016 do 31. prosince 2016;
d)
0 až 20 % během období od 1. ledna do 2017 do 31. prosince 2017.
4. Příslušné orgány stanoví a zveřejní použitelný procentní podíl v rozmezích uvedených v odstavci 3.
Článek 480
Uznání menšinových podílů a kvalifikovaného vedlejšího kapitálu tier 1 a kapitálu tier 2 v konsolidovaném kapitálu
1. Odchylně od čl. 84 odst. 1 písm. b), čl. 85 odst. 1 písm. b) a čl. 87 odst. 1 písm. b) se během období od 1. ledna 2014 do 31. prosince 2017 procentuální podíly uvedené v těchto článcích násobí příslušným koeficientem.
2. Pro účely odstavce 1 spadají použitelné koeficienty do těchto rozmezí:
a)
0,2 až 1 během období od 1. ledna 2014 do 31. prosince 2014;
b)
0,4 až 1 během období od 1. ledna 2015 do 31. prosince 2015;
c)
0,6 až 1 během období od 1. ledna 2016 do 31. prosince 2016; a
d)
0,8 až 1 během období od 1. ledna 2017 do 31. prosince 2017.
3. Příslušné orgány stanoví a zveřejní hodnotu použitelného koeficientu v rozmezích uvedených v odstavci 2.
Oddíl 5
Dodatečné filtry a odpočty
Článek 481
Dodatečné filtry a odpočty
1. Odchylně od článků 32 až 36, 56 a 66 provedou v období 1. ledna 2014 do 31. prosince 2017 instituce úpravy, které nejsou požadovány v souladu s částí druhou tohoto nařízení, k zahrnutí použitelných procentních podílů filtrů nebo odpočtů, které vyžadují vnitrostátní prováděcí opatření k článkům 57, 61, 63, 63a, 64 a 66 směrnice 2006/48/ES a články 13 a 16 směrnice 2006/49/ES, do položek kmenového kapitálu tier 1, do položek kapitálu tier 1, do položek kapitálu tier 2 nebo do položek kapitálu nebo k jejich odpočtu z uvedených kapitálů.
2. Odchylně od čl. 36 odst. 1 písm. i) a čl. 49 odst. 1 a 3 mohou příslušné orgány v období od 1. ledna 2014 do 31. prosince 2014 institucím nařídit nebo povolit, aby namísto odpočtu požadovaného podle čl. 36 odst. 1 uplatňovaly metody uvedené v čl. 49 odst. 1, pokud nejsou splněny požadavky stanovené v čl. 49 odst. 1 písm. b) a e). V takových případech se podíl investic do kapitálových nástrojů subjektu finančního sektoru, v němž má mateřský podnik významnou investici, která nemusí být odečtena v souladu s čl. 49 odst. 1, určí na základě použitelného procentního podílu podle odstavce 4 tohoto článku. Na neodpočtenou částku se vztahují příslušné požadavky čl. 49 odst. 4.
3. Pro účely odstavce 1 spadají použitelné procentní podíly do těchto rozmezí:
a)
0 až 80 % během období od 1. ledna 2014 do 31. prosince 2014;
b)
0 až 60 % během období od 1. ledna 2015 do 31. prosince 2015;
c)
0 až 40 % během období od 1. ledna 2016 do 31. prosince 2016;
d)
0 až 20 % během období od 1. ledna do 201731. prosince 2017.
4. Pro účely odstavce 2 spadají použitelné procentní podíly do rozmezí 0 až 50 % během období od 1. ledna 2014 do 31. prosince 2014.
5. Pro každý filtr nebo odpočet uvedený v odstavci 1 a 2 příslušné orgány stanoví a zveřejní použitelné procentní podíly v rozmezích uvedených v odstavci 3 a 4.
6. EBA vypracuje návrhy regulačních technických norem, v nichž stanoví podmínky, podle nichž příslušné orgány určí, zda úpravy, nebo jejich prvky, provedené v rámci kapitálu v souladu s vnitrostátními prováděcími opatřeními ke směrnici 2006/48/ES nebo směrnici 2006/49/ES, které nejsou uvedeny v části druhé tohoto nařízení, musí být pro účely tohoto článku provedeny i v rámci položek kmenového kapitálu tier 1, položek vedlejšího kapitálu tier 1, položek kapitálu tier 1, položek kapitálu Tier 2 nebo kapitálu.
EBA předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi 1. února 2014.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
Článek 482
Oblast působnosti pro derivátové transakce uzavřené s penzijními fondy
Pokud jde o transakce uvedené v článku 89 nařízení (EU) č. 648/2012 a uzavřené se složkami penzijního systému, jak jsou definovány v článku 2 uvedeného nařízení, instituce neprovádějí výpočet kapitálových požadavků k riziku CVA, jak je stanoveno v čl. 382 odst. 4 písm. c) tohoto nařízení.
KAPITOLA 2
Zachování právních účinků kapitálových nástrojů
Oddíl 1
Nástroje, které přestavují státní podporu
Článek 483
Zachování právních účinků nástrojů státní podpory
1. Odchylně od článků 26 až 29, 51, 52, 62 a 63 se během období od 1. ledna 2014 do 31. prosince 2017 tento článek vztahuje na kapitálové nástroje a položky, jestliže jsou splněny tyto podmínky:
a)
nástroje byly vydány před 1. ledna 2014;
b)
nástroje byly vydány v kontextu rekapitalizačních opatření podle pravidel pro státní podporu. Pokud část těchto nástrojů upsali soukromí investoři, musí být tyto nástroje vydány před 30. červnem 2012 a ve spojení s těmi částmi, které upsal členský stát;
c)
Komise tyto nástroje považovala za slučitelné s vnitřním trhem podle článku 107 Smlouvy o fungování EU;
d)
v případě, že nástroje upsali členský stát i soukromí investoři, dojde-li k částečnému splacení nástrojů upsaných členským státem, odpovídající podíl části nástrojů upsané soukromými investory zůstane zachován podle článku 484. Dojde-li ke splacení všech nástrojů upsaných členským státem, zbývající nástroje upsané soukromými investory zůstanou zachovány podle článku 484.
2. Nástroje, které splňují podmínky vnitrostátních prováděcích opatření k čl. 57 písm. a) směrnice 2006/48/ES, se považují za nástroje zahrnované do kmenového kapitálu tier 1 bez ohledu na tyto skutečnosti:
a)
nejsou splněny podmínky stanovené v článku 28 tohoto nařízení;
b)
nástroje vydal podnik uvedený v článku 27 tohoto nařízení a podmínky stanovené v článku 28 tohoto nařízení nebo v příslušných případech v článku 29 tohoto nařízení, nejsou splněny.
3. Nástroje uvedené v odst. 1 písm. c) tohoto článku, které nesplňují podmínky vnitrostátních prováděcích opatření k čl. 57 písm. a) směrnice 2006/48/ES, se bez ohledu na to, že nejsou splněny požadavky podle odst. 2 písm. a) nebo b) tohoto článku, považují za nástroje zahrnované do kmenového kapitálu tier 1, pokud jsou splněny požadavky uvedené v odstavci 8 tohoto článku.
Nástroje, které se podle prvního pododstavce považují za nástroje zahrnované do kmenového kapitálu tier 1, se nesmí považovat za nástroje zahrnované do vedlejšího kapitálu tier 1 nebo nástroje zahrnované do kapitálu tier 2 podle odstavců 5 nebo 7.
4. Nástroje, které splňují podmínky vnitrostátních prováděcích opatření k čl. 57 písm. ca) a čl. 66 odst. 1 směrnice 2006/48/ES, se považují za nástroje zahrnované do vedlejšího kapitálu tier 1 bez ohledu na to, že podmínky stanovené v čl. 52 odst. 1 tohoto nařízení nejsou splněny.
5. Nástroje uvedené v odst. 1 písm. c) tohoto článku, které nesplňují podmínky vnitrostátních prováděcích opatření k čl. 57 písm. ca) směrnice 2006/48/ES, se bez ohledu na to, že nejsou splněny podmínky stanovené v čl. 52 odst. 1 tohoto nařízení, považují za nástroje zahrnované do vedlejšího kapitálu tier 1, pokud jsou splněny požadavky uvedené v odstavci 8 tohoto článku.
Nástroje, které se podle prvního pododstavce považují za nástroje zahrnované do vedlejšího kapitálu tier 1, se nesmí považovat za nástroje zahrnované do kmenového kapitálu tier 1 nebo nástroje zahrnované do kapitálu tier 2 podle odstavců 3 nebo 7.
6. Položky, které splňují podmínky vnitrostátních prováděcích opatření k čl. 57 písm. f), g) nebo h) a čl. 66 odst. 1 směrnice 2006/48/ES, se považují za nástroje zahrnované do kapitálu tier 2 bez ohledu na to, že tyto položky nejsou uvedeny v článku 62 tohoto nařízení nebo že podmínky stanovené v článku 63 tohoto nařízení nejsou splněny.
7. Nástroje uvedené v odst. 1 písm. c) tohoto článku, které nesplňují podmínky vnitrostátních prováděcích opatření k čl. 57 písm. f), g) nebo h) a čl. 66 odst. 1 směrnice 2006/48/ES, se bez ohledu na to, že tyto položky nejsou uvedeny v článku 62 tohoto nařízení nebo že nejsou splněny podmínky stanovené v článku 63 tohoto nařízení, považují za nástroje zahrnované do kapitálu tier 2, pokud jsou splněny požadavky uvedené v odstavci 8 tohoto článku.
Nástroje, které se podle prvního pododstavce považují za nástroje zahrnované do kapitálu tier 2, se nesmí považovat za nástroje zahrnované do kmenového kapitálu tier 1 nebo nástroje zahrnované do vedlejšího kapitálu tier 1 podle odstavců 3 nebo 5.
8. Nástroje uvedené v odstavcích 3, 5 a 7 lze považovat za kapitálové nástroje podle uvedených odstavců pouze tehdy, je-li splněna podmínka stanovená v odst. 1 písm. a) a jsou-li tyto nástroje vydány institucemi se sídlem v členském státě, který realizuje ekonomický ozdravný program, a vydání těchto nástrojů je dohodnuto nebo je použitelné v rámci tohoto programu.
Oddíl 2
Nástroje, které nepředstavují státní podporu
Pododdíl 1
Způsobilost pro zachování právních účinků a jeho limity
Článek 484
Způsobilost pro zachování právních účinků položek kvalifikovaných jako kapitál podle vnitrostátních prováděcích opatření ke směrnici 2006/48/ES
1. Tento článek se použije pouze na nástroje a položky, které byly vydány nebo byly použitelné jako kapitál před 31. prosincem 2011 a nejsou uvedeny v čl. 483 odst. 1.
2. Odchylně od článků 26 až 29, 51, 52, 62 a 63 se tento článek použije v období od 1. ledna 2014 do 31. prosince 2021.
3. S výhradou článku 485 tohoto nařízení a omezení uvedeného v čl. 486 odst. 2 tohoto nařízení se kapitál ve smyslu článku 22 směrnice 86/635/EHS a související emisní ážio považované za původní kapitál podle vnitrostátních prováděcích opatření ke čl. 57 písm. a) směrnice 2006/48/ES považují za položky kmenového kapitálu tier 1 bez ohledu na to, že tento kapitál nesplňuje podmínky stanovené v článku 28 nebo v příslušných případech v použití článku 29 tohoto nařízení.
4. S výhradou omezení uvedeného v čl. 486 odst. 3 tohoto nařízení se nástroje a související emisní ážio považované za původní kapitál podle vnitrostátních prováděcích opatření ke čl. 57 písm. ca) a ke čl. 154 odst. 8 a 9 směrnice 2006/48/ES považují za položky vedlejšího kapitálu tier 1 bez ohledu na to, že nejsou splněny podmínky stanovené v článku 52 tohoto nařízení.
5. S výhradou omezení uvedených v čl. 486 odst. 4 tohoto nařízení se položky a související emisní ážio splňující podmínky podle vnitrostátních prováděcích opatření ke čl. 57 písm. e), f), g) nebo h) směrnice 2006/48/ES považují za položky kapitálu tier 2 bez ohledu na to, že tyto položky nejsou zahrnuty v článku 62 tohoto nařízení nebo že nejsou splněny podmínky stanovené v článku 63 tohoto nařízení.
Článek 485
Způsobilost emisního ážia souvisejícího s položkami, které jsou podle vnitrostátních prováděcích opatření ke směrnici 2006/48/ES považovány za kapitál, k zahrnutí do kmenového kapitálu tier 1
1. Tento článek se použije pouze na nástroje, které byly vydány před 31. prosincem 2010 a nejsou uvedeny v čl. 483 odst. 1.
2. Emisní ážio související s kapitálem ve smyslu článku 22 směrnice 86/635/EHS, které je podle vnitrostátních prováděcích opatření k čl. 57 písm. a) směrnice 2006/48/ES považováno za původní kapitál, se považuje za položky kmenového kapitálu tier 1, pokud splňují podmínky stanovené v čl. 28 písm. i) a j) tohoto nařízení.
Článek 486
Limity zachování právních účinků položek v rámci položek kmenového kapitálu tier 1, vedlejšího kapitálu tier 1 a kapitálu tier 2
1. Během období od 1. ledna 2014 do 31. prosince 2021 je míra, do jaké se nástroje a položky uvedené v článku 484 považují za kapitál, omezena v souladu s tímto článkem.
2. Výše položek uvedených v čl. 484 odst. 3, které se považují za položky kmenového kapitálu tier 1, je omezena na použitelný procentní podíl součtu částek uvedených v písmenech a) a b) tohoto odstavce:
a)
nominální hodnota kapitálu uvedeného v čl. 484 odst. 3, který byl v emisi dne 31. prosince 2012;
b)
emisní ážio související s položkami uvedenými v písmenu a).
3. Výše položek uvedených v čl. 484 odst. 4, jež se považují za položky vedlejšího kapitálu tier 1, je omezena na použitelný procentní podíl vynásobený rozdílem součtu částek uvedených v písmenech a) a b) tohoto odstavce a součtu částek uvedených v písmenech c) až f) tohoto odstavce:
a)
nominální hodnota nástrojů uvedených v čl. 484 odst. 4, které byly stále v emisi dne 31. prosince 2012;
b)
emisní ážio související s nástroji uvedenými v písmenu a);
c)
částka nástrojů uvedených v čl. 484 odst. 4, které dne 31. prosince 2012 překračovaly limity stanovené ve vnitrostátních prováděcích opatřeních k čl. 66 odst. 1 písm. a) a čl. 66 odst. 1a směrnice 2006/48/ES;
d)
emisní ážio související s nástroji uvedenými v písmenu c);
e)
nominální hodnota nástrojů uvedených v čl. 484 odst. 4, které byly v emisi dne 31. prosince 2012, ale nepovažují se za nástroje zahrnované do vedlejšího kapitálu tier 1 podle čl. 489 odst. 4;
f)
emisní ážio související s nástroji uvedenými v písmenu e).
4. Výše položek uvedených v čl. 484 odst. 5, které lze považovat za položky kapitálu tier 2, je omezena na použitelný procentní podíl vynásobený rozdílem součtu částek uvedených v písmenech a) až d) tohoto odstavce a součtu částek uvedených v písmenech e) až h) tohoto odstavce:
a)
nominální hodnota nástrojů uvedených v čl. 484 odst. 5, které byly stále v emisi dne 31. prosince 2012;
b)
emisní ážio související s nástroji uvedenými v písmenu a);
c)
nominální hodnota podřízeného dluhového kapitálu, který byl stále v emisi dne 31. prosince, snížená o částku požadovanou vnitrostátními prováděcími opatřeními k čl. 64 odst. 3 písm. c) směrnice 2006/48/ES;
d)
nominální hodnota položek uvedených v čl. 484 odst. 5, jiných než nástroje a podřízený dluhový kapitál uvedené v písmenech a) a c) tohoto odstavce, které byly v emisi dne 31. prosince 2012;
e)
nominální hodnota nástrojů a položek uvedených v čl. 484 odst. 5, které byly v emisi dne 31. prosince 2012 a které překračují limity stanovené ve vnitrostátních prováděcích opatřeních k čl. 66 odst. 1 písm. a) směrnice 2006/48/ES;
f)
emisní ážio související s nástroji uvedenými v písmenu e);
g)
nominální hodnota nástrojů uvedených v čl. 484 odst. 5, které byly v emisi dne 31. prosince 2012 a které nelze považovat za položky kapitálu tier 2 podle čl. 490 odst. 4;
h)
emisní ážio související s nástroji uvedenými v písmenu g).
5. Pro účely tohoto článku spadají použitelné procentní podíly uvedené v odstavcích 2 až 4 do těchto rozmezí:
a)
60 až 80 % během období od 1. ledna 2014 do 31. prosince 2014;
b)
40 až 70 % během období od 1. ledna 2015 do 31. prosince 2015;
c)
20 až 60 % během období od 1. ledna 2016 do 31. prosince 2016;
d)
0 % až 50 % během období od 1. ledna 2017 do 31. prosince 2017;
e)
0 % až 40 % během období od 1. ledna 2018 do 31. prosince 2018;
f)
0 % až 30 % během období od 1. ledna 2019 do 31. prosince 2019;
g)
0 % až 20 % během období od 1. ledna 2020 do 31. prosince 2020;
h)
0 až 10 % během období od 1. ledna 2021 do 31. prosince 2021.
6. Příslušné orgány stanoví a zveřejní použitelné procentní podíly v rozmezích uvedených v odstavci 5.
Článek 487
Položky vyloučené ze zachování právních účinků v rámci položek kmenového kapitálu tier 1 nebo vedlejšího kapitálu tier 1 v ostatních složkách kapitálu
1. Odchylně od článků 51, 52, 62 a 63 mohou během období 1. ledna 2014 do 31. prosince 2021 instituce zacházet s kapitálem a souvisejícím emisním ážiem uvedenými v čl. 484 odst. 3, které nepatří do položek kmenového kapitálu tier 1, neboť překračují použitelný procentní podíl uvedený v čl. 486 odst. 2, jako s položkami uvedenými v čl. 484 odst. 4, a to v rozsahu, v jakém zahrnutí tohoto kapitálu a souvisejícího emisního ážia nepřesahuje použitelný procentní limit uvedený v čl. 486 odst. 3.
2. Odchylně od článků 51, 52, 62 a 63 mohou během období 1. ledna 2014 do 31. prosince 2021 instituce zacházet s níže uvedenými položkami jako s položkami uvedenými v čl. 484 odst. 5, pokud jejich zahrnutí nepřekročí použitelný procentní limit uvedený v čl. 486 odst. 4:
a)
kapitál a související emisní ážio uvedené v čl. 484 odst. 3, které nepatří mezi položky kmenového kapitálu tier 1, neboť překračují použitelný procentní podíl uvedený v čl. 486 odst. 2;
b)
nástroje a související emisní ážio uvedené v čl. 484 odst. 4, které překračují použitelný procentní podíl uvedený v čl. 486 odst. 3.
3. EBA vypracuje návrhy regulačních technických norem, v nichž upřesní podmínky zacházení s kapitálovými nástroji uvedenými v odstavcích 1 a 2, jako by spadaly pod čl. 486 odst. 4 nebo 5, během období od 1. ledna 2014 do 31. prosince 2021.
EBA předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi 1. února 2014.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
Článek 488
Umořování položek, pro něž platí zachování právních účinků jako pro položky kapitálu tier 2
Pro položky uvedené v čl. 484 odst. 5, které se považují za položky kapitálu tier 2 podle čl. 484 odst. 5 nebo čl. 486 odst. 4, platí požadavky stanovené v článku 64.
Pododdíl 2
Zahrnutí nástrojů s kupní opcí a pobídkou ke splacení do položek vedlejšího kapitálu tier 1 a kapitálu tier 2
Článek 489
Hybridní nástroje s kupní opcí a pobídkou ke splacení
1. Odchylně od článků 51 a 52 platí během období od 1. ledna 2014 do 31. prosince 2021 pro nástroje, které jsou uvedeny v čl. 484 odst. 4 a zahrnují ve svých podmínkách kupní opce s pobídkou ke splacení ze strany instituce, požadavky stanovené v odstavcích 2 až 7 tohoto článku.
2. Nástroje se považují za nástroje zahrnované do vedlejšího kapitálu tier 1, pokud jsou splněny tyto podmínky:
a)
instituce byla schopna využít kupní opce s pobídkou ke splacení pouze před 1. lednem 2013;
b)
instituce kupní opce nevyužila;
c)
podmínky stanovené v článku 52 jsou splněny od 1. ledna 2013.
3. Nástroje se považují za nástroje zahrnované do vedlejšího kapitálu tier 1 s omezeným uznáním v souladu s čl. 484 odst. 4 do data jejich skutečné splatnosti a poté se považují za položky vedlejšího kapitálu tier 1 bez omezení za předpokladu, že:
a)
instituce byla schopna využít kupní opce s pobídkou ke splacení až 1. ledna 2013 nebo poté;
b)
instituce kupní opce ke dni skutečné splatnosti nástrojů nevyužila;
c)
podmínky stanovené v článku 52 jsou splněny od data skutečné splatnosti nástrojů.
4. Nástroje se nepovažují za nástroje zahrnované do vedlejšího kapitálu tier 1 a nevztahuje se na ně čl. 484 odst. 4 od 1. ledna 2014, pokud jsou splněny tyto podmínky:
a)
instituce byla schopna využít kupní opce s pobídkou ke splacení mezi 31. prosincem 2011 a 1. lednem 2013;
b)
instituce kupní opce ke dni skutečné splatnosti nástrojů nevyužila;
c)
podmínky stanovené v článku 52 nejsou od data skutečné splatnosti nástrojů splněny.
5. Nástroje se považují za nástroje zahrnované do vedlejšího kapitálu tier 1 s omezeným uznáním v souladu s čl. 484 odst. 4 do data jejich skutečné splatnosti a nepovažují se poté za nástroje zahrnované do vedlejšího kapitálu tier 1, pokud jsou splněny tyto podmínky:
a)
instituce byla schopna využít kupní opce s pobídkou ke splacení 1. ledna 2013 nebo poté;
b)
instituce kupní opce ke dni skutečné splatnosti nástrojů nevyužila;
c)
podmínky stanovené v článku 52 nejsou od data skutečné splatnosti nástrojů splněny.
6. Nástroje se považují za nástroje zahrnované do vedlejšího kapitálu tier 1 v souladu s čl. 484 odst. 4, pokud jsou splněny tyto podmínky:
a)
instituce byla schopna využít kupní opce s pobídkou ke splacení pouze 31. prosince 2011 nebo předtím;
b)
instituce kupní opce ke dni skutečné splatnosti nástrojů nevyužila;
c)
podmínky stanovené v článku 52 nebyly od data skutečné splatnosti nástrojů splněny.
Článek 490
Položky kapitálu tier 2 s pobídkou ke splacení
1. Odchylně od článků 62 a 63 platí během období od 1. ledna 2014 do 31. prosince 2021 pro položky uvedené v čl. 484 odst. 5, které splňují podmínky vnitrostátních prováděcích opatření k čl. 57 písm. f) nebo h) směrnice 2006/48/ES a zahrnují ve svých podmínkách kupní opce s pobídkou ke splacení ze strany instituce, požadavky stanovené v odstavcích 2 až 7 tohoto článku.
2. Položky se považují nástroje zahrnované do kapitálu tier 2, pokud jsou splněny tyto podmínky:
a)
instituce byla schopna využít kupní opce s pobídkou ke splacení pouze před 1. lednem 2013;
b)
instituce kupní opce nevyužila;
c)
podmínky stanovené v článku 63 jsou splněny od 1. ledna 2013.
3. Položky se považují za položky kapitálu tier 2 v souladu s čl. 484 odst. 5 do data jejich skutečné splatnosti a poté se považují za položky kapitálu tier 2 bez omezení za předpokladu, že jsou splněny tyto podmínky:
a)
instituce byla schopna využít kupní opce s pobídkou ke splacení až 1. ledna 2013 nebo poté;
b)
instituce kupní opce ke dni skutečné splatnosti položek nevyužila;
c)
podmínky stanovené v článku 63 jsou splněny od data skutečné splatnosti položek.
4. Od 1. ledna 2013 se položky nepovažují za položky kapitálu tier 2, pokud jsou splněny tyto podmínky:
a)
instituce byla schopna využít kupní opce s pobídkou ke splacení pouze mezi 31. prosincem 2011 a 1. lednem 2013;
b)
instituce kupní opce ke dni skutečné splatnosti položek nevyužila;
c)
podmínky stanovené v článku 63 nejsou od data skutečné splatnosti položek splněny.
5. Položky se považují za položky kapitálu tier 2 s omezeným uznáním v souladu s čl. 484 odst. 5 do data jejich skutečné splatnosti a nepovažují se poté za položky kapitálu tier 2, pokud:
a)
instituce byla schopna využít kupní opce s pobídkou ke splacení 1. ledna 2013 nebo poté;
b)
instituce kupní opce ke dni jejich skutečné splatnosti nevyužila;
c)
podmínky stanovené v článku 63 nejsou od data skutečné splatnosti položek splněny.
6. Položky se považují za položky kapitálu tier 2 v souladu s čl. 484 odst. 5, pokud:
a)
instituce byla schopna využít kupní opce s pobídkou ke splacení pouze 31. prosince 2011 nebo předtím;
b)
instituce kupní opce ke dni skutečné splatnosti položek nevyužila;
c)
podmínky stanovené v článku 63 nejsou od data skutečné splatnosti položek splněny.
Článek 491
Skutečná splatnost
Pro účely článků 489 a 490 se skutečná splatnost stanoví takto:
a)
pro položky uvedené v odstavcích 3 a 5 těchto článků je to datum první kupní opce s pobídkou ke splacení, k níž dojde 1. ledna 2013 nebo poté;
b)
pro položky uvedené v odstavcích 4 těchto článků je to datum první kupní opce s pobídkou ke splacení, k níž dojde mezi 31. prosincem 2011 a 1. lednem 2013;
c)
pro položky uvedené v odstavci 6 těchto článků je to datum první kupní opce s pobídkou ke splacení před 31. prosincem 2011.
KAPITOLA 3
Přechodná ustanovení pro zpřístupňování informací o kapitálu
Článek 492
Zpřístupňování informací o kapitálu
1. Instituce použijí tento článek během období 1. ledna 2014 do 31. prosince 2021.
2. Během období od 1. ledna 2014 do 31. prosince 2015 instituce zpřístupní informace o tom, do jaké míry úrovně kmenového kapitálu tier 1 a kapitálu tier 1 překročily požadavky stanovené v článku 465.
3. Během období od 1. ledna 2014 do 31. prosince 2017 instituce zpřístupní tyto dodatečné informace o svém kapitálu:
a)
povahu a účinek jednotlivých filtrů a odpočtů uplatněných v souladu s články 467 až 470, 474, 476 a 479 na kmenový kapitál tier 1, vedlejší kapitál tier 1, kapitál tier 2 a kapitál;
b)
částky menšinových podílů a nástrojů zahrnovaných do vedlejšího kapitálu tier 1 a kapitálu tier 2 a souvisejícího nerozděleného zisku a emisního ážia, vydaných dceřinými podniky, které jsou zahrnuty do konsolidovaného kmenového kapitálu tier 1, vedlejšího kapitálu tier 1, kapitálu tier 2 a kapitálu v souladu s kapitolou 1 oddílem 4;
c)
účinek jednotlivých filtrů a odpočtů uplatněných v souladu s článkem 481 na kmenový kapitál tier 1, vedlejší kapitál tier 1, kapitál tier 2 a kapitál;
d)
povahu a výši položek, které se považují za položky kmenového kapitálu tier 1, položky kapitálu tier 1 a položky kapitálu tier 2 na základě uplatnění odchylek uvedených v kapitole 2 oddíle 2.
4. Během období od 1. ledna 2014 do 31. prosince 2021 instituce zpřístupní informace o hodnotě nástrojů, které se považují za nástroje zahrnované do kmenového kapitálu tier 1, nástroje zahrnované do vedlejšího kapitálu tier 1 a nástroje zahrnované do kapitálu tier 2 na základě použití článku 484.
5. EBA vypracuje návrhy prováděcích technických norem pro specifikaci jednotných šablon pro zpřístupňování podle tohoto článku. Šablony zahrnou položky uvedené v čl. 437 odst. 1 písm. a), b), d) a e), jak byly pozměněny v kapitole 1 a 2 této hlavy.
EBA předloží tyto návrhy prováděcích technických norem Komisi do 1. února 2014.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat prováděcí technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s článkem 15 nařízení (EU) č. 1093/2010.
KAPITOLA 4
Velké expozice, kapitálové požadavky, páka a úroveň Basilej I
Článek 493
Přechodná ustanovení pro velké expozice
1. Ustanovení o velkých expozicích uvedená v čl. 387 až 403 se nevztahují na investiční podniky, jejichž hlavní podnikatelskou činností je výhradně poskytování investičních služeb nebo provádění investičních činností ve vztahu k finančním nástrojům stanoveným v oddíle C bodech 5, 6, 7, 9 a 10 přílohy I směrnice 2004/39/ES a na něž se nevztahovala k 31. prosinci 2006 směrnice Rady 93/22/EHS ze dne 10. května 1993 o investičních službách v oblasti cenných papírů (35). Tato výjimka platí do 31. prosince 2017 nebo do dne vstupu jakékoli změny podle odstavce 2 tohoto článku v platnost, podle toho, co nastane dříve.
2. Do 31. prosince 2015 předloží Komise na základě veřejné konzultace a po projednání s příslušnými orgány Evropskému parlamentu a Radě zprávu o:
a)
vhodném systému obezřetnostního dohledu nad investičními podniky, jejichž hlavní podnikatelskou činností je výhradně poskytování investičních služeb nebo provádění investičních činností ve vztahu ke komoditním a finančním derivátům stanoveným v oddíle C bodech 5, 6, 7, 9 a 10 přílohy I směrnice 2004/39/ES;
b)
potřebnosti změny směrnice 2004/39/ES pro vytvoření další kategorie investičního podniku, jehož hlavní podnikatelskou činností je poskytování investičních služeb nebo provádění investičních činností ve vztahu k finančním nástrojům stanoveným v oddílu C bodech 5, 6, 7, 9 a 10 přílohy I směrnice 2004/39/ES ve vztahu k dodávkám energií.
Na základě této zprávy může Komise předložit návrhy na změny tohoto nařízení.
3. Odchylně od čl. 400 odst. 2 a 3 mohou členské státy po přechodné období do vstupu jakéhokoli právního aktu vyplývajícího z přezkumu podle článku 507 v platnost, avšak nikoli po dni 2. ledna 2029 zcela nebo částečně vyjmout z působnosti čl. 395 odst. 1 tyto expozice:
a)
kryté dluhopisy podle čl. 129 odst. 1, 3 a 6;
b)
aktiva představující pohledávky vůči regionálním vládám nebo místním orgánům členských států, pokud by těmto pohledávkám byla přidělena podle části třetí hlavy II kapitoly 2 riziková váha 20 %, a jiné expozice vůči těmto regionálním vládám nebo místním orgánům nebo jimi zaručené pohledávky, kterým by podle části třetí hlavy II kapitoly 2 byla přidělena riziková váha 20 %;
c)
expozice včetně účastí nebo jiných druhů kapitálových investic instituce vůči mateřskému podniku, vůči jiným dceřiným podnikům takového mateřského podniku nebo vůči jeho vlastním dceřiným podnikům, podléhají-li tyto podniky témuž dohledu na konsolidovaném základě jako sama instituce v souladu s tímto nařízením, směrnicí 2002/87/ES nebo s rovnocennými normami platnými ve třetí zemi. S expozicemi nesplňujícími tato kritéria bude zacházeno jako s expozicemi vůči třetí osobě, ať jsou vyňaty z působnosti čl. 395 odst. 1 tohoto nařízení, nebo nikoli;
d)
aktiva představující pohledávky a jiné expozice včetně účastí nebo jiných druhů kapitálových investic vůči regionálním nebo ústředním úvěrovým institucím, se kterými je úvěrová instituce sdružena v síti v souladu s právními předpisy nebo stanovami a které jsou podle těchto předpisů nebo stanov odpovědné za hotovostní clearingové operace v rámci sítě;
e)
aktiva představující pohledávky a jiné expozice vůči úvěrovým institucím vzniklé úvěrovým institucím, z nichž jedna provozuje činnost na nekonkurenčním základě a poskytuje úvěry nebo záruky za ně podle legislativních programů nebo svých stanov na podporu přesně vymezených hospodářských odvětví, které podléhají určité formě státního dohledu a omezením využití poskytovaných úvěrů, pokud příslušné expozice vzniknou z takových úvěrů přenášených na příjemce prostřednictvím úvěrových institucí nebo ze záruk za tyto úvěry;
f)
aktiva představující pohledávky a jiné expozice vůči institucím za podmínky, že tyto expozice nepředstavují kapitál takové instituce, netrvají déle než do následujícího obchodního dne a nejsou denominovány v některé z hlavních obchodních měn;
g)
aktiva představující pohledávky vůči centrálním bankám ve formě požadovaných minimálních rezerv držených těmito centrálními bankami, které jsou denominovány v jejich národních měnách;
h)
aktiva představující pohledávky vůči ústředním vládám v podobě zákonných požadavků na likviditu, která jsou uložena ve vládních cenných papírech, jež jsou denominovány a financovány v jejich národních měnách, pokud příslušné orgány rozhodnou, že úvěrové hodnocení těchto ústředních vlád stanovené určenou externí ratingovou agenturou odpovídá investičnímu stupni;
i)
50 % podrozvahových dokumentárních akreditivů se středně nízkým a nízkým rizikem a podrozvahových nevyčerpaných úvěrových příslibů se středně nízkým a nízkým rizikem podle přílohy I a se souhlasem příslušných orgánů 80 % jiných záruk než záruk na úvěry, které vyplývají z právních předpisů a které svým členům poskytují vzájemné záruční společnosti mající postavení úvěrových institucí;
j)
záruky vyžadované zákonem, které jsou používány v případě, že hypoteční půjčka financovaná vydáváním hypotečních dluhopisů je vyplacena vypůjčovateli před konečnou registrací hypotéky v katastru, pokud daná záruka není používána pro snížení rizika při výpočtu objemu rizikově vážených expozic;
k)
aktiva představující pohledávky a jiné expozice vůči uznávaným burzám.
Článek 494
Přechodná ustanovení pro použitelný kapitál
Odchylně od čl. 4 odst. 1 bodu 71 písm. b) může být do použitelného kapitálu zahrnut kapitál tier 2 až do výše:
a)
100 % kapitálu tier 1 během období od 1. ledna 2014 do 31. prosince 2014;
b)
75 % kapitálu tier 1 během období od 1. ledna 2015 do 31. prosince 2015;
c)
50 % kapitálu tier 1 během období od 1. ledna 2016 do 31. prosince 2016.
Článek 495
Zacházení s akciovými expozicemi podle přístupu IRB
1. Odchylně od části třetí kapitoly 3, až do 31. prosince 2017 mohou příslušné orgány přiznat výjimku ze zacházení IRB některým kategoriím akciových expozic držených institucemi a dceřinými podniky v EU institucí v daném členském státě, a to k 31. prosinci 2007. Příslušný orgán zveřejní kategorie akciových expozic, u kterých lze využít tohoto zacházení v souladu s článkem 143 směrnice 2013/36/EU.
Vyjmuté pozice se měří počtem podílů držených k 31. prosinci 2007 a jakýchkoli dalších podílů, jejichž vlastnictví vyplývá přímo z držení daných kapitálových investic, pokud tyto podíly nezvyšují poměrný podíl vlastnictví ve společnosti pro správu portfolia.
Jestliže nabytí účasti zvýší poměrný podíl vlastnictví v konkrétní kapitálové investici, výjimka se na toto zvýšení nevztahuje. Výjimka se nevztahuje ani na kapitálové investice, na něž se původně vztahovala, ale které byly prodány a pak zpětně odkoupeny.
Akciové expozice, na něž se vztahuje toto ustanovení, podléhají kapitálovým požadavkům vypočítaným v souladu se standardizovaným přístupem podle části třetí hlavy II kapitoly 2, popřípadě požadavkům stanoveným v části třetí hlavě IV.
Příslušné orgány oznámí Komisi a EBA provádění tohoto odstavce.
2. Při výpočtu objem rizikově vážených expozic pro účely čl. 114 odst. 4 se až do 31. prosince 2015 expozicím vůči ústředním vládám nebo centrálním bankám členských států, které jsou denominovány a financovány v národní měně kteréhokoli členského státu, přidělí stejná riziková váha, která by se uplatnila v případě, že by tyto expozice byly denominovány a financovány v jejich národní měně.
3. EBA vypracuje návrh regulačních technických norem pro stanovení podmínek, za kterých příslušné orgány přiznají výjimku uvedenou v odstavci 1.
EBA předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi do 30. června 2014.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
Článek 496
Kapitálové požadavky pro kryté dluhopisy
1. Do 31. prosince 2017 mohou příslušné orgány zcela nebo částečně upustit od uplatňování 10 % limitu pro dluhopisy s přednostním vypořádáním vydané francouzskými Fonds Communs de Créances nebo sekuritizačními společnostmi, které jsou francouzským Fonds Communs de Créances rovnocenné, jak je uvedeno v čl. 129 odst. 1 písm. d) a e), pokud jsou splněny obě tyto podmínky:
a)
sekuritizované expozice týkající se obytných nebo obchodních nemovitostí pochází od člena stejné konsolidované skupiny, jejímž členem je emitent krytých dluhopisů, nebo od subjektu přidruženého ke stejnému ústřednímu subjektu, k němuž je přidružen emitent krytých dluhopisů, přičemž příslušnost ke stejné skupině nebo přidružení ke stejnému orgánu jsou určeny v době, kdy jsou dluhopisy s přednostním vypořádáním použity jako kolaterál pro kryté dluhopisy; a
b)
člen stejné konsolidované skupiny, jejímž členem je emitent krytých dluhopisů, nebo subjekt přidružený ke stejnému ústřednímu subjektu, k němuž je přidružen emitent krytých dluhopisů, si ponechá celou tranši první ztráty podporující tyto dluhopisy s přednostním vypořádáním.
2. Do 31. prosince 2014 se pro účely čl. 129 odst. 1 písm. c) považují přednostní nezajištěné expozice instituce, které podle vnitrostátních právních předpisů před vstupem tohoto nařízení v platnost splňují podmínky pro přidělení rizikové váhy 20 %, za expozice splňující podmínky stupně úvěrové kvality 1.
3. Do 31. prosince 2014 se pro účely čl. 129 odst. 5 přednostní nezajištěné expozice instituce, které podle vnitrostátních právních předpisů před vstupem tohoto nařízení v platnost splňují podmínky pro přidělení rizikové váhy 20 %, považují za expozice splňující podmínky pro přidělení rizikové váhy 20 %.
Článek 497
Kapitálové požadavky pro expozice vůči ústředním protistranám
1. Do 15 měsíců po vstupu v platnost poslední z jedenácti regulačních technických norem uvedených na konci čl. 89 odst. 3 prvního pododstavce nařízení (EU) č. 648/2012 nebo do přijetí rozhodnutí podle článku 14 uvedeného nařízení o povolení ústřední protistrany, podle toho, co nastane dříve, může instituce takovou ústřední protistranu pokládat za způsobilou ústřední protistranu, pokud je splněna podmínka uvedená v první části uvedeného pododstavce.
2. Do 15 měsíců po vstupu v platnost poslední z jedenácti regulačních technických norem uvedených na konci čl. 89 odst. 3 druhého pododstavce nařízení (EU) č. 648/2012 nebo do přijetí rozhodnutí podle článku 25 uvedeného nařízení o uznání ústřední protistrany usazené v třetí zemi, podle toho, co nastane dříve, může instituce takovou ústřední protistranu pokládat za způsobilou ústřední protistranu.
3. Za mimořádných okolností, kdy je nutné a přiměřené zamezit narušení mezinárodních finančních trhů, může Komise přijmout prováděcí akt podle článku 5 nařízení (EU) č. 182/2011 s cílem prodloužit platnost přechodných ustanovení v odstavcích 1 a 2 tohoto článku o dalších šest měsíců.
4. Do uplynutí lhůt uvedených v odstavcích 1 a 2 a prodloužených podle odstavce 3 v případě, že ústřední protistrana nemá fond pro riziko selhání a nesjednala si s členy svého clearingového systému závazné smluvní ujednání, které jí umožňuje zcela nebo zčásti využívat počáteční marži přijatou od členů svého clearingového systému, jako by se jednalo o předfinancované příspěvky, instituce nahradí příslušný vzorec pro výpočet kapitálového požadavku (Ki) uvedeného v čl. 308 odst. 2 tímto:
kde:
IMi
=
počáteční marže složená členem clearingového systému (i) ústřední protistraně;
IM
=
celková částka počáteční marže sdělená instituci ústřední protistranou.
Článek 498
Výjimky pro obchodníky s komoditami
1. Ustanovení o kapitálových požadavcích uvedená v tomto nařízení se nevztahují na investiční podniky, jejichž hlavní podnikatelskou činností je výhradně poskytování investičních služeb nebo provádění investičních činností ve vztahu k finančním nástrojům uvedeným v bodech 5, 6, 7, 9 a 10 oddílu C přílohy I směrnice 2004/39/ES, na které se k 31. prosinci 2006 nevztahovala směrnice 93/22/EHS.
Tato výjimka platí do 31. prosince 2017 nebo do dne vstupu v platnost jakékoli změny podle odstavců 2 a 3, podle toho, co nastane dříve.
2. Do 31. prosince 2015 předloží Komise na základě veřejné konzultace a po projednání s příslušnými orgány Evropskému parlamentu a Radě zprávu o:
a)
vhodném systému obezřetnostního dohledu nad investičními podniky, jejichž hlavní podnikatelskou činností je výhradně poskytování investičních služeb nebo provádění investičních činností ve vztahu ke komoditním a finančním derivátům stanoveným v oddíle C bodech 5, 6, 7, 9 a 10 přílohy I směrnice 2004/39/ES;
b)
potřebnosti změny směrnice 2004/39/ES pro vytvoření další kategorie investičního podniku, jehož hlavní podnikatelskou činností je poskytování investičních služeb nebo provádění investičních činností ve vztahu k finančním nástrojům stanoveným v oddíle C bodech 5, 6, 7, 9 a 10 přílohy I směrnice 2004/39/ES ve vztahu k dodávce energie, včetně elektřiny, uhlí, plynu a ropy.
3. Na základě zprávy uvedené v odstavci 2 může Komise předložit návrhy na změny tohoto nařízení.
Článek 499
Páka
1. Odchylně od článků 429 a 430 během období od 1. ledna 2014 do 31. prosince 2021 instituce vypočítají a oznámí pákový poměr s použitím obou níže uvedených měr kapitálu:
a)
kapitál tier 1;
b)
kapitál tier 1, s výhradou odchylek stanovených v kapitolách 1 a 2 této hlavy.
2. Odchylně od čl. 451 odst. 1 si instituce může zvolit, zda zpřístupní informace o pákovém poměru založené buď pouze na jedné, nebo na obou definicích míry kapitálu uvedených v odst. 1 písm. a) a b) tohoto článku. Pokud instituce změní své rozhodnutí, o kterém pákovém poměru zpřístupní informace, musí první následující zpřístupněné sdělení obsahovat souhrnnou informaci o všech pákových poměrech, o nichž byly zveřejněny informace až do okamžiku, kdy ke změně rozhodnutí došlo.
3. Odchylně od čl. 429 odst. 2 mohou během období od 1. ledna 2014 do 31. prosince 2017 příslušné orgány institucím povolit, aby vypočítávaly pákové poměry čtvrtletně, pokud se domnívají, že instituce nemusí mít dostatečně kvalitní údaje pro výpočet pákového poměru, který je aritmetickým průměrem měsíčních pákových poměrů za čtvrtletí.
Článek 500
Přechodná ustanovení - úroveň Basilej I
1. Instituce, které vypočítávají objem rizikově vážených expozic v souladu s částí třetí hlavou II kapitolou 3, a instituce, které používají pokročilý přístup k měření podle části třetí hlavy III kapitoly 4 pro výpočet kapitálových požadavků k operačnímu riziku, splní do 31. prosince 2017 oba tyto požadavky:
a)
držet kapitál, jak je stanoven v článku 92;
b)
držet kapitál, který je za všech okolností vyšší nebo roven 80 % celkové minimální částky kapitálu, který by daná instituce byla povinna držet podle článku 4 směrnice 93/6/EHS, neboť uvedená směrnice a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/12/ES ze dne 20. března 2000 o přístupu k činnosti úvěrových institucí a o jejím výkonu (36) byly v platnosti před 1. lednem 2007.
2. S výhradou souhlasu příslušných orgánů může být částka uvedená v odst. 1 písm. b) nahrazena požadavkem na držení kapitálu, který je za všech okolností vyšší nebo roven 80 % kapitálu, jehož držení příslušnou institucí by bylo požadováno podle článku 92 s ohledem na výpočet objemu rizikově vážených expozic v souladu s částí třetí hlavou II kapitolou 2 a případně částí třetí hlavou III kapitolou 2 nebo 3, namísto v souladu s částí třetí hlavou II kapitolou 3 nebo případně částí třetí hlavou III kapitolou 4.
3. Úvěrová instituce může odstavec 2 uplatnit pouze v případě, že pro výpočet svých kapitálových požadavků začala dle svého prohlášení používat přístup IRB nebo pokročilé přístupy k měření od 1. ledna 2010 nebo později.
4. Dodržování požadavků podle odst. 1 písm. b) se provádí na základě objemů kapitálu, které jsou plně upraveny tak, aby odrážely rozdíly mezi výpočtem kapitálu podle směrnice 93/6/EHS a směrnice 2000/12/ES, ve znění platném před 1. lednem 2007, a výpočtem kapitálu podle tohoto nařízení, které vyplývají z odděleného zacházení s očekávanými a neočekávanými ztrátami podle části třetí hlavy II kapitoly 3 tohoto nařízení.
5. Příslušné orgány mohou, po konzultaci s EBA, upustit od uplatňování odst. 1 písm. b) na instituce za předpokladu, že všechny požadavky pro přístup IRB stanovené v části třetí hlavě II kapitole 3 oddíle 6 nebo případně kvalifikační kritéria pro využívání pokročilého přístupu k měření stanovená v části třetí hlavě III kapitole 4 jsou splněny.
6. Komise podá do 1. ledna 2017 zprávu Evropskému parlamentu a Radě o tom, zda je vhodné prodloužit uplatňování příslušné úrovně Basilej I po 31. prosinci 2017 s cílem zajistit, aby v souvislosti s interními modely existovala určitá mez, přičemž zohlední mezinárodní vývoj a mezinárodně dohodnuté standardy. V případě potřeby se ke zprávě připojí legislativní návrh.
Článek 501
Kapitálové požadavky k úvěrovému riziku týkající se expozic vůči malým a středním podnikům
1. Kapitálové požadavky k úvěrovému riziku týkající se expozic vůči malým a středním podnikům se vynásobí koeficientem 0,7619.
2. Pro účely tohoto článku:
a)
jsou expozice zahrnuty do kategorie retailových nebo podnikových expozic nebo zajištěny nemovitostmi. Expozice v selhání jsou vyloučeny.
b)
malé a střední podniky jsou definovány v souladu s doporučením Komise 2003/361/ES ze dne 6. května 2003 o definici mikropodniků a malých a středních podniků (37). Z kritérií uvedených v článku 2 přílohy tohoto doporučení se zohlední jen roční obrat;
c)
celková částka, kterou dlužící klient nebo ekonomicky spjatá skupina dlužníků dluží instituci a mateřským podnikům a jejich dceřiným podnikům, včetně jakékoli expozice v selhání, ale s výjimkou pohledávek nebo podmíněných pohledávek zajištěných obytnými nemovitostmi, nepřekročí, podle informací, které má instituce k dispozici, 1,5 milionu EUR. Instituce podnikne patřičné kroky k získání takových informací.
3. Instituce podávají každé tři měsíce příslušným orgánům zprávu o celkovém objemu expozic vůči malým a středním podnikům vypočteném v souladu s odstavcem 2.
4. Komise vypracuje do 2. ledna 2017 zprávu o dopadu kapitálových požadavků stanovených v tomto nařízení na poskytování úvěrů malým a středním podnikům a fyzickým osobám a předloží tuto zprávu Evropskému parlamentu a Radě, případně spolu s legislativním návrhem.
5. Pro účely odstavce 4 podá EBA Komisi zprávu o:
a)
analýze vývoje trendů poskytování úvěrů malým a středním podnikům v průběhu období uvedeného v odstavci 4;
b)
analýze skutečné rizikovosti malých a středních podniků Unie v průběhu celého hospodářského cyklu;
c)
konzistentnosti kapitálových požadavků uvedených v tomto nařízení k úvěrovému riziku z expozic vůči malým a středním podnikům včetně výsledků analýzy podle písmen a) a b).
HLAVA II
ZPRÁVY A PŘEZKUM
Článek 502
Cykličnost kapitálových požadavků
Komise ve spolupráci s EBA, ESRB a se členskými státy a se zřetelem ke stanovisku ECB pravidelně kontroluje, zda toto nařízení jako celek, spolu se směrnicí 2013/36/EU, má významný dopad na hospodářský cyklus, a v návaznosti na tuto kontrolu zváží, zda existuje důvod k přijetí jakýchkoli nápravných opatření. Do 31. prosince 2013 EBA oznámí Komisi, zda a jak by mělo dojít ke sblížení metodik institucí v rámci přístupu IRB s cílem dosáhnout srovnatelnějších kapitálových požadavků a zmírnit procykličnost.
Na základě této analýzy a se zřetelem ke stanovisku ECB Komise vypracuje jednou za dva roky zprávu, kterou předloží spolu s vhodnými návrhy Evropskému parlamentu a Radě. Příspěvky od stran přijímajících úvěr a poskytujících úvěr se při vypracování zprávy berou ve vhodné míře na vědomí.
Do 31. prosince 2014 přezkoumá Komise uplatňování čl. 33 odst. 1 písm. c) a vypracuje o něm zprávu, kterou předloží Evropskému parlamentu a Radě, případně spolu s legislativním návrhem.
S ohledem na možné vypuštění čl. 33 odst. 1 písm. c) a na jeho možné uplatnění na úrovni Unie přezkum prověří zejména zavedení dostatečných záruk pro zajištění finanční stability ve všech členských státech.
Článek 503
Kapitálové požadavky pro expozice ve formě krytých dluhopisů
1. Komise podá do 31. prosince 2014 po konzultaci s EBA Evropskému parlamentu a Radě zprávu, spolu s vhodnými návrhy, zda rizikové váhy stanovené v článku 129 a kapitálové požadavky ke specifickému riziku v čl. 336 odst. 3 jsou přiměřené pro všechny nástroje, které splňují podmínky pro toto zacházení, a zda jsou kritéria v článku 129 přiměřená.
2. Zpráva a návrhy uvedené v odstavci 1 zohledňují:
a)
míru, v jaké stávající regulativní kapitálové požadavky vztahující se na kryté dluhopisy odpovídajícím způsobem diferencují mezi rozdíly v úvěrové kvalitě krytých dluhopisů a kolaterálem, jimž jsou kryté dluhopisy zajištěny, včetně míry rozdílů mezi členskými státy;
b)
transparentnost trhu s krytými dluhopisy a míru, v níž investorům usnadňuje komplexní vnitřní analýzu úvěrového rizika krytých dluhopisů a kolaterálu, jimž jsou zajištěny, a k oddělení majetku v případě platební neschopnosti emitenta, včetně zmírňujících účinků výchozího přísného vnitrostátního právního rámce podle článku 129 tohoto nařízení a čl. 52 odst. 4 směrnice 2009/65/ES na celkovou úvěrovou kvalitu krytého dluhopisu a jejich důsledků pro úroveň transparentnosti pro potřeby investorů; a
c)
míru, v níž vydání krytého dluhopisu úvěrovou institucí ovlivňuje úvěrové riziko, jemuž jsou vystaveni další věřitelé vydávající instituce.
3. Komise podá do 31. prosince 2014 po konzultaci EBA Evropskému parlamentu a Radě zprávu o tom, zda úvěry zajištěné leteckými dopravními prostředky (zástavním právem k leteckým dopravním prostředkům) a úvěry na bydlení zajištěné zárukou, nikoliv však zaevidovaným zástavním právem, by měly za určitých podmínek být považovány za způsobilá aktiva podle článku 129.
4. Komise přezkoumá do 31. prosince 2016 vhodnost odchylky stanovené v článku 496 a případně vhodnost rozšíření stejného zacházení na jakýkoliv jiný typ krytého dluhopisu. Na základě tohoto přezkumu může Komise případně přijmout akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 462 k tomu, aby tato odchylka nabyla trvalé platnosti, nebo předložit legislativní návrhy na rozšíření této odchylky na jiné typy krytých dluhopisů.
Článek 504
Kapitálové nástroje upsané veřejnými orgány v mimořádných situacích
Komise podá do 31. prosince 2016 po konzultaci s orgánem EBA zprávu Evropskému parlamentu a Radě spolu s případnými vhodnými návrhy, zda je třeba zacházení uvedené v článku 31 pozměnit nebo vypustit.
Článek 505
Přezkum dlouhodobého financování
Komise podá do 31. prosince 2014 Evropskému parlamentu a Radě zprávu včetně případných vhodných návrhů o přiměřenosti požadavků tohoto nařízení s ohledem na potřebu zajistit odpovídající úrovně financování pro všechny formy dlouhodobého financování hospodářství, včetně rozhodujících infrastrukturních projektů v Unii v oblasti dopravy, energetiky a komunikací.
Článek 506
Úvěrové riziko - definice selhání
EBA podá do 31. prosince 2017 Komisi zprávu o tom, jaký bude mít nahrazení 90denní lhůty po splatnosti 180denní lhůtou podle čl. 178 odst. 1 písm. b) dopad na objem rizikově vážených expozic, a o vhodnosti pokračování uplatňování uvedeného ustanovení po 31. prosinci 2019.
Na základě této zprávy může Komise předložit legislativní návrh změny tohoto nařízení.
Článek 507
Velké expozice
Komise provede do 31. prosince 2015 přezkum a vypracuje zprávu o uplatňování čl. 400 odst. 1 písm. j) a čl. 400 odst. 2 včetně toho, zda udělování výjimek stanovených v čl. 400 odst. 2 by má být dobrovolné, a předloží tuto zprávu Evropskému parlamentu a Radě, případně spolu s legislativním návrhem.
S ohledem na možné zrušení diskrečních pravomocí členských států podle čl. 400 odst. 2 písm. c) a na jejich případné uplatňování na úrovni Unie se Komise v tomto přezkumu zejména soustředí na účinnost řízení rizik skupin a současně zajistí zavedení dostatečných záruk s cílem zajistit finanční stabilitu ve všech členských státech, pod jejichž jurisdikci spadá subjekt dotčené skupiny.
Článek 508
Úroveň použití
1. Komise přezkoumá do 31. prosince 2014 uplatňování článků části první hlavy II a čl. 113 odst. 6 a 7 a vypracuje o něm zprávu, kterou předloží Evropskému parlamentu a Radě, případně spolu s legislativním návrhem.
2. Komise vypracuje do 31. prosince 2015 zprávu o tom, zda a jak by se požadavek krytí likvidity stanovený v části šesté měl uplatňovat na investiční podniky, a po konzultaci s EBA předloží tuto zprávu Evropskému parlamentu a Radě, případně spolu s legislativním návrhem.
3. Komise předloží do 31. prosince 2015 po konzultaci s orgány EBA a ESMA a s ohledem na jednání s příslušnými orgány Evropskému parlamentu a Radě zprávu o vhodném režimu pro obezřetnostní dohled nad investičními podniky a podniky uvedenými v čl. 4 odst.1 bodu 2 písm. b) a c). V případě potřeby se ke zprávě připojí legislativní návrh.
Článek 509
Požadavky na likviditu
1. EBA sleduje a hodnotí zprávy vypracované v souladu s čl. 415 odst. 1, ve všech měnách a podle různých modelů podnikání. EBA podá po konzultaci s ESRB, nefinančními koncovými uživateli, bankovním odvětvím, příslušnými orgány a centrálními bankami ESCB každoročně a poprvé do 31. prosince 2013 Komisi zprávu, zda je pravděpodobné, že vymezení obecného požadavku krytí likvidity v části šesté na základě položek, které mají být vykazovány podle části šesté hlavy II a přílohy III, buď jednotlivě nebo hromadně, bude mít podstatný nepříznivý dopad na podnikání a rizikový profil institucí usazených v Unii nebo na stabilitu a řádné fungování finančních trhů nebo hospodářství a stabilitu nabídky bankovních úvěrů, se zvláštním zaměřením na úvěrování malých a středních podniků, a na financování obchodu, včetně úvěrů v rámci oficiálních režimů pojištění vývozních úvěrů.
Zpráva uvedená v prvním pododstavci náležitě zohlední vývoj na trzích a v oblasti mezinárodní regulace, jakož i interakce požadavku krytí likvidity s jinými obezřetnostními požadavky podle tohoto nařízení, jako jsou kapitálové poměry založené na riziku stanovené v článku 92 nebo pákové poměry.
Evropský parlament a Rada mají příležitost se ke zprávě uvedené v prvním pododstavci vyjádřit.
2. EBA posoudí ve zprávě uvedené v odstavci 1 zejména tyto aspekty:
a)
zajištění mechanismů omezujících hodnotu přítoku likvidity, zejména pokud jde o stanovení vhodného limitu přítoku a podmínek pro jeho uplatňování s ohledem na různé modely podnikání, včetně průchozího financování, faktoringu, leasingu, krytých dluhopisů, hypoték, vydávání krytých dluhopisů, a rozsahu, v jakém by měl být uvedený limit pozměněn nebo odstraněn, aby se zohlednily specifické podmínky specializovaného financování;
b)
nastavení přítoku a odtoku podle části šesté hlavy II, zejména podle čl. 422 odst. 7 a čl. 425 odst. 2;
c)
zajištění mechanismů omezujících krytí požadavků na likviditu určitými kategoriemi likvidních aktiv, zejména posouzení vhodného minimálního procentního podílu pro likvidní aktiva podle čl. 416 odst. 1 písm. a), b) a c) na celkových likvidních aktivech, testování 60 % prahové hodnoty a zohlednění vývoje v oblasti mezinárodní regulace. Dlužná a splatná aktiva nebo aktiva svolatelná do 30 kalendářních dnů by se neměla započítávat do limitu, pokud nebyla získána oproti kolaterálu, který rovněž splňuje podmínky čl. 416 odst. 1 písm. a), b) a c);
d)
stanovení zvláštních snížených odtokových nebo vyšších přítokových sazeb pro finanční toky uvnitř skupiny s upřesněním, za jakých podmínek by tyto zvláštní přítokové a odtokové sazby byly z hlediska obezřetnosti opodstatněné, a stanovení vysoce kvalitního konceptu metodiky využívající objektivní kritéria a parametry k určení zvláštních úrovní přítoků a odtoků mezi institucí a protistranou v případě, že nejsou usazeny ve stejném členském státě;
e)
nastavení sazeb čerpání použitelných na nevyčerpané úvěrové a likviditní přísliby, na něž se vztahuje čl. 424 odst. 3 a 5. EBA zejména testuje 100 % sazbu čerpání;
f)
definici retailového vkladu uvedenou v čl. 411 bodu. 2, zejména přiměřenost zavedení prahové hodnoty pro vklady fyzických osob;
g)
nutnost zavedení nové kategorie retailového vkladu s nižším odtokem s ohledem na zvláštní charakteristiky takových vkladů, které by mohly odůvodnit nižší odtokovou sazbu, přičemž se zohlední mezinárodní vývoj;“
h)
odchylky od požadavků na skladbu likvidních aktiv, které budou instituce povinny držet, pokud souhrnné opodstatněné potřeby institucí s ohledem na likvidní aktiva přesahují v dané měně dostupnost těchto likvidních aktiv, a podmínky, jimž by tyto odchylky měly podléhat;
i)
definici finančních produktů, které jsou v souladu s právem šária, jako alternativy k aktivům, která by byla považována za likvidní aktiva pro účely článku 416, pro použití v bankách, které jsou v souladu s právem šária;
j)
definici krizových podmínek, včetně zásad pro použití zásob likvidních aktiv a nezbytných reakcí dohledu, za nichž by instituce mohly svá likvidní aktiva použít ke splnění odtoku likvidity, a způsobů řešení nesplnění těchto podmínek;
k)
definici zavedeného operačního vztahu pro nefinančního zákazníka, jak je uvedeno v čl. 422 odst. 3 písm. c);
l)
nastavení odtokové sazby použitelné v korespondenčním bankovnictví a makléřských službách, jak je uvedeno v čl. 422 odst. 4 prvním pododstavci;
m)
mechanismech zachování právních účinků u vládou zaručených dluhopisů, které byly vydány úvěrovým institucím v rámci podpůrných vládních opaření s povolením státní podpory v rámci Unie, jako např. dluhopisy vydané Národní agenturou pro správu aktiv (National Asset Management Agency, NAMA) v Irsku a španělskou Společností pro správu aktiv ve Španělsku, jež mají jako aktiva s velmi vysokou likviditou a úvěrovou kvalitou odstranit problémová aktiva z rozvah úvěrových institucí, nejpozději do prosince 2023.
3. EBA podá po konzultaci s ESMA a ECB do 31. prosince 2013 Komisi zprávu o vhodných jednotných definicích a o převoditelných aktivech s vysokou a velmi vysokou likviditou a úvěrovou kvalitou pro účely článku 416, jakož i o náležitém snížení hodnoty aktiv, která by bylo možné považovat za likvidní aktiva pro účely článku 416, s výjimkou aktiv uvedených v čl. 416 odst. 1 písm. a), b) a c).
Evropský parlament a Rada mají příležitost se ke zprávě vyjádřit.
Tato zpráva uvedená v prvním pododstavci rovněž zváží:
a)
jiné kategorie aktiv, zejména cenné papíry zajištěné hypotékami na obytné nemovitosti (RMBS), které mají vysokou likviditu a úvěrovou kvalitu,
b)
jiné kategorie cenných papírů nebo úvěrů způsobilých pro centrální banky, jako například dluhopisy nebo obchodní cenné papíry místních vlád, a
c)
jiná obchodovatelná aktiva, která jsou způsobilá pro jiné než centrální banky, jako například akcie kotované na uznané burze, zlato, kapitálové nástroje zahrnuté do hlavního indexu, zaručené dluhopisy, kryté dluhopisy, podnikové dluhopisy a fondy založené na těchto aktivech.
4. Ve zprávě uvedené v odstavci 3 se rovněž zváží, zda a v jakém rozsahu by měly být pohotovostní úvěrové přísliby uvedené v čl. 416 odst. 1 písm. e) zahrnovány jako likvidní aktiva s ohledem na mezinárodní vývoj a s ohledem na zvláštní evropské podmínky, včetně způsobu, jakým je v Unii prováděna měnová politika.
EBA zejména ověří vhodnost níže uvedených kritérií a přiměřené úrovně pro tyto definice:
a)
minimální objem obchodu s aktivy;
b)
minimální objem zbývajících aktiv;
c)
transparentní tvorba cen a informace po provedení obchodu;
d)
stupně úvěrové kvality uvedené v části třetí hlavě II kapitole 2;
e)
ověřený záznam cenové stability;
f)
průměrný objem obchodu a jeho průměrná velikost;
g)
maximální rozpětí nabídky a poptávky;
h)
zbývající doba splatnosti;
i)
minimální poměr obratu.
5. Do 31. ledna 2014 dále EBA podá zprávu o:
a)
jednotných definicích vysoké a velmi vysoké likvidity a úvěrové kvality;
b)
možných nezamýšlených důsledcích definice likvidních aktiv na provádění operací měnové politiky a o rozsahu, v jakém:
i)
může seznam likvidních aktiv, který není vázaný na seznam aktiv způsobilých pro centrální banku, instituce pobízet k tomu, aby v rámci refinančních operací předkládaly způsobilá aktiva, která nespadají do definice likvidních aktiv;
ii)
může regulace likvidity odrazovat instituce od půjček a výpůjček na nezajištěném peněžním trhu a zda to může při provádění měnové politiky zpochybnit cílování zaměřené na EONIA;
iii)
může zavedení požadavku krytí likvidity centrálním bankám ztížit jejich úsilí o zajištění cenové stability prostřednictvím stávajícího rámce a nástrojů měnové politiky;
c)
provozních požadavcích na držení likvidních aktiv, jak je uvedeno v čl. 417 písm. b) až f), v souladu s vývojem v oblasti mezinárodní regulace.
Článek 510
Požadavky čistého stabilního financování
1. Do 31. prosince 2015 podá EBA Komisi zprávu založenou na položkách, které mají být vykázány podle části šesté hlavy III, o tom, zda a jakým způsobem by bylo vhodné zajistit, aby instituce využívaly stabilních zdrojů financování, včetně posouzení dopadu na podnikání a rizikový profil institucí usazených v Unii nebo na finanční trhy nebo hospodářství a bankovní úvěry, se zvláštním zaměřením na úvěry pro malé a střední podniky a financování obchodu, včetně úvěrů v rámci oficiálních režimů pojištění vývozních úvěrů a modelů průchozího financování, včetně spolufinancovaných hypotečních úvěrů. EBA provede zejména analýzu dopadu stabilních zdrojů financování na struktury refinancování různých bankovních modelů v Unii.
2. EBA rovněž podá do 31. prosince 2015 Komisi zprávu založenou na položkách vykazovaných podle části šesté hlavy III a v souladu s jednotnými formáty zpráv podle čl. 415 odst. 3 písm. a) a po konzultaci s ESRB, která se bude týkat metodik pro stanovení výše stabilního financování dostupné institucím a institucemi požadované a vhodných jednotných definic pro výpočet takového požadavku čistého stabilního financování, přičemž se zaměří zejména na:
a)
kategorie a váhy uplatňované na zdroje stabilního financování dle čl. 427 odst. 1;
b)
kategorie a váhy uplatňované za účelem určení požadavku stabilního financování dle čl. 428 odst. 1;
c)
metodiky stanoví vhodná motivační a demotivační opatření, která budou stimulovat stabilnější a dlouhodobější financování aktiv, obchodních aktivit, investic a financování institucí;
d)
nutnost rozvíjet různé metodiky pro různé druhy institucí.
3. Komise případně předloží do 31. prosince 2016 legislativní návrh Evropskému parlamentu a Radě ohledně způsobu, jak zajistit, aby instituce využívaly stabilní zdroje financování, přičemž vezme v úvahu zprávy uvedené v odstavcích 1 a 2 a plně zohlední různorodost bankovního sektoru v Unii.
Článek 511
Páka
1. Komise předloží do 31. prosince 2016 Evropskému parlamentu a Radě zprávu o dopadu a účinnosti pákového poměru na základě výsledků zprávy uvedené v odstavci 3.
2. V případě potřeby se ke zprávě připojí legislativní návrh na zavedení přiměřeného počtu úrovní pákového poměru, kterých budou instituce sledující různé modely podnikání muset dosáhnout, s návrhem na odpovídající nastavení těchto úrovní a veškeré vhodné úpravy míry kapitálu a míry celkových expozic podle článku 429, případně spolu s veškerými souvisejícími s opatřeními v oblasti flexibility, včetně vhodných změn v článku 458 s cílem zavést pákový poměr v rámci opatření zahrnutých do uvedeného článku.
3. Pro účely odstavce 1 podá EBA Komisi do 31. října 2016 zprávu alespoň o těchto otázkách:
a)
zda je rámec pro pákový poměr stanovený tímto nařízením a články 87 a 98 směrnice 2013/36/EU vhodným nástrojem pro potlačení rizika nadměrné páky ze strany institucí přiměřeným způsobem a na přiměřené úrovni;
b)
o identifikaci modelů podnikání, které odrážejí celkové rizikové profily institucí a o zavedení diferencovaných úrovní pákového poměru pro tyto modely podnikání;
c)
zda požadavky stanovené v článcích 76 a 87 směrnice 2013/36/EU v souladu s články 73 a 97 směrnice 2013/36/EU pro řešení rizika nadměrné páky jsou dostatečné k zajištění řádného řízení tohoto rizika institucemi, a pokud ne, která další zlepšení jsou třeba v zájmu dosažení těchto cílů;
d)
zda - a pokud ano, jaké - změny metodiky výpočtu uvedené v článku 429 by byly nezbytné k zajištění toho, aby pákový poměr mohl být použit jako vhodný ukazatel rizika nadměrné páky u dané instituce;
e)
zda v rámci výpočtu celkové míry expozic pákového poměru se hodnota expozice smluv uvedených v příloze II stanovená pomocí metody původní expozice podstatně liší od hodnoty expozice určené pomocí metody oceňování podle tržní hodnoty;
f)
zda použití kapitálu nebo kmenového kapitálu tier 1 jako míry kapitálu pákového poměru by mohlo být vhodnější pro zamýšlený účel sledování rizika nadměrné páky, a pokud ano, jaké by mělo být odpovídající nastavení pákového poměru;
g)
zda je konverzní faktor uvedený v čl. 429 odst. 10 písm. a) pro nevyčerpané úvěrové přísliby, které lze kdykoli bezpodmínečně a bez výpovědi zrušit, přiměřeně konzervativní na základě důkazů shromážděných během období pozorování;
h)
zda je četnost a formát zpřístupňování položek zmiňovaných v článku 451 odpovídající;
i)
jaká by byla vhodná úroveň pro pákový poměr pro jednotlivé modely podnikání identifikované podle písmene b);
j)
zda by mělo být definováno rozmezí pro každou úroveň pákového poměru;
k)
zda by zavedení pákového poměr jako požadavku na instituce vyžadovalo jakékoli změny v rámci pro pákový poměr stanoveném tímto nařízením, a pokud ano, jaké;
l)
zda by zavedení pákového poměru jako požadavku pro instituce účinně omezilo riziko nadměrné páky, a pokud ano, zda by úroveň pákového poměru měla být stejná pro všechny instituce, nebo by se měla stanovit podle rizikového profilu a modelu podnikání, jakož i podle velikosti institucí, a v této souvislosti, jaké dodatečné nastavení či přechodné období by bylo požadováno.
4. Zpráva uvedená v odstavci 3 musí zahrnovat alespoň období od 1. ledna 2014 do 30. června 2016 a musí brát v úvahu alespoň toto:
a)
dopad zavedení pákového poměru, určeného v souladu s článkem 429, jako požadavek, který by instituce byly povinny splnit, na:
i)
finanční trhy obecně, a zejména na trhy pro repo obchody, deriváty a kryté dluhopisy;
ii)
stabilitu institucí;
iii)
modely podnikání a struktury rozvah institucí, zejména pokud jde o nízkorizikové oblasti obchodování, jako jsou podpůrné úvěry veřejných rozvojových bank, financování obcí, financování obytných nemovitostí a další nízkorizikové oblasti, které se řídí vnitrostátním právem;
iv)
migraci expozic vůči subjektům, které nejsou předmětem obezřetnostního dohledu;
v)
finanční inovace, zejména na vývoj nástrojů se zahrnutou pákou;
vi)
rizikové chování institucí;
vii)
činnosti týkající se clearingu, vypořádání a úschovy a fungování ústřední protistrany;
viii)
cykličnost míry kapitálu a celkové míry expozic pákového poměru;
ix)
bankovní úvěry, se zvláštním zaměřením na úvěry pro malé a střední podniky, místní orgány, regionální orgány a subjekty veřejného sektoru a na financování obchodu, včetně úvěrů v rámci oficiálních režimů pojištění vývozních úvěrů;
b)
interakci pákového poměru s kapitálovými požadavky založenými na riziku a požadavky na likviditu stanovené v tomto nařízení;
c)
dopad účetních rozdílů mezi účetními standardy použitelnými podle nařízení (ES) č. 1606/2002, účetními standardy použitelnými podle směrnice 86/635/EHS a podle jiného použitelného účetního rámce a dalších relevantních účetních rámců na srovnatelnost pákového poměru.
Článek 512
Expozice vůči převedenému úvěrovému riziku
Komise předloží do 31. prosince 2014 Evropskému parlamentu a Radě zprávu o používání a účinnosti ustanovení části páté s ohledem na vývoj na mezinárodním trhu.
Článek 513
Makroobezřetnostní požadavky
1. Do 30. června 2014 Evropská komise po konzultaci s ESRB a EBA přezkoumá, zda jsou makroobezřetnostní požadavky obsažené v tomto nařízení a ve směrnici 2013/36/EU dostatečné pro snížení systémových rizik v odvětvích, regionech a členských státech, a současně posoudí:
a)
zda jsou stávající makroobezřetnostní nástroje stanovené v tomto nařízení a ve směrnici 2013/36/EU účinné, účelné a transparentní;
b)
zda jsou rozsah a případná míra překrývání jednotlivých makroobezřetnostních nástrojů určených k řešení podobných rizik, které jsou stanoveny v tomto nařízení a ve směrnici 2013/36/EU, přiměřené, a případně navrhne nové makroobezřetnostní požadavky;
c)
jakým způsobem se mezinárodně dohodnuté standardy pro systémové instituce a ustanovení tohoto nařízení a směrnice 2013/36/EU vzájemně ovlivňují a případně navrhne nová pravidla zohledňující tyto mezinárodně dohodnuté standardy.
2. Do 31. prosince 2014 podá Komise na základě konzultací s ESRB a EBA zprávu Evropskému parlamentu a Radě o posouzení uvedeném v odstavci 1 a případně Evropskému parlamentu a Radě předloží legislativní návrh.
Článek 514
Úvěrové riziko protistrany a metoda původní expozice
Do 31. prosince 2016 přezkoumá Komise uplatňování článku 275 a vypracuje o něm zprávu, kterou předloží Evropskému parlamentu a Radě, případně i s legislativním návrhem.
Článek 515
Sledování a hodnocení
1. EBA a ESMA do 2. ledna 2015 vypracují zprávu o fungování tohoto nařízení se souvisejícími povinnostmi podle nařízení (EU) č. 648/2012, a zejména pokud jde o instituce provozující ústřední protistranu, aby se zabránilo zdvojování požadavků u derivátových transakcí, a zamezilo se tak zvýšenému regulačnímu riziku a zvýšeným nákladům na monitorování ze strany příslušných orgánů.
2. EBA sleduje a hodnotí fungování ustanovení o kapitálových požadavcích pro expozice vůči ústřední protistraně, jak stanoví část třetí hlava II kapitola 6 oddíl 9. Do 1. ledna 2015 podá EBA Komisi zprávu o dopadu a účinnosti těchto ustanovení.
3. Do 31. prosince 2016 Komise přezkoumá sladění tohoto nařízení se souvisejícími povinnostmi v rámci nařízení (EU) č. 648/2012, kapitálové požadavky uvedené v části třetí hlavě II kapitoly 6 oddílu 9, vypracuje o tom zprávu a tuto zprávu předloží Evropskému parlamentu a Radě, případně i s legislativním návrhem.
Článek 516
Dlouhodobé financování
Do 31. prosince 2015 podá Komise zprávu o dopadu tohoto nařízení na vznik pobídek k dlouhodobým investicím do infrastruktury podporující růst.
Článek 517
Definice použitelného kapitálu
Do 31. prosince 2014 přezkoumá Komise vhodnost definice použitelného kapitálu používané pro účely části druhé hlavy III a části čtvrté a předloží o tom zprávu Evropskému parlamentu a Radě, případně s legislativním návrhem.
Článek 518
Přezkum kapitálových nástrojů, které mohou být odepsány nebo převedeny v okamžiku neživotaschopnosti
Do 31. prosince 2015 Komise přezkoumá, zda by toto nařízení mělo obsahovat požadavek, podle něhož by nástroje zahrnované do vedlejšího kapitálu tier 1 nebo tier 2 měly být odepsány, je-li stanoveno, že příslušná instituce přestala být životaschopná, a podá o tom zprávu. Komise tuto zprávu předloží Evropskému parlamentu a Radě, případně spolu s legislativním návrhem.
Článek 519
Odpočty aktiv penzijního fondu definovaných požitků od položek kmenového kapitálu tier 1
EBA připraví do 30. června 2014 zprávu o tom, zda revidovaný standard IAS 19 ve spojení s odpočtem čistých penzijních aktiv, jak je uvedeno v čl. 36 odst. 1 písm. e), a změny v čistých penzijních závazcích nepovedou k nežádoucí volatilitě kapitálu institucí.
Komise zohlední zprávu EBA a připraví do 31. prosince 2014 zprávu pro Evropský parlament a Radu o otázce uvedené v prvním pododstavci, případně spolu s legislativním návrhem s cílem zavést pro výpočet kapitálu zacházení upravující aktiva nebo závazky penzijního fondu definovaných čistých požitků.
HLAVA III
ZMĚNY
Článek 520
Změny nařízení (EU) č. 648/2012
Nařízení (EU) č. 648/2012 se mění takto:
1)
V hlavě IV se doplňuje nová kapitola, která zní:
„KAPITOLA 4
Výpočty a podávání zpráv pro účely nařízení (EU) č. 575/2013
Článek 50a
Výpočet KCCP
1. Pro účely článku 308 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 575/2012 ze dne 26 června 2013 o obezřetnostních požadavcích na úvěrové instituce a investiční podniky (38), pokud ústřední protistrana obdržela oznámení podle čl. 301 odst. 2 písm. b) uvedeného nařízení, vypočítá KCCP, jak je uveden v odstavci 2 tohoto článku pro všechny smlouvy a transakce, jejichž clearing provádí pro všechny členy svého clearingového systému, na které se vztahuje příslušný fond pro riziko selhání.
2. Ústřední protistrana vypočítá hypotetický kapitál (KCCP) takto:
kde:
EBRMi
=
hodnota expozice před snižováním rizika, jež se rovná hodnotě expozice ústřední protistrany vůči členovi clearingového systému i, která vyplývá ze všech smluv a transakcí s tímto členem, vypočtená bez zohlednění kolaterálu složeného tímto členem clearingového systému;
IMi
=
počáteční marže složená členem clearingového systému i ústřední protistraně;
DFi
=
předfinancovaný příspěvek člena clearingového systému i;
RW
=
riziková váha 20 %;
kapitálový poměr
=
8 %.
3. Ústřední protistrana provede výpočet požadovaný podle odstavce 2 nejméně jednou za čtvrt roku nebo častěji, pokud to vyžadují příslušné orgány těch z členů jejího clearingového systému, kteří jsou institucemi.
4. EBA vypracuje návrh prováděcích technických norem s cílem upřesnit pro účely odstavce 3:
a)
četnost a data výpočtů uvedených v odstavci 2;
b)
stav, kdy příslušný orgán instituce působící jako člen clearingového systému může vyžadovat vyšší četnost provádění výpočtu a podávání zpráv, než je uvedeno v písmeni a).
EBA předloží tyto návrhy prováděcích technických norem Komisi do 1. ledna 2014.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat prováděcí technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s článkem 15 nařízení (EU) č. 1093/2010.
Článek 50b
Obecná pravidla pro výpočet KCCP
Pro účely výpočtu uvedeného v čl. 50a odst. 2 se použijí tato ustanovení:
a)
ústřední protistrana vypočítá hodnotu expozic, které má vůči členům svého clearingového systému takto:
i)
pro expozice vyplývající ze smluv a transakcí uvedených v čl. 301 odst. 1 písm. a) a d) nařízení (EU) č. 575/2013;
ii)
pro expozice vyplývající ze smluv a transakcí uvedených v čl. 301 odst. 1 písm. b), c) a e) nařízení (EU) č. 575/2013 provede výpočet v souladu s komplexní metodou finančního kolaterálu uvedenou v článku 223 uvedeného nařízení a s regulatorními koeficienty volatility uvedenými v článcích 223 a 224 uvedeného nařízení. Výjimka podle čl. 285 odst. 3 písm. a) uvedeného nařízení se nepoužije;
iii)
pro expozice vyplývající z transakcí, které nejsou uvedené v čl. 301 odst. 1 nařízení (EU) č. 575/2013 a zahrnují pouze vypořádací riziko, provede výpočet v souladu s částí třetí hlavy V uvedeného nařízení;
b)
pro instituce spadající do oblasti působnosti nařízení (EU) č. 575/2013 jsou skupiny transakcí se započtením stejné jako ty, které jsou definovány v části třetí hlavě II uvedeného nařízení;
c)
při výpočtu hodnot podle písmene a) odečte ústřední protistrana od svých expozic kolaterál složený členy jejího clearingového systému přiměřeně snížený o regulatorní koeficienty volatility v souladu s komplexní metodou finančního kolaterálu uvedenou v článku 224 nařízení (EU) č. 575/2013;
d)
ústřední protistrana vypočítá expozici z repo obchodu vůči členům svého clearingového systému podle komplexní metody finančního kolaterálu, s využitím regulativních koeficientů volatility, stanovené v článcích 223 a 224 nařízení (EU) č. 575/2013;
e)
v případě, že ústřední protistrana má expozice vůči jedné nebo více ústředním protistranám, musí s takovými expozicemi zacházet, jako by se jednalo o expozice vůči členům clearingového systému, a zahrnout veškeré marže nebo předfinancované příspěvky přijaté od těchto ústředních protistran do výpočtu KCCP;
f)
v případě, že si ústřední protistrana sjednala se členy svého clearingového systému závazné smluvní ujednání, které jí umožňuje zcela nebo z části využívat počáteční marži přijatou od členů svého clearingového systému, jako by se jednalo o předfinancované příspěvky, považuje ústřední protistrana pro účely výpočtu v odstavci 1 tuto počáteční marži za předfinancovaný příspěvek, a nikoli za počáteční marži;
g)
pokud ústřední protistrana použije metodu oceňování podle tržní hodnoty, nahradí vzorec uvedený v čl. 298 odst. 1 písm. c) bodu ii) nařízení (EU) č. 575/2013 tímto vzorcem:
;
kde čitatel v NGR je vypočítán podle čl. 274 odst. 1 nařízení (EU) č. 575/2013, a to bezprostředně předtím, než dojde k faktické výměně variační marže na konci vypořádacího období, a jmenovatelem jsou hrubé reprodukční náklady;
h)
pokud ústřední protistrana použije metodu oceňování podle tržní hodnoty uvedenou v článku 274 nařízení (EU) č. 575/2013, nahradí vzorec uvedený v čl. 298 odst. 1 písm. c) bodu ii) uvedeného nařízení tímto vzorcem:
kde čitatel v NGR je vypočítán podle čl. 274 odst. 1 nařízení (EU) č. 575./2013*, a to bezprostředně předtím, než dojde k faktické výměně variační marže na konci vypořádacího období, a jmenovatelem jsou hrubé reprodukční náklady;
i)
v případě, že ústřední protistrana nemůže vypočítat hodnotu NGR, jak je stanoveno v čl. 298 odst. 1 písm. c) bodě ii) nařízení (EU) č. 575/2013, uplatní tento postup:
i)
oznámí těm členům svého clearingového systému, kteří jsou institucemi, a jejich příslušným orgánům, že není schopna vypočítat hodnotu NGR, a důvody, pro něž výpočet nelze provést;
ii)
po dobu 3 měsíců může pro výpočet PCEred uvedený v písm. g) použít hodnotu NGR 0,3;
j)
pokud nebude ústřední protistrana na konci období uvedeného v písm. i) bodě ii) stále schopna vypočítat hodnotu NGR, uplatní následující postup:
i)
přestane provádět výpočet KCCP;
ii)
informuje ty ze členů svého clearingového systému, kteří jsou institucemi, a jejich příslušné orgány o tom, že přestala provádět výpočet KCCP;
k)
pro výpočet případné budoucí expozice u opcí a swapcí v souladu s metodou oceňování podle tržní hodnoty stanovenou v článku 274 nařízení (EU) č. 575/2013 vynásobí ústřední protistrana pomyslnou částku smlouvy absolutní hodnotou delta opce
, jak je stanoveno v čl. 280 odst. 1 písm. a) uvedeného nařízení;
l)
pokud má ústřední protistrana více než jeden fond pro riziko selhání, provede výpočet uvedený v čl. 50a odst. 2 pro každý fond pro riziko selhání zvlášť.
Článek 50c
Podávání informací
1. Pro účely článku 308 nařízení (EU) č. 575/2013 podává ústřední protistrana členům svého clearingového systému, kteří jsou institucemi, a jejich příslušným orgánům tyto informace:
a)
hypotetický kapitál (KCCP);
b)
součet předfinancovaných příspěvků (DFCM);
c)
výši svých předfinancovaných finančních prostředků, které je nutné použít - ze zákona nebo z důvodu smluvního ujednání se členy clearingového systému - k pokrytí ztráty plynoucí ze selhání jednoho nebo více členů jejího clearingového systému před použitím příspěvků do fondu pro riziko selhání ostatních členů clearingového systému (DFCCP);
d)
celkový počet členů svého clearingového systému (N);
e)
koeficient koncentrace (β), jak je stanoven v článku 50d;
f)
součet všech smluvně stanovených příspěvků
.Pokud má ústřední protistrana více než jeden fond pro riziko selhání, podá informace podle prvního pododstavce pro každý fond pro riziko selhání zvlášť.
2. Ústřední protistrana vyrozumí ty ze členů svého clearingového systému, kteří jsou institucemi, nejméně jednou za čtvrt roku nebo častěji, pokud to vyžadují příslušné orgány těchto členů clearingového systému.
3. EBA vypracuje návrhy prováděcích technických norem pro upřesnění těchto otázek:
a)
jednotná šablona pro účely podávání informací podle odstavce 1;
b)
četnost a lhůty podávání informací podle odstavce 2;
c)
stav, kdy příslušný orgán instituce působící jako člen clearingového systému může vyžadovat vyšší četnost podávání informací, než je stanoveno v písmeni b).
EBA předloží tyto návrhy prováděcích technických norem Komisi do 1. ledna 2014.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat prováděcí technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s článkem 15 nařízení (EU) č. 1093/2010.
Článek 50d
Výpočet specifických položek, které mají být vykazovány ústřední protistranou
Pro účely článku 50c se platí toto:
a)
pokud pravidla ústřední protistrany stanoví, že musí všechny nebo část svých finančních prostředků použít souběžně na předfinancované příspěvky členů svého clearingového systému takovým způsobem, že budou tyto zdroje rovnocenné předfinancovaným příspěvkům člena clearingového systému s ohledem na to, jak absorbují ztráty, které ústřední protistrana utrpí v případě selhání nebo platební neschopnosti jednoho nebo více členů jejího clearingového systému, přičte ústřední protistrana odpovídají výši těchto zdrojů k DFCM;
b)
pokud pravidla ústřední protistrany stanoví, že musí všechny nebo část svých finančních prostředků použít na pokrytí ztráty z důvodu selhání jednoho nebo více členů jejího clearingového systému poté, co vyčerpá svůj fond pro riziko selhání, ale předtím, než požádá o smluvně stanovené příspěvky členů svého clearingového systému, přičte ústřední protistrana odpovídající výši těchto dodatečných finančních prostředků
k celkové výši předfinancovaných příspěvků (DF) tímto způsobem: .
c)
ústřední protistrana vypočítá koeficient koncentrace (β) podle tohoto vzorce:
kde:
PCEred,i
=
snížená hodnota možné budoucí úvěrové expozice za všechny smlouvy a transakce ústřední protistrany se členem clearingového systému i;
PCEred,1
=
snížená hodnota možné budoucí expozice u všech smluv a transakcí ústřední protistrany se členem clearingového systému, u něhož existuje největší hodnota PCEred;
PCEred,2
=
snížená hodnota možné budoucí úvěrové expozice za všechny smlouvy a transakce ústřední protistrany se členem clearingového systému, u něhož existuje druhá nejvyšší hodnota PCEred.
(38) Úř. věst. L 176, 27.6.2013, p. 1“" 						
2)
V čl. 11 odst. 15 se zrušuje písmeno b);
3)
V článku 89 se vkládá nový odstavec, který zní:
„5a. Do 15 měsíců po vstupu v platnost poslední z jedenácti regulačních technických norem uvedených na konci odst. 3 prvního pododstavce nebo do přijetí rozhodnutí podle článku 14 o povolení ústřední protistrany, podle toho, co nastane dříve, tato ústřední protistrana uplatní zacházení uvedené v třetím pododstavci tohoto odstavce.
Do 15 měsíců po vstupu v platnost poslední z jedenácti regulačních technických norem uvedených na konci odst. 3 druhého pododstavce tohoto článku nebo do přijetí rozhodnutí podle článku 25 o uznání ústřední protistrany, podle toho, co nastane dříve, tato ústřední protistrana uplatní zacházení uvedené v třetím pododstavci.
Pokud ústřední protistrana nemá fond pro riziko selhání a nesjednala si s členy svého clearingového systému závazné smluvní ujednání, které jí umožňuje zcela nebo zčásti využívat počáteční marži přijatou od členů svého clearingového systému, jako by se jednalo o předfinancované příspěvky, musí informace, které má podívat podle čl. 50c odst. 1 zahrnovat celkovou částku počáteční marže přijaté od členů jejího clearingového systému.
Lhůty v prvním a druhém pododstavci tohoto odstavce mohou být prodlouženy o dalších šest měsíců, pokud Komise přijme prováděcí akt uvedený v čl. 497 odst. 3 nařízení (EU) č. 575/2013“
ČÁST JEDENÁCTÁ
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 521
Vstup v platnost a datum použitelnosti
1. Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
2. Toto nařízení se použije ode dne 1. ledna 2014, s výjimkou:
a)
čl. 8 odst. 3, článku 21 a čl. 451 odst. 1, jež se použijí ode dne 1. ledna 2015;
b)
čl. 413 odst. 1, jež se použije ode dne 1. ledna 2016;
c)
těch ustanovení tohoto nařízení, podle nichž mají evropské orgány dohledu povinnost předkládat Komisi návrhy technických norem, a dále těch ustanovení tohoto nařízení, jimiž je Komise zmocněna k přijímání aktů v přenesené pravomoci nebo prováděcích aktů a jež se použijí ode dne 31. prosince 2014.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 26. června 2013
ΚΑΝΟΝΙΣΜΟΣ (ΕΕ) αριθ. 575/2013 ΤΟΥ ΕΥΡΩΠΑΪΚΟΥ ΚΟΙΝΟΒΟΥΛΙΟΥ ΚΑΙ ΤΟΥ ΣΥΜΒΟΥΛΙΟΥ
της 26ης Ιουνίου 2013
σχετικά με τις απαιτήσεις προληπτικής εποπτείας για πιστωτικά ιδρύματα και επιχειρήσεις επενδύσεων και την τροποποίηση του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 648/2012
(Κείμενο που παρουσιάζει ενδιαφέρον για τον ΕΟΧ)
ΤΟ ΕΥΡΩΠΑΪΚΟ ΚΟΙΝΟΒΟΥΛΙΟ ΚΑΙ ΤΟ ΣΥΜΒΟΥΛΙΟ ΤΗΣ ΕΥΡΩΠΑΪΚΗΣ ΕΝΩΣΗΣ,
Έχοντας υπόψη τη Συνθήκη για τη λειτουργία της Ευρωπαϊκής Ένωσης και ιδίως το άρθρο 114,
Έχοντας υπόψη την πρόταση της Ευρωπαϊκής Επιτροπής,
Κατόπιν διαβίβασης του σχεδίου νομοθετικής πράξης στα εθνικά κοινοβούλια,
Έχοντας υπόψη τη γνώμη της Ευρωπαϊκής Κεντρικής Τράπεζας (1),
Έχοντας υπόψη τη γνώμη της Ευρωπαϊκής Οικονομικής και Κοινωνικής Επιτροπής (2),
Αποφασίζοντας σύμφωνα με τη συνήθη νομοθετική διαδικασία,
Εκτιμώντας τα ακόλουθα:
(1)
Η διακήρυξη της Ομάδας των 20 (G-20) της 2ας Απριλίου 2009 σχετικά με την ενίσχυση του χρηματοπιστωτικού συστήματος απηύθυνε έκκληση για διεθνώς αρμονικές προσπάθειες ενίσχυσης της διαφάνειας, της λογοδοσίας και των κανονιστικών ρυθμίσεων μέσω της βελτίωσης της ποσότητας και της ποιότητας των κεφαλαίων στο τραπεζικό σύστημα μετά τη διασφάλιση της οικονομικής ανάκαμψης. Η εν λόγω διακήρυξη απηύθυνε επίσης έκκληση για τη θέσπιση ενός συμπληρωματικού μέτρου που δεν θα βασίζεται στον κίνδυνο, προκειμένου να περιορίζεται η αύξηση της μόχλευσης στο τραπεζικό σύστημα, και για την ανάπτυξη ενός πλαισίου για ισχυρότερα αποθέματα ρευστότητας. Σε απάντηση στην εντολή που δόθηκε από την G-20 τον Σεπτέμβριο του 2009, η Ομάδα Διοικητών Κεντρικών Τραπεζών και Επικεφαλής Εποπτείας (Group of Central Bank Governors and Heads of Supervision - GHOS) συμφώνησε επί ορισμένων μέτρων για την ενίσχυση της ρύθμισης του τραπεζικού τομέα. Τα εν λόγω μέτρα εγκρίθηκαν από τους ηγέτες της G-20 στη διάσκεψη κορυφής του Πίτσμπουργκ στις 24-25 Σεπτεμβρίου 2009 και ορίστηκαν λεπτομερώς τον Δεκέμβριο του 2009. Τον Ιούλιο και τον Σεπτέμβριο του 2010 η GHOS εξέδωσε δύο περαιτέρω ανακοινώσεις σχετικά με τον σχεδιασμό και τη διαμόρφωση των εν λόγω νέων μέτρων και τον Δεκέμβριο του 2010 η Επιτροπή της Βασιλείας για την Τραπεζική Εποπτεία (BCBS) δημοσίευσε τα τελικά μέτρα, τα οποία αναφέρονται ως το πλαίσιο της Βασιλείας ΙΙΙ.
(2)
Η Ομάδα Υψηλού Επιπέδου για τη Χρηματοπιστωτική Εποπτεία στην ΕΕ υπό τον Jacques de Larosière («ομάδα de Larosière») κάλεσε την Ένωση να αναπτύξει ένα πιο εναρμονισμένο σύνολο χρηματοπιστωτικών ρυθμίσεων. Στο πλαίσιο της μελλοντικής ευρωπαϊκής εποπτικής αρχιτεκτονικής, το Ευρωπαϊκό Συμβούλιο της 18ης και 19ης Ιουνίου 2009 τόνισε επίσης την ανάγκη εκπόνησης ενός «ενιαίου ευρωπαϊκού εγχειριδίου κανόνων» που θα εφαρμόζεται σε όλα τα πιστωτικά ιδρύματα και στις επιχειρήσεις επενδύσεων στην εσωτερική αγορά.
(3)
Όπως ορίζει η έκθεση της ομάδας de Larosière της 25ης Φεβρουαρίου 2009 («έκθεση de Larosière»), «ένα κράτος μέλος πρέπει να μπορεί να εγκρίνει αυστηρότερα εθνικά κανονιστικά μέτρα που να θεωρείται ότι είναι σε εγχώρια κλίμακα κατάλληλα για τη διασφάλιση χρηματοπιστωτικής σταθερότητας εφόσον τηρούνται οι αρχές της εσωτερικής αγοράς και των συμπεφωνημένων ελαχίστων θεμελιωδών προτύπων».
(4)
Η οδηγία 2006/48/ΕΚ του Ευρωπαϊκού Κοινοβουλίου και του Συμβουλίου, της 14ης Ιουνίου 2006, σχετικά με την ανάληψη και την άσκηση δραστηριότητας πιστωτικών ιδρυμάτων (3) και η οδηγία 2006/49/ΕΚ του Ευρωπαϊκού Κοινοβουλίου και του Συμβουλίου, της 14ης Ιουνίου 2006, για την επάρκεια των ιδίων κεφαλαίων των επιχειρήσεων επενδύσεων και των πιστωτικών ιδρυμάτων (4) έχουν κατ’ επανάληψη υποστεί εκτεταμένες τροποποιήσεις. Πολλές από τις διατάξεις των οδηγιών 2006/48/ΕΚ και 2006/49/ΕΚ εφαρμόζονται τόσο επί των πιστωτικών ιδρυμάτων όσο και επί των επιχειρήσεων επενδύσεων. Για λόγους σαφήνειας και για να διασφαλιστεί η συνεπής εφαρμογή των εν λόγω διατάξεων, θα πρέπει να συγκεντρωθούν σε νέες νομοθετικές πράξεις που να εφαρμόζονται τόσο σε πιστωτικά ιδρύματα, όσο και σε επιχειρήσεις επενδύσεων, δηλαδή στον παρόντα κανονισμό και στην οδηγία 2013/36/ΕΕ του Ευρωπαϊκού Κοινοβουλίου και του Συμβουλίου, της (5). Για μεγαλύτερη προσβασιμότητα, οι διατάξεις που περιλαμβάνονται στα παραρτήματα των οδηγιών 2006/48/ΕΚ και 2006/49/ΕΚ θα πρέπει να ενσωματωθούν στο διατακτικό της οδηγίας 2013/36/ΕΕ και του παρόντος κανονισμού.
(5)
Ο παρών κανονισμός και η οδηγία 2013/36/ΕΕ θα πρέπει μαζί να θέτουν το νομικό πλαίσιο που θα διέπει την πρόσβαση σε δραστηριότητες, το εποπτικό πλαίσιο και τους κανόνες προληπτικής εποπτείας των πιστωτικών ιδρυμάτων και των επιχειρήσεων επενδύσεων (εφεξής από κοινού «ιδρύματα»). Κατά συνέπεια, ο παρών κανονισμός θα πρέπει να συνδυάζεται με την εν λόγω οδηγία.
(6)
Η οδηγία 2013/36/ΕΕ, βάσει του άρθρου 53 παράγραφος 1 της Συνθήκης για τη λειτουργία της Ευρωπαϊκής Ένωσης (ΣΛΕΕ) θα πρέπει, μεταξύ άλλων, να περιλαμβάνει διατάξεις που αφορούν την πρόσβαση στη δραστηριότητα των ιδρυμάτων, τους λεπτομερείς όρους της διακυβέρνησής τους και το εποπτικό τους πλαίσιο, όπως για παράδειγμα τις διατάξεις που διέπουν την άδεια λειτουργίας της επιχείρησης, την απόκτηση ειδικών συμμετοχών, την άσκηση της ελευθερίας εγκατάστασης και της ελεύθερης παροχής υπηρεσιών, τις εξουσίες των αρμόδιων αρχών του κράτους μέλους προέλευσης και του κράτους μέλους υποδοχής και τις διατάξεις που διέπουν το αρχικό κεφάλαιο και τον εποπτικό έλεγχο των ιδρυμάτων.
(7)
Ο παρών κανονισμός θα πρέπει, μεταξύ άλλων, να περιέχει τις απαιτήσεις προληπτικής εποπτείας για τα ιδρύματα που αφορούν αποκλειστικά τη λειτουργία των αγορών τραπεζικών και χρηματοπιστωτικών υπηρεσιών και στοχεύουν στη διασφάλιση της χρηματοπιστωτικής σταθερότητας των φορέων που δραστηριοποιούνται στις εν λόγω αγορές, καθώς και σε ένα υψηλό επίπεδο προστασίας επενδυτών και καταθετών. Ο παρών κανονισμός στοχεύει να συνεισφέρει καθοριστικά στην ομαλή λειτουργία της εσωτερικής αγοράς και, κατά συνέπεια, θα πρέπει να βασίζεται στις διατάξεις του άρθρου 114 της ΣΛΕΕ, ερμηνευόμενες κατά τη σχετική νομολογία του Δικαστηρίου της Ευρωπαϊκής Ένωσης.
(8)
Οι οδηγίες 2006/48/ΕΚ και 2006/49/ΕΚ, μολονότι εναρμόνισαν τους κανόνες των κρατών μελών περί προληπτικής εποπτείας ως έναν βαθμό, περιλαμβάνουν σημαντικό αριθμό δικαιωμάτων και δυνατοτήτων ώστε τα κράτη μέλη να επιβάλλουν κανόνες αυστηρότερους από αυτούς των ως άνω οδηγιών. Αυτό οδηγεί σε αποκλίσεις μεταξύ των εθνικών κανόνων, οι οποίες ενδέχεται να παρακωλύσουν τη διασυνοριακή παροχή υπηρεσιών και την ελεύθερη εγκατάσταση και, συνεπώς, να θέσουν εμπόδια στην ομαλή λειτουργία της εσωτερικής αγοράς.
(9)
Για λόγους ασφάλειας δικαίου και εξαιτίας της ανάγκης για ίσους όρους ανταγωνισμού εντός της Ένωσης, ένα ενιαίο σύνολο ρυθμίσεων για όλους τους συμμετέχοντες στην αγορά αποτελεί καίριο στοιχείο για τη λειτουργία της εσωτερικής αγοράς. Προκειμένου να αποφευχθούν οι στρεβλώσεις της αγοράς και της καταχρηστικής επιλογής ευνοϊκότερου πλαισίου προληπτικής εποπτείας, οι ελάχιστες απαιτήσεις προληπτικής εποπτείας θα πρέπει να εξασφαλίζουν μέγιστη εναρμόνιση. Κατά συνέπεια, οι μεταβατικές περίοδοι που προβλέπονται στον παρόντα κανονισμό είναι απαραίτητες για την εύρυθμη εφαρμογή του και για την αποφυγή της αβεβαιότητας στις αγορές.
(10)
Έχοντας υπόψη το έργο που επιτελεί η Ομάδα Υλοποίησης Προτύπων της BCBS όσον αφορά την παρακολούθηση και επανεξέταση της υλοποίησης από τις χώρες μέλη του πλαισίου της Βασιλείας ΙΙΙ, η Επιτροπή θα πρέπει να παρέχει επικαιροποιημένες εκθέσεις σε διαρκή βάση - και τουλάχιστον μετά τη δημοσίευση κάθε έκθεσης προόδου από την BCBS - σχετικά με την υλοποίηση και την εγχώρια υιοθέτηση του πλαισίου της Βασιλείας III σε άλλες μείζονες περιοχές δικαιοδοσίας, συμπεριλαμβανομένης μιας εκτίμησης της συμβατότητας της νομοθεσίας ή των κανονισμών άλλων χωρών προς τα διεθνή ελάχιστα πρότυπα, ώστε να εντοπίζονται διαφορές που θα μπορούσαν να εγείρουν ανησυχίες ως προς τον ισότιμο ανταγωνισμό.
(11)
Κατά συνέπεια, προκειμένου να εξαλειφθούν τα εμπόδια για το εμπόριο και οι στρεβλώσεις του ανταγωνισμού που οφείλονται σε αποκλίσεις μεταξύ των εθνικών νομοθεσιών και να αποτραπούν περαιτέρω πιθανά εμπόδια για το εμπόριο και σημαντικές στρεβλώσεις του ανταγωνισμού, είναι απαραίτητη η θέσπιση ενός κανονισμού που θα εισάγει ομοιογενείς κανόνες, οι οποίοι θα ισχύουν σε όλα τα κράτη μέλη.
(12)
Η διαμόρφωση απαιτήσεων προληπτικής εποπτείας υπό μορφή κανονισμού θα διασφαλίσει την άμεση ισχύ των εν λόγω απαιτήσεων στα κράτη μέλη. Έτσι θα διασφαλιστούν ομοιογενείς συνθήκες, αποφεύγοντας αποκλίνουσες εθνικές απαιτήσεις που ενδεχομένως να προέκυπταν από την ενσωμάτωση οδηγίας στο εσωτερικό δίκαιο. Συνεπεία του παρόντος κανονισμού, όλα τα ιδρύματα θα ακολουθούν τους ίδιους κανόνες ανά την Ένωση, γεγονός που θα ενισχύσει επίσης την εμπιστοσύνη στη σταθερότητα των ιδρυμάτων, ιδίως σε ακραίες συνθήκες. Ένας κανονισμός θα μειώσει επίσης την κανονιστική πολυπλοκότητα και το κόστος συμμόρφωσης των εταιρειών, ιδιαίτερα για ιδρύματα και που λειτουργούν σε διασυνοριακή βάση, και θα συνεισφέρει στην εξάλειψη των στρεβλώσεων του ανταγωνισμού. Λόγω της ιδιαιτερότητας των αγορών ακίνητης περιουσίας που χαρακτηρίζονται από οικονομικές εξελίξεις και διαφορές ως προς τη δικαιοδοσία οι οποίες διαφέρουν ανά κράτος μέλος, περιφέρεια ή τοπική ζώνη, οι αρμόδιες αρχές θα πρέπει να δύνανται να ορίζουν υψηλότερους συντελεστές στάθμισης κινδύνου ή να εφαρμόζουν αυστηρότερα κριτήρια βάσει εμπειρίας σε θέματα αθέτησης και βάσει των αναμενόμενων εξελίξεων της αγοράς σε ανοίγματα που εξασφαλίζονται με υποθήκες επί ακίνητης περιουσίας σε συγκεκριμένες περιοχές.
(13)
Σε τομείς που δεν καλύπτονται από τον παρόντα κανονισμό, όπως στον δυναμικό σχηματισμό προβλέψεων, στις διατάξεις περί εθνικών συστημάτων καλυμμένων ομολόγων που δεν συνδέονται με τη διαχείριση των καλυμμένων ομολόγων δυνάμει των κανόνων του παρόντος κανονισμού, στην απόκτηση και τον έλεγχο συμμετοχών στον χρηματοπιστωτικό και τον μη χρηματοπιστωτικό τομέα για σκοπούς που δεν σχετίζονται με τις απαιτήσεις προληπτικής εποπτείας που εξειδικεύονται στον παρόντα κανονισμό, οι αρμόδιες αρχές ή τα κράτη μέλη θα πρέπει να είναι σε θέση να επιβάλλουν εθνικούς κανόνες, υπό την προϋπόθεση ότι δεν είναι ασύμβατοι με τον παρόντα κανονισμό
(14)
Οι σημαντικότερες συστάσεις της έκθεσης de Larosière, οι οποίες εφαρμόστηκαν εν συνεχεία στην Ένωση, ήταν η θέσπιση ενιαίου εγχειριδίου κανόνων και ευρωπαϊκού πλαισίου μακροπροληπτικής εποπτείας, με αμφότερα τα στοιχεία να συνδυάζονται για την επίτευξη της χρηματοπιστωτικής σταθερότητας. Το ενιαίο εγχειρίδιο κανόνων εξασφαλίζει ένα αξιόπιστο και ενιαίο ρυθμιστικό πλαίσιο που διευκολύνει τη λειτουργία της εσωτερικής αγοράς και προλαμβάνει τις ευκαιρίες για καταχρηστική επιλογή ευνοϊκότερου πλαισίου προληπτικής εποπτείας. Στην εσωτερική αγορά χρηματοπιστωτικών υπηρεσιών, οι μακροπροληπτικοί κίνδυνοι μπορεί να διαφέρουν ποικιλοτρόπως, με πλήθος εθνικών ιδιομορφιών που συνεπάγονται διαφορές που παρατηρούνται, για παράδειγμα, όσον αφορά τη δομή και το μέγεθος του τραπεζικού τομέα σε σύγκριση με την ευρύτερη οικονομία και τον πιστωτικό κύκλο.
(15)
Στον παρόντα κανονισμό και στην οδηγία 2013/36/ΕΕ έχει ενσωματωθεί σειρά εργαλείων για την πρόληψη και την άμβλυνση των μακροπροληπτικών και συστημικών κινδύνων, προκειμένου να υπάρχει ευελιξία και ταυτοχρόνως να εξασφαλίζεται αφενός ότι η χρήση των εν λόγω εργαλείων υπόκειται στον κατάλληλο έλεγχο, ώστε να μη θίγεται η λειτουργία της εσωτερικής αγοράς, και αφετέρου ότι η χρήση των εν λόγω εργαλείων είναι διαφανής και συνεπής.
(16)
Πέραν του εργαλείου της οδηγίας 2013/36/ΕΕ για προστασία από συστημικούς κινδύνους, όπου εγείρονται μακροπροληπτικοί ή συστημικοί κίνδυνοι σε ένα κράτος μέλος, οι αρμόδιες ή οι εντεταλμένες αρχές του σχετικού κράτους μέλους θα πρέπει να μπορούν να αντιμετωπίζουν τους εν λόγω κινδύνους με ορισμένα ειδικά εθνικά μακροπροληπτικά μέτρα, όταν αυτό ενδείκνυται περισσότερο προς τον σκοπό αυτό. Το Ευρωπαϊκό Συμβούλιο Συστημικού Κινδύνου («ΕΣΣΚ»), που συστάθηκε με τον κανονισμό (ΕΕ) αριθ. 1092/2010 του Ευρωπαϊκού Κοινοβουλίου και του Συμβουλίου της 24ης Νοεμβρίου 2010 (6) και η Ευρωπαϊκή Αρχή τραπεζών (Ευρωπαϊκή Αρχή Τραπεζών) («ΕΑΤ»), που συστάθηκε με τον κανονισμό (ΕΕ) αριθ. 1093/2010 του Ευρωπαϊκού Κοινοβουλίου και του Συμβουλίου της 24ης Νοεμβρίου 2010 (7) θα πρέπει να μπορούν να γνωμοδοτούν σχετικά με την ύπαρξη ή όχι των απαραίτητων προϋποθέσεων για τέτοιου είδους εθνικά μακροπροληπτικά μέτρα, ενώ θα πρέπει να υπάρχει και ενωσιακός μηχανισμός για την αποτροπή της περαιτέρω εφαρμογής εθνικών μέτρων όταν υπάρχουν ισχυρά στοιχεία που καταδεικνύουν ότι οι σχετικές προϋποθέσεις δεν πληρούνται. Ενώ ο παρών κανονισμός καθιερώνει ομοιογενείς μικροπροληπτικούς κανόνες για τα ιδρύματα, τα κράτη μέλη διατηρούν τον πρωταρχικό ρόλο στην μακροπροληπτική επιτήρηση, λόγω της τεχνογνωσίας τους και λόγω των υφιστάμενων αρμοδιοτήτων τους σε θέματα χρηματοπιστωτικής σταθερότητας. Στη συγκεκριμένη περίπτωση, καθώς η απόφαση λήψης εθνικών μακροπροληπτικών μέτρων περιλαμβάνει ορισμένες αξιολογήσεις περί κινδύνων οι οποίοι, εν τέλει, ενδέχεται να επηρεάζουν τη μακροοικονομική, φορολογική και δημοσιονομική κατάσταση του οικείου κράτους μέλους, είναι επιτακτική η ανάγκη εκχώρησης στο Συμβούλιο της εξουσίας να απορρίπτει τα προτεινόμενα εθνικά μακροπροληπτικά μέτρα, σύμφωνα με το άρθρο 291 της ΣΛΕΕ, ενεργώντας κατόπιν πρότασης της Επιτροπής.
(17)
Σε περίπτωση κατά την οποία η Επιτροπή υποβάλει στο Συμβούλιο πρόταση απόρριψης εθνικών μακροπροληπτικών μέτρων, το Συμβούλιο θα πρέπει να εξετάσει αμελλητί την εν λόγω πρόταση και να αποφασίσει εάν θα απορρίψει τα εθνικά μέτρα ή όχι. Η ψηφοφορία μπορεί να διεξάγεται σύμφωνα με τον εσωτερικό κανονισμό του Συμβουλίου (8), κατόπιν αιτήματος κράτους μέλους ή της Επιτροπής. Σύμφωνα με το άρθρο 296 ΣΛΕΕ, το Συμβούλιο θα πρέπει να αιτιολογήσει την απόφασή του όσον αφορά τις προϋποθέσεις που ορίζονται στον παρόντα κανονισμό για την παρέμβασή του. Λαμβάνοντας υπόψη τη σημασία των μακροπροληπτικών και συστημικών κινδύνων για τη χρηματοπιστωτική αγορά του οικείου κράτους μέλους και, ως εκ τούτου, την ανάγκη ταχείας αντίδρασης, είναι σημαντικό να οριστεί η προθεσμία για τη λήψη της εν λόγω απόφασης από το Συμβούλιο στον ένα μήνα. Εάν το Συμβούλιο, αφού εξετάσει διεξοδικά την πρόταση της Επιτροπής για απόρριψη των προτεινόμενων εθνικών μέτρων, συμπεράνει ότι οι προϋποθέσεις που ορίζονται στον παρόντα κανονισμό για την απόρριψη των εθνικών μέτρων δεν πληρούνται, θα πρέπει πάντα να αιτιολογεί με σαφή και μη διφορούμενο τρόπο.
(18)
Έως την εναρμόνιση των απαιτήσεων ρευστότητας το 2015 και την εναρμόνιση του δείκτη μόχλευσης το 2018, τα κράτη μέλη θα πρέπει να μπορούν να εφαρμόζουν τα εν λόγω μέτρα όπως κρίνουν σκόπιμο, περιλαμβανομένων των μέτρων για τη μείωση του μακροπροληπτικού ή συστημικού κινδύνου σε συγκεκριμένο κράτος μέλος.
(19)
Θα πρέπει να είναι δυνατόν να εφαρμόζονται αποθέματα ασφαλείας συστημικού κινδύνου ή μεμονωμένα μέτρα που λαμβάνονται από κράτη μέλη για την αντιμετώπιση των συστημικών κινδύνων που απειλούν τα εν λόγω κράτη μέλη στον τραπεζικό τομέα γενικά ή σε ένα ή περισσότερα υποσύνολά του, δηλαδή σε υποσύνολα ιδρυμάτων που παρουσιάζουν παρόμοια προφίλ κινδύνου στις επιχειρηματικές τους δραστηριότητες, ή στα ανοίγματα έναντι ενός ή περισσότερων εγχώριων οικονομικών ή γεωγραφικών τομέων σε ολόκληρο τον τραπεζικό τομέα.
(20)
Εάν οι εντεταλμένες αρχές δύο ή περισσότερων κρατών μελών διαπιστώσουν τις ίδιες μεταβολές στην ένταση των συστημικών ή μακροπροληπτικών κινδύνων που απειλούν τη χρηματοπιστωτική σταθερότητα σε εθνικό επίπεδο σε κάθε κράτος μέλος και κρίνουν ότι ενδείκνυται η αντιμετώπιση με εθνικά μέτρα, τα κράτη μέλη μπορούν να υποβάλλουν κοινή κοινοποίηση στο Συμβούλιο, την Επιτροπή, το ΕΣΣΚ και την ΕΑΤ. Κατά την κοινοποίηση προς το Συμβούλιο, την Επιτροπή, το ΕΣΣΚ και την ΕΑΤ, τα κράτη μέλη θα πρέπει να υποβάλλουν τα σχετικά στοιχεία, περιλαμβανομένου του λόγου της κοινής κοινοποίησης.
(21)
Η Επιτροπή θα πρέπει να μπορεί επιπλέον να εγκρίνει κατ’ εξουσιοδότηση πράξη για την προσωρινή αύξηση του επιπέδου των απαιτήσεων ιδίων κεφαλαίων, των απαιτήσεων για τα μεγάλα χρηματοδοτικά ανοίγματα και των απαιτήσεων για τη δημοσιοποίηση πληροφοριών. Οι σχετικές διατάξεις θα πρέπει να ισχύουν για περίοδο ενός έτους, εκτός εάν το Ευρωπαϊκό Κοινοβούλιο ή το Συμβούλιο αντιταχθούν στην κατ’ εξουσιοδότηση πράξη εντός τριών μηνών. Η Επιτροπή θα πρέπει να αναφέρει τους λόγους για τους οποίους καταφεύγει σε αυτήν τη διαδικασία. Η Επιτροπή θα πρέπει να μπορεί να επιβάλλει αυστηρότερες απαιτήσεις προληπτικής εποπτείας μόνο για ανοίγματα που προκύπτουν από τις εξελίξεις στην αγορά εντός ή εκτός της Ένωσης και επηρεάζουν όλα τα κράτη μέλη.
(22)
Η επανεξέταση των μακροπροληπτικών κανόνων δικαιολογείται ώστε να μπορεί η Επιτροπή να εκτιμήσει, μεταξύ άλλων, εάν τα μακροπροληπτικά εργαλεία που περιλαμβάνονται στον παρόντα κανονισμό ή την οδηγία 2013/36/ΕΕ είναι αποδοτικά, αποτελεσματικά και διαφανή, εάν θα πρέπει να προταθούν νέα μέσα, εάν η κάλυψη και οι ενδεχόμενοι βαθμοί αλληλεπικάλυψης των μακροπροληπτικών εργαλείων κατά παρόμοιων κινδύνων στον παρόντα κανονισμό ή την οδηγία οδηγία 2013/36/ΕΕ είναι κατάλληλοι και πώς τα διεθνώς συμφωνηθέντα πρότυπα για συστημικώς σημαντικά ιδρύματα αλληλεπιδρούν με τον παρόντα κανονισμό ή την οδηγία οδηγία 2013/36/ΕΕ.
(23)
Σε περίπτωση που τα κράτη μέλη θεσπίσουν κατευθυντήριες γραμμές γενικής εμβέλειας, ιδιαίτερα σε τομείς όπου εκκρεμεί η έγκριση σχεδίων τεχνικών προτύπων από την Επιτροπή, οι εν λόγω κατευθυντήριες γραμμές δεν θα αντίκεινται στη νομοθεσία της Ένωσης ούτε θα υπονομεύουν την εφαρμογή της.
(24)
Ο παρών κανονισμός δεν εμποδίζει τα κράτη μέλη να επιβάλουν, όπου απαιτείται, ισοδύναμες απαιτήσεις σε επιχειρήσεις που δεν εμπίπτουν στο πεδίο εφαρμογής του.
(25)
Οι γενικές απαιτήσεις προληπτικής εποπτείας που θεσπίζονται με τον παρόντα κανονισμό συμπληρώνονται από ξεχωριστές ρυθμίσεις που θεσπίζονται από τις αρμόδιες αρχές ως αποτέλεσμα του συνεχούς εποπτικού τους ελέγχου σε κάθε ίδρυμα. Η εμβέλεια των εν λόγω εποπτικών ρυθμίσεων θα πρέπει, μεταξύ άλλων, να προβλέπεται στην οδηγία 2013/36/ΕΕ, καθώς οι αρμόδιες αρχές θα πρέπει να μπορούν να εφαρμόζουν τις αποφάσεις τους ως προς τις ρυθμίσεις που θα πρέπει να επιβληθούν.
(26)
Ο παρών κανονισμός δεν επηρεάζει την ικανότητα των αρμόδιων αρχών να επιβάλλουν ειδικές απαιτήσεις βάσει της διαδικασίας εποπτικού ελέγχου και αξιολόγησης που ορίζεται στην οδηγία 2013/36/ΕΕ, οι οποίες θα πρέπει να είναι προσαρμοσμένες στο ειδικό προφίλ κινδύνου των ιδρυμάτων.
(27)
Στόχος του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010 είναι η αναβάθμιση της ποιότητας και της συνέπειας της εθνικής εποπτείας και η ενίσχυση της επιτήρησης των διασυνοριακών ομίλων.
(28)
Δεδομένης της αύξησης του αριθμού των καθηκόντων που ανατέθηκαν στην ΕΑΤ από τον παρόντα κανονισμό και την οδηγία 2013/36/ΕΕ, το Ευρωπαϊκό Κοινοβούλιο, το Συμβούλιο και η Επιτροπή θα πρέπει να διασφαλίσουν ότι θα διατεθούν χωρίς καθυστέρηση επαρκείς ανθρώπινοι και χρηματοδοτικοί πόροι.
(29)
Ο κανονισμός (ΕΕ) αριθ. 1093/2010 επιβάλλει στην ΕΑΤ να ενεργεί στο πλαίσιο του πεδίου εφαρμογής των οδηγιών 2006/48/ΕΚ και 2006/49/ΕΚ. Η ΕΑΤ οφείλει επίσης να ενεργεί στο πεδίο των δραστηριοτήτων των ιδρυμάτων όσον αφορά ζητήματα τα οποία δεν καλύπτονται άμεσα στις εν λόγω οδηγίες, υπό τον όρο ότι οι ενέργειές της είναι αναγκαίες για τη διασφάλιση της αποτελεσματικής και συνεπούς εφαρμογής των εν λόγω διατάξεων. Ο παρών κανονισμός θα πρέπει να λαμβάνει υπόψη του τον ρόλο και τη λειτουργία της ΕΑΤ και να διευκολύνει την άσκηση των αρμοδιοτήτων της ΕΑΤ που προβλέπονται στον κανονισμό (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
(30)
Κατόπιν της περιόδου παρακολούθησης και της πλήρους εφαρμογής της απαίτησης για την κάλυψη κινδύνου ρευστότητας σύμφωνα με τον παρόντα κανονισμό, η Επιτροπή θα πρέπει να εκτιμήσει αν η εκχώρηση στην ΕΑΤ της δυνατότητας να παρεμβαίνει εξ ιδίας πρωτοβουλίας, στο πλαίσιο δεσμευτικής διαμεσολάβησης, όσον αφορά τη λήψη κοινών αποφάσεων από τις αρμόδιες αρχές κατά τα άρθρα 20 και 21 του παρόντος κανονισμού θα διευκόλυνε στην ουσία τη δημιουργία και τη λειτουργία αυτόνομων οντοτήτων διαχείρισης του κινδύνου ρευστότητας, καθώς και τη διαπίστωση αν πληρούνται ή όχι τα κριτήρια ειδικής μεταχείρισης εντός ομίλου για τα διασυνοριακά ιδρύματα. Ως εκ τούτου, εκείνη τη χρονική στιγμή, στο πλαίσιο μίας εκ των τακτικών εκθέσεων περί λειτουργίας της ΕΑΤ κατά το άρθρο 81 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010, η Επιτροπή θα πρέπει να εξετάσει συγκεκριμένα την ανάγκη εκχώρησης τέτοιων εξουσιών στην ΕΑΤ και να συμπεριλάβει τα αποτελέσματα της εν λόγω εξέτασης στην έκθεσή της, που θα πρέπει να συνοδεύεται από τις δέουσες νομοθετικές προτάσεις, κατά περίπτωση.
(31)
Η έκθεση de Larosière δήλωσε ότι η μικροπροληπτική εποπτεία δεν μπορεί να διαφυλάξει αποτελεσματικά τη χρηματοπιστωτική σταθερότητα χωρίς να λαμβάνει επαρκώς υπόψη τις εξελίξεις στο μακροοικονομικό επίπεδο, ενώ η μακροπροληπτική επίβλεψη έχει νόημα μόνον όταν μπορεί κατά κάποιον τρόπο να επηρεάσει την εποπτεία σε μικροοικονομικό επίπεδο. Για να είναι πλήρως αποτελεσματική η λειτουργία του ΕΣΣΚ και η εκ των υστέρων παρακολούθηση των προειδοποιήσεων και των συστάσεών του, είναι απαραίτητη η στενή συνεργασία μεταξύ της ΕΑΤ και του ΕΣΣΚ. Ειδικότερα, η ΕΑΤ θα πρέπει να μπορεί να διαβιβάζει στο ΕΣΣΚ όλες τις σχετικές πληροφορίες που συλλέγουν οι αρμόδιες αρχές σύμφωνα με τις υποχρεώσεις υποβολής στοιχείων που ορίζονται στον παρόντα κανονισμό.
(32)
Έχοντας κατά νου τις καταστροφικές συνέπειες της πρόσφατης χρηματοπιστωτικής κρίσης, γενικοί στόχοι του παρόντος κανονισμού είναι η ενθάρρυνση οικονομικά χρήσιμων τραπεζικών δραστηριοτήτων που υπηρετούν το γενικό συμφέρον και η αποθάρρυνση της μη βιώσιμης χρηματοπιστωτικής κερδοσκοπίας που δεν επιφέρει πραγματικά πρόσθετα οφέλη. Τούτο προϋποθέτει εκτεταμένη αναδιαμόρφωση των τρόπων διοχέτευσης των αποταμιεύσεων στις παραγωγικές επενδύσεις. Για να διασφαλίζεται ένα βιώσιμο και ποικιλόμορφο τραπεζικό περιβάλλον στην Ένωση, θα πρέπει να δοθεί στις αρμόδιες αρχές η εξουσία να επιβάλλουν υψηλότερες κεφαλαιακές απαιτήσεις στα συστημικώς σημαντικά ιδρύματα που, λόγω των τραπεζικών δραστηριοτήτων τους, μπορούν να εγείρουν απειλές για την παγκόσμια οικονομία.
(33)
Επιβάλλεται να είναι ισότιμες οι οικονομικές απαιτήσεις για τα ιδρύματα που διακρατούν χρηματικά διαθέσιμα ή τίτλους για λογαριασμό πελατών τους για την εξασφάλιση όμοιων εγγυήσεων στους αποταμιευτές και ίσων όρων ανταγωνισμού μεταξύ συγκρίσιμων ομίλων ιδρυμάτων.
(34)
Δεδομένου ότι τα ιδρύματα υπόκεινται, εντός της εσωτερικής αγοράς, σε άμεσο ανταγωνισμό, οι προϋποθέσεις παρακολούθησης θα πρέπει να είναι ισοδύναμες ανά την Ένωση, λαμβάνοντας υπόψη τα διαφορετικά προφίλ κινδύνου των ιδρυμάτων.
(35)
Οσάκις, στο πλαίσιο της εποπτείας, είναι αναγκαίο να προσδιοριστεί το ποσό των ενοποιημένων ιδίων κεφαλαίων ομίλου ιδρυμάτων ο υπολογισμός θα πρέπει να γίνεται σύμφωνα με τον παρόντα κανονισμό.
(36)
Σύμφωνα με τον παρόντα κανονισμό, οι απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων ισχύουν σε ατομική και ενοποιημένη βάση, εκτός εάν οι αρμόδιες αρχές δεν εποπτεύουν σε ατομική βάση, εφόσον κρίνουν σκόπιμο. Η εποπτεία σε ατομική βάση, η ενοποιημένη εποπτεία και η διασυνοριακή ενοποιημένη εποπτεία αποτελούν χρήσιμα μέσα επιτήρησης των ιδρυμάτων.
(37)
Προκειμένου να εξασφαλιστεί επαρκής φερεγγυότητα για ιδρύματα που ανήκουν σε ομίλους επιχειρήσεων, επιβάλλεται οι κεφαλαιακές απαιτήσεις να ισχύουν στη βάση της ενοποιημένης οικονομικής κατάστασης των εν λόγω ιδρυμάτων στον όμιλο. Προκειμένου να εξασφαλιστεί ότι τα κεφάλαια έχουν κατανεμηθεί δεόντως εντός του ομίλου και είναι διαθέσιμα για την προστασία των καταθέσεων εφόσον χρειαστεί, οι κεφαλαιακές απαιτήσεις θα πρέπει να ισχύουν για καθένα από τα ιδρύματα εντός ομίλου, εκτός εάν ο στόχος αυτός είναι δυνατόν να επιτευχθεί αποτελεσματικά με άλλον τρόπο.
(38)
Τα δικαιώματα μειοψηφίας που δημιουργούνται από ενδιάμεσες χρηματοδοτικές εταιρείες συμμετοχών που υπόκεινται στις απαιτήσεις του παρόντος κανονισμού σε υποενοποιημένη βάση μπορεί επίσης να είναι επιλέξιμα αποδεκτά, (εντός των σχετικών ορίων), στο ως κεφάλαιο κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 του ομίλου σε ενοποιημένη βάση, καθόσον το κεφάλαιο κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 ενδιάμεσης χρηματοδοτικής εταιρείας συμμετοχών που αποδίδεται στα δικαιώματα μειοψηφίας και το μέρος του ίδιου κεφαλαίου που αποδίδεται στη μητρική εταιρεία στηρίζουν αμφότερα με την αυτή προτεραιότητα τις απώλειες ζημιές των θυγατρικών τους, όταν επέρχονται.
(39)
Η ακριβής λογιστική μέθοδος για τον προσδιορισμό των ιδίων κεφαλαίων, την επάρκειά τους σε σχέση με τον κίνδυνο στον οποίο εκτίθεται ένα ίδρυμα και την αξιολόγηση της συγκέντρωσης των ανοιγμάτων θα πρέπει να συνεκτιμά τις διατάξεις της οδηγίας 86/635/ΕΟΚ του Συμβουλίου της 8ης Δεκεμβρίου 1986 για τους ετήσιους και τους ενοποιημένους λογαριασμούς των τραπεζών και λοιπών άλλων χρηματοπιστωτικών ιδρυμάτων (9), στην οποία έχουν ενσωματωθεί ορισμένες προσαρμογές των διατάξεων της έβδομης οδηγίας 83/349/ΕΟΚ του Συμβουλίου της 13ης Ιουνίου 1983 για τους ενοποιημένους λογαριασμούς (10), ή του κανονισμού (ΕΚ) αριθ. 1606/2002 του Ευρωπαϊκού Κοινοβουλίου και του Συμβουλίου της 19ης Ιουλίου 2002 για την εφαρμογή διεθνών λογιστικών προτύπων (11), αναλόγως του ποιο διέπει τη λογιστική των ιδρυμάτων βάσει του εθνικού δικαίου.
(40)
Προκειμένου να εξασφαλιστεί επαρκής φερεγγυότητα, είναι σημαντικό να θεσπιστούν κεφαλαιακές απαιτήσεις που σταθμίζουν στοιχεία του ενεργητικού και στοιχεία εκτός ισολογισμού ανάλογα με τον βαθμό κινδύνου.
(41)
Στις 26 Ιουνίου 2004, η Επιτροπή Τραπεζικής Εποπτείας της Βασιλείας (BCBS) εξέδωσε συμφωνία-πλαίσιο για τη διεθνή σύγκλιση των διατάξεων περί επάρκειας κεφαλαίου και κεφαλαιακών απαιτήσεων («πλαίσιο Βασιλείας ΙΙ»). Οι διατάξεις των οδηγιών 2006/48/ΕΚ και 2006/49/ΕΚ που έχουν ενσωματωθεί στον παρόντα κανονισμό είναι ισοδύναμες με τις διατάξεις του πλαισίου της Βασιλείας ΙΙ. Κατά συνέπεια, ενσωματώνοντας τα συμπληρωματικά στοιχεία του πλαισίου της Βασιλείας III, ο παρών κανονισμός αποτελεί ισοδύναμο πλαίσιο με τις διατάξεις των πλαισίων της Βασιλείας ΙΙ και της Βασιλείας ΙΙΙ.
(42)
Είναι σημαντικό να ληφθεί υπόψη η ποικιλομορφία των ιδρυμάτων στην Ένωση, παρέχοντας εναλλακτικές προσεγγίσεις υπολογισμού των κεφαλαιακών απαιτήσεων για πιστωτικό κίνδυνο, οι οποίες ενσωματώνουν διαφορετικά επίπεδα ευαισθησίας κινδύνου και απαιτούν διαφορετικά επίπεδα πολυπλοκότητας. Η χρήση εξωτερικών πιστοληπτικών διαβαθμίσεων και εκτιμήσεων των ίδιων των ιδρυμάτων όσον αφορά μεμονωμένες παραμέτρους πιστωτικού κινδύνου αποτελεί σημαντική βελτίωση όσον αφορά την ευαισθησία κινδύνου και την ορθότητα, από άποψη προληπτικής εποπτείας, των κανόνων περί πιστωτικού κινδύνου. Τα ιδρύματα θα πρέπει να ενθαρρύνονται να υιοθετούν προσεγγίσεις μεγαλύτερης ευαισθησίας ως προς τον κίνδυνο. Κατά την παραγωγή των εκτιμήσεων που απαιτούνται για την εφαρμογή των προβλεπόμενων στον παρόντα κανονισμό προσεγγίσεων του πιστωτικού κινδύνου, τα ιδρύματα θα πρέπει να εμπλουτίσουν τις διαδικασίες μέτρησης και διαχείρισης του πιστωτικού κινδύνου τους, ώστε να υπάρχουν μέθοδοι προσδιορισμού των κανονιστικών απαιτήσεων περί ιδίων κεφαλαίων που αντανακλούν τη φύση, το μέγεθος και την πολυπλοκότητα των διαδικασιών των μεμονωμένων ιδρυμάτων. Εν προκειμένω, η επεξεργασία δεδομένων σε σχέση με τη δημιουργία και τη διαχείριση ανοιγμάτων έναντι πελατών θα πρέπει να θεωρείται ως συμπεριλαμβάνουσα την ανάπτυξη και επικύρωση των συστημάτων μέτρησης και διαχείρισης του πιστωτικού κινδύνου. Τούτο εξυπηρετεί τόσο την υλοποίηση των νόμιμων συμφερόντων των ιδρυμάτων, όσο και την επίτευξη του στόχου του παρόντος κανονισμού για την εφαρμογή βελτιωμένων μεθόδων μέτρησης και διαχείρισης του κινδύνου, οι οποίες θα αξιοποιούνται, μεταξύ άλλων, και για την κανονιστική ρύθμιση των κεφαλαιακών απαιτήσεων. Ανεξάρτητα από τα ανωτέρω, οι προσεγγίσεις μεγαλύτερης ευαισθησίας ως προς τον κίνδυνο απαιτούν σημαντική τεχνογνωσία και πόρους, καθώς και επαρκή όγκο δεδομένων υψηλής
(43)
Οι κεφαλαιακές απαιτήσεις θα πρέπει να είναι αναλογικές προς τους κινδύνους τους οποίους προορίζονται να αντιμετωπίσουν. Συγκεκριμένα, η μείωση των επιπέδων κινδύνου που απορρέει από την ανάληψη μεγάλου αριθμού σχετικά μικρών ανοιγμάτων θα πρέπει να αντικατοπτρίζεται στις απαιτήσεις.
(44)
Οι μικρές και μεσαίες επιχειρήσεις (ΜΜΕ) είναι ένας από τους πυλώνες της ευρωπαϊκής ενωσιακής οικονομίας, δεδομένου του θεμελιώδους ρόλου τους στη οικονομική ανάπτυξη και την παροχή απασχόλησης. Η ανάκαμψη και η μελλοντική ανάπτυξη της ευρωπαϊκής ενωσιακή οικονομίας εξαρτώνται σε μεγάλο βαθμό από τη διαθεσιμότητα κεφαλαίου και τη χρηματοδότηση προς τις μικρές και μεσαίες επιχειρήσεις ΜΜΕ που είναι εγκατεστημένες στηςν ΕΕ Ένωση προκειμένου να διεκπεραιωθούν οι δέουσες επενδύσεις σε νέες τεχνολογίες και εξοπλισμό, με σκοπό την αύξηση της ανταγωνιστικότητάς τους. Ο περιορισμένος αριθμός εναλλακτικών πηγών χρηματοδότησης έκανε τις ΜΜΕ που είναι εγκατεστημένες στην Ένωση της ΕΕ ακόμη πιο ευαίσθητες στον αντίκτυπο της τραπεζικής κρίσης. Ως εκ τούτου, είναι σημαντικό να καλυφθεί το υπάρχον χρηματοδοτικό κενό για τις ΜΜΕ και να διασφαλιστεί η δέουσα ροή τραπεζικών πιστώσεων προς τις ΜΜΕ υπό τις παρούσες συγκυρίες. Οι κεφαλαιακές επιβαρύνσεις για ανοίγματα προς ΜΜΕ θα πρέπει να μειωθούν μέσω της εφαρμογής συντελεστή υποστήριξης ίσου με 0,7619, προκειμένου τα πιστωτικά ιδρύματα να μπορούν να αυξήσουν τον δανεισμό προς τις ΜΜΕ. Προς επίτευξη αυτού του σκοπού, τα πιστωτικά ιδρύματα θα πρέπει να αξιοποιούν την κεφαλαιακή αρωγή που προκύπτει από την εφαρμογή του συντελεστή υποστήριξης με αποκλειστικό σκοπό την παροχή επαρκούς ροής πιστώσεων προς τις ΜΜΕ που είναι εγκατεστημένες στην Ένωση της ΕΕ. Οι εποπτικές αρμόδιες αρχές θα πρέπει να παρακολουθούν περιοδικά το συνολικό ποσό των ανοιγμάτων των πιστωτικών ιδρυμάτων προς τις ΜΜΕ και το συνολικό ποσό της κεφαλαιακή μείωσης.
(45)
Σύμφωνα με την απόφαση της BCBS, η οποία προσυπογράφηκε από την GHOS στις 10 Ιανουαρίου 2011, όλα τα πρόσθετα μέσα της κατηγορίας 1 και τα μέσα της κατηγορίας 2 ενός ιδρύματος θα πρέπει να παρέχουν δυνατότητα πλήρους και μόνιμης μείωσης της ονομαστικής αξίας ή μετατροπής σε κεφάλαιο κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 κατά τη χρονική στιγμή της μη βιωσιμότητας του ιδρύματος. Οι απαραίτητες διατάξεις που διασφαλίζουν ότι τα μέσα ιδίων κεφαλαίων υπόκεινται στον μηχανισμό απορρόφησης πρόσθετων ζημιών, θα πρέπει να ενσωματωθούν στο ενωσιακό δίκαιο ως μέρος των απαιτήσεων που αφορούν την ανάκαμψη και την εξυγίανση των ιδρυμάτων. Εάν δεν έχει εκδοθεί έως την 31η Δεκεμβρίου 2015 το ενωσιακό δίκαιο που διέπει την απαίτηση της δυνατότητας πλήρους και μόνιμης μείωσης της ονομαστικής αξίας του κεφαλαίου σε μηδενικά επίπεδα ή μετατροπής των κεφαλαιακών μέσων σε μέσα κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 όταν ένα ίδρυμα δεν θεωρείται πλέον βιώσιμο, η Επιτροπή θα πρέπει να εξετάσει και να αναφέρει εάν θα έπρεπε να συμπεριληφθεί σχετική πρόβλεψη στον παρόντα κανονισμό και, εν όψει της εν λόγω εξέτασης, να υποβάλει τις δέουσες νομοθετικές προτάσεις.
(46)
Οι διατάξεις του παρόντος κανονισμού τηρούν την αρχή της αναλογικότητας, λαμβάνοντας ιδίως υπόψη την ποικιλομορφία των ιδρυμάτων και από άποψη μεγέθους, κλίμακας εργασιών και εύρους δραστηριοτήτων. Η τήρηση της αρχής της αναλογικότητας σημαίνει επίσης ότι για τα ανοίγματα λιανικής τραπεζικής αναγνωρίζονται, ακόμη και στην προσέγγιση των εσωτερικών διαβαθμίσεων («προσέγγιση IRB»), οι όσο το δυνατόν απλούστερες διαδικασίες διαβάθμισης. Τα κράτη μέλη διασφαλίζουν ότι οι απαιτήσεις που ορίζονται στον παρόντα κανονισμό ισχύουν κατά τρόπο αναλογικό προς τη φύση, το μέγεθος και την πολυπλοκότητα των κινδύνων που σχετίζονται με το επιχειρηματικό μοντέλο και τις δραστηριότητες ενός ιδρύματος. Η Επιτροπή μεριμνά ώστε οι κατ’ εξουσιοδότηση πράξεις, οι εκτελεστικές πράξεις, τα ρυθμιστικά τεχνικά πρότυπα και τα εκτελεστικά τεχνικά πρότυπα να διέπονται από την αρχή της αναλογικότητας, διασφαλίζοντας την αναλογική εφαρμογή του παρόντος κανονισμού. Συνεπώς, η ΕΑΤ διασφαλίζει ότι όλα τα ρυθμιστικά και εκτελεστικά τεχνικά πρότυπα σχεδιάζονται κατά τρόπο ώστε να συνάδουν με την αρχή της αναλογικότητας και να την τηρούν.
(47)
Οι αρμόδιες αρχές θα πρέπει να προσέξουν ιδιαίτερα τις περιπτώσεις κατά τις οποίες υποπτεύονται ότι οι πληροφορίες κρίνονται ως αποκλειστικές ή εμπιστευτικές προκειμένου να αποφευχθεί η δημοποίηση των εν λόγω πληροφοριών. Μολονότι ένα ίδρυμα μπορεί να επιλέξει να μην δημοσιοποιήσει πληροφορίες εάν κρίνονται ως αποκλειστικές ή εμπιστευτικές, το γεγονός της αξιολόγησης των πληροφοριών ως αποκλειστικών ή εμπιστευτικών δεν θα πρέπει να μειώνει την ευθύνη που προκύπτει από τη μη δημοσιοποίηση των εν λόγω πληροφοριών όταν αυτή η μη δημοσιοποίηση αποδεδειγμένα έχει ουσιώδη αντίκτυπο.
(48)
Η «εξελικτική» φύση του παρόντος κανονισμού παρέχει στα ιδρύματα τη δυνατότητα επιλογής μεταξύ τριών προσεγγίσεων του πιστωτικού κινδύνου κυμαίνουσας πολυπλοκότητας. Προκειμένου να δοθεί η δυνατότητα, ειδικά στα μικρά ιδρύματα και, να επιλέξουν την πιο ευαίσθητη σε θέματα κινδύνων προσέγγιση IRB, οι σχετικές διατάξεις θα πρέπει να ερμηνεύονται με την έννοια ότι οι κατηγορίες ανοιγμάτων περιλαμβάνουν όλα τα ανοίγματα που εξισώνονται άμεσα ή έμμεσα με αυτές στο σύνολο του παρόντος κανονισμού. Γενικά, οι αρμόδιες αρχές δεν θα πρέπει να μεροληπτούν υπέρ οποιασδήποτε εκ των τριών προσεγγίσεων όσον αφορά τη διαδικασία εποπτικής αξιολόγησης, δηλαδή τα ιδρύματα που λειτουργούν σύμφωνα με τις διατάξεις της τυποποιημένης προσέγγισης δεν θα πρέπει να υπόκεινται σε αυστηρότερη εποπτεία για αυτόν τον λόγο και μόνο.
(49)
Οι τεχνικές μείωσης του πιστωτικού κινδύνου θα πρέπει να τυγχάνουν μεγαλύτερης αναγνώρισης, σε πλαίσιο κανόνων σχεδιασμένο να διασφαλίζει ότι η φερεγγυότητα δεν υπονομεύεται από την ελλιπή αναγνώριση. Στο μέτρο του δυνατού, θα πρέπει να αναγνωρίζονται στην τυποποιημένη προσέγγιση, αλλά και στις άλλες προσεγγίσεις, οι ισχύουσες τυπικές τραπεζικές εξασφαλίσεις των κρατών μελών για τη μείωση των πιστωτικών κινδύνων.
(50)
Προκειμένου να εξασφαλιστεί ότι οι κίνδυνοι και οι μειώσεις των κινδύνων που απορρέουν από δραστηριότητες τιτλοποίησης και από επενδύσεις των ιδρυμάτων αντικατοπτρίζονται δεόντως στις κεφαλαιακές απαιτήσεις των πιστωτικών ιδρυμάτων και των επιχειρήσεων επενδύσεων, είναι ανάγκη να συμπεριληφθούν κανόνες που προβλέπουν την βάσει ευαισθησίας κινδύνου και προληπτικώς ορθή μεταχείριση των εν λόγω δραστηριοτήτων και επενδύσεων. Προς αυτόν τον σκοπό απαιτείται ένας σαφής και περιεκτικός ορισμός της τιτλοποίησης, ο οποίος θα περιλαμβάνει κάθε πράξη ή πρόγραμμα όπου ο πιστωτικός κίνδυνος που συνδέεται με ένα άνοιγμα ή ομάδα ανοιγμάτων τμηματοποιείται. Άνοιγμα από το οποίο προκύπτει υποχρέωση άμεσης πληρωμής για πράξη ή πρόγραμμα που εκτελείται για τη χρηματοδότηση ή αξιοποίηση ενσώματων περιουσιακών στοιχείων δεν θα πρέπει να θεωρείται ως άνοιγμα σε τιτλοποίηση, ακόμη και αν η πράξη ή το πρόγραμμα έχει υποχρεώσεις πληρωμής διαφορετικής εξοφλητικής προτεραιότητας.
(51)
Παράλληλα με την εποπτεία, η οποία αποσκοπεί στη διασφάλιση της χρηματοπιστωτικής σταθερότητας, υπάρχει ανάγκη μηχανισμών που σχεδιάστηκαν για την ενίσχυση και την ανάπτυξη αποτελεσματικής εποπτείας και πρόληψης πιθανών σοβαρών υπερτιμήσεων, προκειμένου να διασφαλίζεται η βέλτιστη κατανομή του κεφαλαίου στο πλαίσιο των μακροοικονομικών προκλήσεων και στόχων, ιδιαίτερα όσον αφορά τις μακροπρόθεσμες επενδύσεις στην πραγματική οικονομία.
(52)
Ο λειτουργικός κίνδυνος είναι σημαντικός κίνδυνος για τα ιδρύματα και απαιτεί κάλυψη με ίδια κεφάλαια. Είναι σημαντικό να ληφθεί υπόψη η ποικιλομορφία των ιδρυμάτων στην Ένωση, παρέχοντας εναλλακτικές προσεγγίσεις υπολογισμού των απαιτήσεων για λειτουργικούς κινδύνους, οι οποίες ενσωματώνουν διαφορετικά επίπεδα ευαισθησίας κινδύνου και απαιτούν διαφορετικά επίπεδα πολυπλοκότητας. Θα πρέπει να παρέχονται τα κατάλληλα κίνητρα στα ιδρύματα, ούτως ώστε να υιοθετούν προσεγγίσεις μεγαλύτερης ευαισθησίας ως προς τους κινδύνους. Λαμβανομένης υπόψη της πρώιμης φάσης των μεθόδων μέτρησης και διαχείρισης λειτουργικών κινδύνων, οι κανόνες θα πρέπει να επανεξετάζονται και να επικαιροποιούνται δεόντως, μεταξύ άλλων, όσον αφορά τις απαιτήσεις για διαφορετικές επιχειρηματικές δραστηριότητες και την αναγνώριση των τεχνικών μείωσης κινδύνων. Ως προς το θέμα αυτό, θα πρέπει να δοθεί ιδιαίτερη έμφαση στη συνεκτίμηση της ασφάλισης στις απλές προσεγγίσεις υπολογισμού των κεφαλαιακών απαιτήσεων για λειτουργικούς κινδύνους.
(53)
Η παρακολούθηση και ο έλεγχος των ανοιγμάτων ενός ιδρύματος θα πρέπει να αποτελούν αναπόσπαστο τμήμα της εποπτείας τους. Συνεπώς, η υπερβολική συγκέντρωση ανοιγμάτων σε έναν μόνο πελάτη ή σε μία μόνο ομάδα συνδεδεμένων πελατών μπορεί να οδηγήσει σε μη αποδεκτό κίνδυνο επέλευσης ζημιών. Μια τέτοια κατάσταση μπορεί να θεωρηθεί επιζήμια για τη φερεγγυότητα ενός ιδρύματος.
(54)
Προκειμένου να εντοπιστεί η ύπαρξη ομάδας συνδεδεμένων πελατών και συνεπώς ανοιγμάτων που συνιστούν ενιαίο κίνδυνο, είναι σημαντικό να λαμβάνονται επίσης υπόψη οι κίνδυνοι που προκύπτουν από κοινή πηγή εκτεταμένης χρηματοδότησης που παρέχεται από το ίδιο το ίδρυμα, τον χρηματοοικονομικό τους όμιλο ή τους συνδεδεμένους τους εταίρους.
(55)
Ενώ είναι επιθυμητό να βασίζεται ο υπολογισμός της αξίας του ανοίγματος σε εκείνη που προβλέπεται για τους σκοπούς των απαιτήσεων σε ίδια κεφάλαια, ενδείκνυται η θέσπιση κανόνων για την παρακολούθηση μεγάλων χρηματοδοτικών ανοιγμάτων χωρίς να εφαρμόζονται συντελεστές στάθμισης κινδύνου ή βαθμοί κινδύνου. Επιπλέον, οι τεχνικές μείωσης πιστωτικού κινδύνου που εφαρμόζονται στο καθεστώς φερεγγυότητας σχεδιάστηκαν με την υπόθεση ότι ο πιστωτικός κίνδυνος είναι αρκετά διαφοροποιημένος. Στην περίπτωση μεγάλων χρηματοδοτικών ανοιγμάτων, όπου αντιμετωπίζεται ο κίνδυνος συγκέντρωσης σε μία μόνο επιχείρηση, ο πιστωτικός κίνδυνος δεν είναι αρκετά διαφοροποιημένος. Ως εκ τούτου, οι συνέπειες αυτών των τεχνικών θα πρέπει να υπόκεινται σε προληπτικές δικλίδες προστασίας. Στο πλαίσιο αυτό, επιβάλλεται να υπάρχει πρόβλεψη για την αποτελεσματική επανείσπραξη της πιστωτικής προστασίας έναντι των μεγάλων χρηματοδοτικών ανοιγμάτων.
(56)
Δεδομένου ότι η ζημία που προκύπτει από χρηματοδοτικό άνοιγμα σε ίδρυμα μπορεί να είναι εξίσου σοβαρή με τη ζημία από οποιοδήποτε άλλο άνοιγμα, αυτά τα ανοίγματα θα πρέπει να αντιμετωπίζονται και να δηλώνονται όπως όλα τα άλλα ανοίγματα. Για να μετριαστούν οι δυσανάλογες επιπτώσεις της προσέγγισης αυτής στα μικρότερα ιδρύματα, καθιερώθηκε εναλλακτικό ποσοτικό όριο. Επιπλέον, εξαιρούνται τα πολύ βραχυπρόθεσμα ανοίγματα που σχετίζονται με μεταβίβαση χρηματικών ποσών, συμπεριλαμβανομένων των υπηρεσιών πληρωμής, εκκαθάρισης, διακανονισμού και φύλαξης προς πελάτες, ώστε να διευκολύνεται η ομαλή λειτουργία των χρηματοοικονομικών αγορών και των σχετικών υποδομών. Οι υπηρεσίες αυτές καλύπτουν, για παράδειγμα, την εκτέλεση πράξεων εκκαθάρισης και διακανονισμού σε μετρητά και παρόμοιων δραστηριοτήτων διευκόλυνσης διακανονισμών. Τα σχετικά ανοίγματα περιλαμβάνουν ανοίγματα που δεν ήταν δυνατόν να προβλεφθούν και συνεπώς δεν ελέγχονται πλήρως από το πιστωτικό ίδρυμα, όπως, μεταξύ άλλων, υπόλοιπα σε διατραπεζικούς λογαριασμούς που προκύπτουν από πληρωμές πελατών, περιλαμβανομένων των προμηθειών ή τόκων που πιστώνονται ή χρεώνονται, άλλες πληρωμές για υπηρεσίες προς πελάτες, καθώς και εξασφαλίσεις που δίδονται ή λαμβάνονται.
(57)
Είναι σημαντική η ευθυγράμμιση των συμφερόντων των επιχειρήσεων που «επανασυσκευάζουν» δάνεια σε διαπραγματεύσιμους τίτλους και άλλα χρηματοπιστωτικά μέσα (μεταβιβάζοντα ή ανάδοχα ιδρύματα) και των επιχειρήσεων που επενδύουν σε αυτούς τους τίτλους ή αυτά τα μέσα (επενδυτές). Για να επιτευχθεί αυτό, το μεταβιβάζον ή ανάδοχο ίδρυμα θα πρέπει να διατηρεί σημαντική συμμετοχή στα υποκείμενα στοιχεία ενεργητικού. Ως εκ τούτου, είναι σημαντικό να διατηρούν τα μεταβιβάζοντα ή ανάδοχα ιδρύματα άνοιγμα στον κίνδυνο των εν λόγω δανείων. Γενικότερα, οι πράξεις τιτλοποίησης δεν θα πρέπει να διαρθρώνονται κατά τρόπο ώστε να αποφεύγεται η εφαρμογή της απαίτησης διατήρησης, ιδίως μέσω οιασδήποτε διάρθρωσης μέσω προμήθειας ή τέλους ή και των δύο. Η διατήρηση αυτή θα πρέπει να εφαρμόζεται οπουδήποτε εφαρμόζεται η οικονομική ουσία της τιτλοποίησης, ανεξαρτήτως των νομικών δομών ή μέσων που χρησιμοποιούνται για την επίτευξη αυτής της οικονομικής ουσίας. Ειδικότερα, σε περιπτώσεις κατά τις οποίες ο πιστωτικός κίνδυνος μεταφέρεται μέσω τιτλοποίησης, οι επενδυτές θα πρέπει να λαμβάνουν τις αποφάσεις τους μόνον αφού έχουν επιδείξει δέουσα επιμέλεια κατά την πραγματοποίηση οικονομικών ελέγχων, για τους οποίους χρειάζονται επαρκείς πληροφορίες σχετικά με τις τιτλοποιήσεις.
(58)
Το ισχύον πλαίσιο προβλέπει επίσης ότι δεν πρέπει να υπάρχει πολλαπλή εφαρμογή των απαιτήσεων διατήρησης. Για οποιαδήποτε συγκεκριμένη τιτλοποίηση, αρκεί να υπόκειται στην απαίτηση μόνο το μεταβιβάζον ίδρυμα, το ανάδοχο ίδρυμα ή ο αρχικός δανειοδότης. Ομοίως, όταν οι πράξεις τιτλοποίησης εμπεριέχουν άλλες τιτλοποιήσεις ως υποκείμενες, η υποχρέωση διατήρησης θα πρέπει να εφαρμόζεται μόνο στην τιτλοποίηση που υπόκειται στην επένδυση. Οι αγορασθείσες απαιτήσεις δεν θα πρέπει να υπόκεινται στην υποχρέωση διατήρησης εάν προκύπτουν από επιχειρηματική δραστηριότητα στο πλαίσιο της οποίας μεταβιβάζονται ή πωλούνται με έκπτωση για να χρηματοδοτηθεί η δραστηριότητα αυτή. Οι αρμόδιες αρχές θα πρέπει να εφαρμόζουν τη στάθμιση κινδύνου έναντι μη συμμόρφωσης προς τις υποχρεώσεις επίδειξης δέουσας επιμέλειας ως προς τη διεξαγωγή οικονομικών ελέγχων και διαχείρισης κινδύνου σε περίπτωση τιτλοποίησης, για αξιοσημείωτες παραβάσεις πολιτικών και διαδικασιών οι οποίες αφορούν την ανάλυση των υποκείμενων κινδύνων. Η Επιτροπή θα πρέπει επίσης να εξετάσει εάν η αποφυγή πολλαπλών εφαρμογών της υποχρέωσης διατήρησης θα μπορούσε να οδηγήσει σε πρακτικές που παρακάμπτουν την υποχρέωση διατήρησης και εάν οι κανόνες για τις τιτλοποιήσεις εφαρμόζονται αποτελεσματικά από τις εποπτικές αρχές.
(59)
Δέουσα επιμέλεια θα πρέπει να επιδεικνύεται κατά την πραγματοποίηση οικονομικών ελέγχων για την ορθή εκτίμηση των κινδύνων από ανοίγματα σε τιτλοποιήσεις είτε εντός είτε εκτός του χαρτοφυλακίου συναλλαγών. Επιπροσθέτως, οι υποχρεώσεις περί οικονομικών ελέγχων είναι ανάγκη να είναι αναλογικές. Οι διαδικασίες των οικονομικών ελέγχων θα πρέπει να ενισχύουν την εμπιστοσύνη μεταξύ μεταβιβαζόντων ιδρυμάτων, ανάδοχων ιδρυμάτων και επενδυτών. Ενδείκνυται, συνεπώς, η ορθή κοινοποίηση των πληροφοριών που αφορούν τις διαδικασίες των οικονομικών ελέγχων.
(60)
Όταν ένα ίδρυμα αναλαμβάνει άνοιγμα έναντι της μητρικής του επιχείρησης ή έναντι άλλων θυγατρικών αυτής της μητρικής επιχείρησης, είναι ανάγκη να επιδεικνύεται ιδιαίτερη σύνεση. Η διαχείριση τέτοιων ανοιγμάτων που αναλαμβάνονται από ιδρύματα θα πρέπει να γίνεται εντελώς αυτόνομα, σύμφωνα με τις αρχές της υγιούς διαχείρισης, χωρίς να λαμβάνεται υπόψη κανένας άλλος παράγοντας. Αυτό έχει ιδιαίτερη σημασία στην περίπτωση των μεγάλων χρηματοδοτικών ανοιγμάτων και σε περιπτώσεις που δεν αφορούν απλώς τη διαχείριση εντός ομίλου ή τις συνήθεις συναλλαγές εντός ομίλου. Οι αρμόδιες αρχές θα πρέπει να δίνουν ιδιαίτερη προσοχή σε αυτά τα ανοίγματα εντός ομίλου. Τέτοιοι κανόνες δεν είναι ανάγκη, πάντως, να εφαρμόζονται όταν η μητρική επιχείρηση είναι χρηματοδοτική εταιρεία συμμετοχών ή πιστωτικό ίδρυμα, ή όταν οι άλλες θυγατρικές είναι πιστωτικά ιδρύματα, χρηματοδοτικά ιδρύματα, ή επιχειρήσεις παροχής επικουρικών υπηρεσιών, εφόσον όλες αυτές οι επιχειρήσεις υπόκεινται στην εποπτεία του πιστωτικού ιδρύματος σε ενοποιημένη βάση.
(61)
Λόγω της ευαισθησίας ως προς τους κινδύνους των κανόνων περί κεφαλαιακών απαιτήσεων, είναι επιθυμητό να εξετάζονται τυχόν σημαντικές επιπτώσεις των εν λόγω κανόνων στον οικονομικό κύκλο. Η Επιτροπή, λαμβάνοντας υπόψη τη συνεισφορά της Ευρωπαϊκής Κεντρικής Τράπεζας (ΕΚΤ), θα πρέπει να υποβάλλει εκθέσεις σχετικά με τα θέματα αυτά στο Ευρωπαϊκό Κοινοβούλιο και το Συμβούλιο.
(62)
Οι κεφαλαιακές απαιτήσεις για τους διαπραγματευτές βασικών εμπορευμάτων, συμπεριλαμβανομένων όσων διαπραγματευτών εξαιρούνται επί του παρόντος από τις απαιτήσεις της οδηγίας 2004/39/ΕΚ του Ευρωπαϊκού Κοινοβουλίου και του Συμβουλίου, της 21ης Απριλίου 2004, για τις αγορές χρηματοπιστωτικών μέσων (12), θα πρέπει να εξεταστούν εκ νέου.
(63)
Ο στόχος της απελευθέρωσης των αγορών φυσικού αερίου και ηλεκτρισμού είναι σημαντικός για την Ένωση, τόσο σε οικονομικό όσο και σε πολιτικό επίπεδο. Ως εκ τούτου, οι κεφαλαιακές απαιτήσεις και οι λοιποί κανόνες προληπτικής εποπτείας που θα εφαρμόζονται στις δραστηριοποιούμενες σε αυτόν τον τομέα εταιρείες θα πρέπει να έχουν αναλογικό χαρακτήρα και να μην παρακωλύουν την επίτευξη του στόχου αυτού. Ο στόχος αυτός θα πρέπει να λαμβάνεται ιδιαίτερα υπόψη σε κάθε επανεξέταση του παρόντος κανονισμού.
(64)
Τα ιδρύματα που επενδύουν σε επανατιτλοποιήσεις θα πρέπει επίσης να επιδεικνύουν δέουσα επιμέλεια κατά την πραγματοποίηση οικονομικών ελέγχων όσον αφορά τις υποκείμενες τιτλοποιήσεις και τα μη τιτλοποιημένα ανοίγματα στα οποία βασίζονται τελικά οι επανατιτλοποιήσεις. Τα ιδρύματα θα πρέπει επίσης να αξιολογούν εάν τα ανοίγματα στο πλαίσιο προγραμμάτων έκδοσης εμπορικών χρεογράφων εξασφαλισμένων με στοιχεία ενεργητικού συνιστούν ανοίγματα επανατιτλοποίησης, συμπεριλαμβανομένων των ανοιγμάτων στο πλαίσιο προγραμμάτων για την απόκτηση τμημάτων υψηλότερης εξασφάλισης χωριστών ομάδων ολόκληρων δανείων, όπου κανένα από τα δάνεια αυτά δεν συνιστά άνοιγμα τιτλοποίησης ή επανατιτλοποίησης και η προστασία κατά των πρώτων ζημιών για κάθε επένδυση παρέχεται από τον πωλητή των δανείων. Στην τελευταία περίπτωση, η ειδική για κάθε ομάδα ταμειακή διευκόλυνση δεν θα πρέπει γενικά να θεωρείται ως άνοιγμα επανατιτλοποίησης, διότι αντιπροσωπεύει τμήμα τιτλοποίησης μίας μόνο ομάδας περιουσιακών στοιχείων (ήτοι της ισχύουσας ομάδας ολόκληρων δανείων) η οποία δεν περιέχει ανοίγματα τιτλοποίησης. Αντιθέτως, μία πιστωτική ενίσχυση στο επίπεδο του συνολικού προγράμματος που καλύπτει ορισμένες μόνο από τις ζημίες, πέραν της προστασίας που παρέχεται από τον πωλητή για τις διάφορες ομάδες, θα συνιστούσε γενικά κατάτμηση του κινδύνου μιας ομάδας πολλαπλών περιουσιακών στοιχείων που περιλαμβάνει τουλάχιστον ένα άνοιγμα τιτλοποίησης, και επομένως θα συνιστούσε άνοιγμα επανατιτλοποίησης. Ωστόσο, εάν ένα τέτοιο πρόγραμμα χρηματοδοτείται αποκλειστικά από μία και μόνη κατηγορία εμπορικών χρεογράφων και όταν ούτε η πιστωτική ενίσχυση σε επίπεδο συνολικού προγράμματος συνιστά επανατιτλοποίηση ούτε τα εμπορικά χρεόγραφα καλύπτονται πλήρως από το ανάδοχο ίδρυμα, αφήνοντας τον επενδυτή των εμπορικών χρεογράφων στην ουσία εκτεθειμένο στον κίνδυνο αθέτησης του αναδόχου και όχι των υποκείμενων ομάδων ή περιουσιακών στοιχείων, τότε τα εν λόγω εμπορικά χρεόγραφα δεν θα πρέπει να θεωρούνται ως ανοίγματα επανατιτλοποίησης.
(65)
Οι διατάξεις περί συνετής αποτίμησης του χαρτοφυλακίου συναλλαγών θα πρέπει να εφαρμόζονται σε όλα τα μέσα που αποτιμώνται στην εύλογη αξία τους, είτε στο χαρτοφυλάκιο συναλλαγών είτε σε άλλο χαρτοφυλάκιο πέραν του χαρτοφυλακίου συναλλαγών των ιδρυμάτων. Θα πρέπει να αποσαφηνιστεί ότι, εάν η εφαρμογή της συνετής αποτίμησης συνεπάγεται κατώτερη λογιστική αξία από αυτήν που αναγνωρίζεται πραγματικά κατά τη λογιστική καταχώριση, η απόλυτη τιμή της διαφοράς θα πρέπει να αφαιρείται από τα ίδια κεφάλαια.
(66)
Τα ιδρύματα θα πρέπει να μπορούν να επιλέγουν εάν θα εφαρμόσουν κεφαλαιακή απαίτηση ή εάν θα αφαιρέσουν από τα κεφάλαια κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 τις θέσεις τιτλοποίησης που σταθμίζονται με συντελεστή στάθμισης κινδύνου 1 250 % βάσει του παρόντος κανονισμού, ανεξάρτητα από την παρουσία των θέσεων εντός ή εκτός του χαρτοφυλακίου συναλλαγών.
(67)
Το μεταβιβάζον ή το ανάδοχο ίδρυμα δεν θα πρέπει να μπορεί να παρακάμπτει την απαγόρευση της έμμεσης υποστήριξης χρησιμοποιώντας τα χαρτοφυλάκια συναλλαγών του προκειμένου να παράσχει την εν λόγω υποστήριξη.
(68)
Με την επιφύλαξη των δημοσιοποιήσεων που απαιτούνται ρητά από τον παρόντα κανονισμό, στόχος των απαιτήσεων δημοσιοποίησης θα πρέπει να είναι η παροχή στους συμμετέχοντες στην αγορά επακριβών και λεπτομερών πληροφοριών όσον αφορά το προφίλ κινδύνου κάθε μεμονωμένου ιδρύματος. Επομένως, τα ιδρύματα θα πρέπει να υποχρεούνται να δημοσιοποιούν πρόσθετες πληροφορίες οι οποίες δεν αναφέρονται ρητά στον παρόντα κανονισμό, όταν η συγκεκριμένη δημοσιοποίηση είναι αναγκαία για την επίτευξη του εν λόγω στόχου. Παράλληλα, οι αρμόδιες αρχές θα πρέπει να προσέχουν ιδιαίτερα τις περιπτώσεις κατά τις οποίες υποπτεύονται ότι ίδρυμα κρίνει πληροφορίες ως αποκλειστικές ή εμπιστευτικές προκειμένου να αποτρέψει τη δημοσιοποίηση των εν λόγω πληροφοριών.
(69)
Σε περίπτωση που εξωτερική πιστοληπτική αξιολόγηση θέσης τιτλοποίησης ενσωματώνει τις επιπτώσεις από την πιστωτική προστασία που παρέχεται από το ίδιο το ίδρυμα που επενδύει, το εν λόγω ίδρυμα δεν θα πρέπει να μπορεί να επωφελείται από τον χαμηλότερο συντελεστή στάθμισης κινδύνου που προκύπτει από τη συγκεκριμένη προστασία. Η θέση τιτλοποίησης δεν θα πρέπει να αφαιρείται από το κεφάλαιο εάν υπάρχουν άλλοι τρόποι καθορισμού ενός συντελεστή στάθμισης κινδύνου σύμφωνα με τον πραγματικό κίνδυνο της θέσης, χωρίς να λαμβάνεται υπόψη η εν λόγω πιστωτική προστασία.
(70)
Δεδομένων των πρόσφατων ασθενών επιδόσεών τους, θα πρέπει να ενισχυθούν τα πρότυπα που εφαρμόζονται στα εσωτερικά υποδείγματα υπολογισμού των κεφαλαιακών απαιτήσεων για κινδύνους αγοράς. Ειδικότερα, η αποτύπωση των κινδύνων θα πρέπει να ολοκληρωθεί όσον αφορά τον πιστωτικό κίνδυνο στο χαρτοφυλάκιο συναλλαγών. Επιπλέον, οι κεφαλαιακές επιβαρύνσεις θα πρέπει να περιλαμβάνουν μια συνιστώσα κατάλληλη για ακραίες συνθήκες, προκειμένου να ενισχύονται οι κεφαλαιακές απαιτήσεις σε περίπτωση επιδείνωσης των συνθηκών της αγοράς και να αμβλύνεται το φαινόμενο της φιλοκυκλικότητας. Τα ιδρύματα θα πρέπει επίσης να διενεργούν «αντίστροφες» ασκήσεις προσομοίωσης ακραίων καταστάσεων, ώστε να εξετάζουν ποια σενάρια θα μπορούσαν να απειλήσουν τη βιωσιμότητά τους, εκτός εάν μπορούν να αποδείξουν ότι μια τέτοια δοκιμή είναι περιττή. Λαμβανομένων υπόψη των πρόσφατων ιδιαίτερων δυσκολιών χειρισμού των θέσεων τιτλοποίησης με μεθόδους βασισμένες σε εσωτερικά υποδείγματα, η αναγνώριση της διαμόρφωσης υποδειγμάτων από ιδρύματα όσον τους κινδύνους τιτλοποίησης για τον υπολογισμό κεφαλαιακών απαιτήσεων στο χαρτοφυλάκιο συναλλαγών θα πρέπει να περιοριστεί και θα πρέπει να απαιτείται, εκ προεπιλογής, τυποποιημένη κεφαλαιακή επιβάρυνση για θέσεις τιτλοποίησης στο χαρτοφυλάκιο συναλλαγών.
(71)
Ο παρών κανονισμός θεσπίζει περιορισμένες εξαιρέσεις για ορισμένες δραστηριότητες διαπραγμάτευσης συσχετίσεων, σύμφωνα με τις οποίες η εποπτική αρχή δύναται να επιτρέψει στα ιδρύματα να υπολογίζουν μια συνολική κεφαλαιακή επιβάρυνση κινδύνου, που υπόκειται σε αυστηρές απαιτήσεις. Στις περιπτώσεις αυτές, θα πρέπει να απαιτείται από τα ιδρύματα να επιβάλλουν κεφαλαιακή επιβάρυνση επί αυτών των συναλλαγών ίση προς το υψηλότερο ποσό μεταξύ της κεφαλαιακής επιβάρυνσης σύμφωνα με την εσωτερικά αναπτυχθείσα μέθοδο και του 8 % της κεφαλαιακής επιβάρυνσης για ειδικό κίνδυνο σύμφωνα με την τυποποιημένη μέθοδο μέτρησης. Δεν θα πρέπει να απαιτείται η υποβολή των ανοιγμάτων αυτών σε επιβάρυνση για επιπρόσθετο κίνδυνο, αλλά θα πρέπει να ενσωματώνονται στα μέτρα υπολογισμού της δυνητικής ζημιάς (VaR) όσο και στα μέτρα υπολογισμού της δυνητικής ζημιάς υπό ακραίες συνθήκες.
(72)
Λόγω της φύσης και του μεγέθους των μη αναμενόμενων ζημιών που έπληξαν τα ιδρύματα κατά τη διάρκεια της χρηματοπιστωτικής και οικονομικής κρίσης, επιβάλλεται να βελτιωθεί περαιτέρω η ποιότητα και η εναρμόνιση των ίδιων κεφαλαίων που υποχρεούνται να διατηρούν τα ιδρύματα. Στο πλαίσιο αυτό θα πρέπει να περιλαμβάνεται η εισαγωγή νέου ορισμού των βασικών στοιχείων κεφαλαίου που διατίθεται για την απορρόφηση μη αναμενόμενων ζημιών όταν αυτές προκύπτουν, βελτιώσεις στον ορισμό των υβριδικών κεφαλαίων και ομοιογενείς εποπτικές προσαρμογές στα ίδια κεφάλαια. Επίσης, είναι απαραίτητο να αυξηθεί σημαντικά το επίπεδο των ίδιων κεφαλαίων, συμπεριλαμβανομένων νέων δεικτών κεφαλαίου που θα εστιάζουν στα βασικά στοιχεία των ίδιων κεφαλαίων που διατίθενται για την απορρόφηση ζημιών όταν επέρχονται. Αναμένεται ότι τα ιδρύματα με μετοχές εισηγμένες σε ρυθμιζόμενη αγορά θα πληρούν τις κεφαλαιακές απαιτήσεις όσον αφορά τα βασικά στοιχεία του κεφαλαίου με τέτοιες μετοχές που πληρούν ένα αυστηρό σύνολο κριτηρίων για τα βασικά κεφαλαιακά μέσα και με τα δημοσιευμένα αποθεματικά του ιδρύματος αποκλειστικά. Προκειμένου να ληφθεί επαρκώς υπόψη η νομική μορφή υπό την οποία λειτουργούν τα ιδρύματα στην Ένωση, το αυστηρό σύνολο κριτηρίων για τα βασικά κεφαλαιακά μέσα θα πρέπει να διασφαλίζει ότι τα βασικά κεφαλαιακά μέσα των ιδρυμάτων που δεν είναι εισηγμένα σε ρυθμιζόμενη αγορά έχουν την υψηλότερη δυνατή ποιότητα. Αυτό δεν θα πρέπει να εμποδίζει τα ιδρύματα να προβαίνουν, για μετοχές με διαφοροποιημένα δικαιώματα ψήφου ή χωρίς δικαιώματα ψήφου, σε διανομές πολλαπλάσιες από εκείνες που πραγματοποιούνται για μετοχές με σχετικά μεγαλύτερα δικαιώματα ψήφου, με την προϋπόθεση ότι, ανεξάρτητα από το επίπεδο των δικαιωμάτων ψήφου, πληρούνται τα αυστηρά κριτήρια για τα μέσα κοινών μετοχών της κατηγορίας 1, περιλαμβανομένων εκείνων που αφορούν την ευελιξία των πληρωμών, και με την προϋπόθεση ότι σε περίπτωση που πραγματοποιείται διανομή, θα πρέπει να πραγματοποιείτα για όλες τις μετοχές που έχει εκδώσει το ενδιαφερόμενο ίδρυμα.
(73)
Τα ανοίγματα στον τομέα της χρηματοδότησης του εμπορίου είναι ποικίλης φύσης, εντούτοις διαθέτουν κοινά χαρακτηριστικά, όπως η μικρή αξία, η βραχεία διάρκεια και η ταυτοποιήσιμη πηγή αποπληρωμής. Τα ανοίγματα αυτά βασίζονται στην κυκλοφορία αγαθών και υπηρεσιών που στηρίζουν την πραγματική οικονομία και, στις περισσότερες περιπτώσεις, βοηθούν τις μικρές εταιρείες στις καθημερινές ανάγκες τους, συμβάλλοντας, έτσι, στην οικονομική ανάπτυξη και τη δημιουργία ευκαιριών απασχόλησης. Οι εισροές και οι εκροές είναι συνήθως αντιστοιχισμένες και ο κίνδυνος ρευστότητας είναι συνεπώς περιορισμένος.
(74)
Ενδείκνυται η ΕΑΤ να τηρεί επικαιροποιημένο κατάλογο όλων των μορφών των κεφαλαιακών μέσων κάθε κράτους μέλους τα οποία μπορούν να ταξινομούνται ως μέσα κοινών μετοχών της κατηγορίας 1. Η ΕΑΤ θα πρέπει να αφαιρεί από τον εν λόγω κατάλογο τα μέσα που δεν αποτελούν κρατική ενίσχυση που εκδίδονται ύστερα από την ημερομηνία έναρξης ισχύος του παρόντος κανονισμού και δεν πληρούν τα κριτήρια που εξειδικεύονται στον παρόντα κανονισμό, ενώ η σχετική αφαίρεση θα πρέπει να ανακοινώνεται δημοσίως. Σε περίπτωση που τα μέσα που η ΕΑΤ αφαιρεί από τον κατάλογο εξακολουθούν να αναγνωρίζονται κατόπιν της ανακοίνωσης της ΕΑΤ, η ΕΑΤ θα πρέπει να προβαίνει σε απόλυτη άσκηση των εξουσιών της, ιδιαίτερα αυτών που της εκχωρούνται με το άρθρο 17 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010 όσον αφορά τις παραβιάσεις του ενωσιακού δικαίου. Υπενθυμίζεται ότι εφαρμόζεται μηχανισμός τριών σταδίων προκειμένου να υπάρξει αναλογική αντίδραση σε περιπτώσεις εσφαλμένης ή ανεπαρκούς εφαρμογής του ενωσιακού δικαίου, βάσει του οποίου, κατά πρώτον, η ΕΑΤ δύναται να διερευνά κατ’ ισχυρισμό εσφαλμένη ή ανεπαρκή εφαρμογή υποχρεώσεων εκ του ενωσιακού δικαίου από τις εθνικές αρχές κατά την άσκηση της εποπτείας τους και να ολοκληρώνει την έρευνα με σύσταση. Δεύτερον, εάν η αρμόδια εθνική αρχή δεν συμμορφώνεται με τη σύσταση, η Επιτροπή έχει τη δυνατότητα να εκδίδει επίσημη γνώμη στην οποία θα λαμβάνεται υπόψη η σύσταση της ΕΑΤ, και θα απαιτεί από την αρμόδια αρχή να λάβει τα απαραίτητα μέτρα για τη συμμόρφωση με το ενωσιακό δίκαιο. Τρίτον, για την αντιμετώπιση εξαιρετικών καταστάσεων με έμμονη αδράνεια της οικείας αρμόδιας αρχής, η ΕΑΤ δύναται, ως έσχατη λύση, να εκδίδει αποφάσεις απευθυνόμενες σε μεμονωμένα χρηματοπιστωτικά ιδρύματα. Επιπλέον, υπενθυμίζεται ότι σύμφωνα με το άρθρο 258 της ΣΛΕΕ, όταν η Επιτροπή θεωρεί ότι ένα κράτος μέλος δεν έχει εκπληρώσει υποχρέωση απορρέουσα από τις Συνθήκες, έχει την εξουσία να θέσει το θέμα ενώπιον του Δικαστηρίου της Ευρωπαϊκής Ένωσης.
(75)
Ο παρών κανονισμός δεν θα πρέπει να επηρεάζει τη δυνατότητα των αρμόδιων αρχών να διαθέτουν διεργασίες προέγκρισης των συμβάσεων που διέπουν τα πρόσθετα κεφαλαιακά μέσα της κατηγορίας 1 και τα μέσα της κατηγορίας 2. Σε αυτές τις περιπτώσεις, αυτά τα κεφαλαιακά μέσα θα πρέπει να υπολογίζονται στο πρόσθετο κεφάλαιο της κατηγορίας 1 ή στο κεφάλαιο της κατηγορίας 2 του ιδρύματος μόνον εφόσον έχουν ολοκληρωθεί επιτυχώς αυτές οι διαδικασίες έγκρισης.
(76)
Προκειμένου να ενισχυθεί η πειθαρχία στην αγορά και η χρηματοπιστωτική σταθερότητα, είναι επιτακτική η εισαγωγή λεπτομερέστερων απαιτήσεων για την δημοσιοποίηση του είδους και της φύσης των προσαρμογών του εποπτικού κεφαλαίου και των προληπτικών προσαρμογών, ώστε να διασφαλίζεται ότι οι επενδυτές και οι καταθέτες είναι επαρκώς ενημερωμένοι όσον αφορά τη φερεγγυότητα των πιστωτικών ιδρυμάτων και των επιχειρήσεων επενδύσεων.
(77)
Είναι επίσης απαραίτητο να γνωρίζουν οι αρμόδιες αρχές το επίπεδο, τουλάχιστον συγκεντρωτικά, των συμφωνιών επαναγοράς, της δανειοδοσίας τίτλων και όλων των μορφών δέσμευσης των στοιχείων ενεργητικού τους. Οι σχετικές πληροφορίες θα πρέπει να αναφέρονται στις αρμόδιες αρχές. Προκειμένου να ενισχυθεί η πειθαρχία στην αγορά, θα πρέπει να υπάρχουν λεπτομερέστερες απαιτήσεις δημοσιοποίησης των συμφωνιών επαναγοράς και της εξασφαλισμένης χρηματοδότησης.
(78)
Ο νέος ορισμός του κεφαλαίου και των εποπτικών κεφαλαιακών απαιτήσεων θα πρέπει να εισαχθεί κατά τρόπο που να συνεκτιμάται το γεγονός ότι κάθε κράτος ξεκινά από διαφορετικό σημείο και υπό διαφορετικές συνθήκες, καθώς και ότι οι αρχικές διαφορές των νέων προτύπων θα αμβλυνθούν κατά τη διάρκεια της μεταβατικής περιόδου. Προκειμένου να διασφαλιστεί η δέουσα συνέχεια των ίδιων κεφαλαίων, τα μέσα που εκδίδονται στο πλαίσιο μέτρου ανακεφαλαιοποίησης σύμφωνα με τους κανόνες περί κρατικής ενίσχυσης και πριν από την ημερομηνία εφαρμογής του παρόντος κανονισμού, θα υπόκεινται σε προϋφιστάμενο καθεστώς καθ’ όλη τη διάρκεια της μεταβατικής περιόδου. Η εξάρτηση από τις κρατικές ενισχύσεις θα πρέπει να μειωθεί όσο το δυνατόν περισσότερο στο μέλλον. Εντούτοις, εφόσον οι κρατικές ενισχύσεις αποδεικνύονται απαραίτητες σε ορισμένες καταστάσεις, ο παρών κανονισμός θα πρέπει να προβλέπει ένα πλαίσιο αντιμετώπισης τέτοιων καταστάσεων. Συγκεκριμένα, ο παρών κανονισμός θα πρέπει να διευκρινίζει ποιος θα πρέπει να είναι ο χειρισμός των μέσων ίδιων κεφαλαίων που εκδίδονται στο πλαίσιο μέτρου ανακεφαλαιοποίησης δυνάμει κανονισμών περί κρατικής ενίσχυσης. Η δυνατότητα των ιδρυμάτων να επωφελούνται από αυτόν τον χειρισμό θα πρέπει να υπόκειται σε αυστηρούς όρους. Επιπλέον, εφόσον ο εν λόγω χειρισμός επιτρέπει παρεκκλίσεις από τα νέα κριτήρια περί ποιότητας των μέσων ίδιων κεφαλαίων, οι εν λόγω παρεκκλίσεις θα πρέπει να περιορίζονται στο έπακρο. Ο χειρισμός των υφιστάμενων κεφαλαιακών μέσων που εκδίδονται στο πλαίσιο μέτρου ανακεφαλαιοποίησης δυνάμει κανόνων περί κρατικής ενίσχυσης θα πρέπει να διαχωρίζονται ρητώς τα κεφαλαιακά μέσα που συμμορφώνονται με τις απαιτήσεις του παρόντος κανονισμού από αυτά που δεν συμμορφώνονται με τις εν λόγω απαιτήσεις. Ως εκ τούτου, στον παρόντα κανονισμό θα πρέπει να υπάρχουν οι δέουσες μεταβατικές διατάξεις για τη δεύτερη περίπτωση.
(79)
Η οδηγία 2006/48/ΕΚ απαιτούσε από τα πιστωτικά ιδρύματα να παρέχουν ίδια κεφάλαια τουλάχιστον ίσα με τα καθορισμένα κατώτατα ποσά έως την 31η Δεκεμβρίου 2011. Λαμβανομένων υπόψη των συνεχιζόμενων επιπτώσεων της χρηματοπιστωτικής κρίσης στον τραπεζικό τομέα και της επέκτασης των μεταβατικών ρυθμίσεων περί κεφαλαιακών απαιτήσεων, οι οποίες θεσπίστηκαν από την Επιτροπή της Βασιλείας για την Τραπεζική Εποπτεία, ενδείκνυται η εισαγωγή κατώτερου ορίου για περιορισμένο χρονικό διάστημα μέχρι να δημιουργηθούν επαρκή ποσά ιδίων κεφαλαίων σύμφωνα με τις μεταβατικές ρυθμίσεις περί ιδίων κεφαλαίων που προβλέπονται στον παρόντα κανονισμό, οι οποίες θα επιβληθούν σταδιακά από την ημερομηνία εφαρμογής του παρόντος κανονισμού έως το 2019.
(80)
Για τους ομίλους που αναλαμβάνουν σημαντικές τραπεζικές ή επενδυτικές επιχειρηματικές δραστηριότητες και ασφαλιστικές επιχειρηματικές δραστηριότητες, η οδηγία 2002/87/ΕΚ του Ευρωπαϊκού Κοινοβουλίου και του Συμβουλίου, της 16ης Δεκεμβρίου 2002, σχετικά με τη συμπληρωματική εποπτεία πιστωτικών ιδρυμάτων, ασφαλιστικών επιχειρήσεων και επιχειρήσεων επενδύσεων χρηματοπιστωτικού ομίλου ετερογενών δραστηριοτήτων (13) προβλέπει συγκεκριμένους κανόνες για την αντιμετώπιση του «διπλού υπολογισμού» του κεφαλαίου. Η οδηγία 2002/87/ΕΚ βασίζεται σε διεθνώς συμφωνηθείσες αρχές για την αντιμετώπιση των κινδύνων σε όλους τους τομείς. Ο παρών κανονισμός ενισχύει τον τρόπο με τον οποίο οι εν λόγω κανόνες για τους χρηματοπιστωτικούς ομίλους ετερογενών δραστηριοτήτων εφαρμόζονται σε ομίλους τραπεζών και επιχειρήσεων επενδύσεων, εξασφαλίζοντας την άρτια και συνεκτική εφαρμογή τους. Τυχόν περαιτέρω επιτακτικές αλλαγές θα εξεταστούν κατά την επανεξέταση της οδηγίας 2002/87/ΕΚ, η οποία αναμένεται να πραγματοποιηθεί το 2015.
(81)
Η χρηματοπιστωτική κρίση αποκάλυψε ότι τα ιδρύματα υποεκτιμούσαν σε μεγάλο βαθμό το επίπεδο του πιστωτικού κινδύνου του αντισυμβαλλομένου που ενέχουν τα εξωχρηματιστηριακά παράγωγα. Το γεγονός αυτό οδήγησε την G-20, τον Σεπτέμβριο του 2009, να ζητήσουν την εκκαθάριση περισσότερων εξωχρηματιστηριακών παραγώγων μέσω ενός κεντρικού αντισυμβαλλομένου. Επιπλέον, ζήτησε την υπαγωγή των εν λόγω παραγώγων που δεν ήταν δυνατό να εκκαθαριστούν σε κεντρικό επίπεδο σε υψηλότερες απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων, προκειμένου να αντικατοπτρίζονται καλύτερα οι υψηλότεροι κίνδυνοι που σχετίζονται με αυτά.
(82)
Μετά την έκκληση της G-20, η BCBS άλλαξε ουσιωδώς το καθεστώς πιστωτικού κινδύνου του αντισυμβαλλομένου, ως μέρος του πλαισίου της Βασιλείας ΙΙΙ. Το πλαίσιο της Βασιλείας ΙΙΙ αναμένεται να αυξήσει σημαντικά τις απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων που σχετίζονται με τα εξωχρηματιστηριακά παράγωγα και τις συναλλαγές χρηματοδότησης τίτλων των ιδρυμάτων και να δημιουργήσει σημαντικά κίνητρα ώστε τα ιδρύματα να χρησιμοποιούν κεντρικούς αντισυμβαλλομένους. Το πλαίσιο της Βασιλείας ΙΙΙ αναμένεται επίσης να προσφέρει περαιτέρω κίνητρα για την ενίσχυση της διαχείρισης κινδύνου των πιστωτικών ανοιγμάτων του αντισυμβαλλομένου και να αναθεωρήσει το τρέχον καθεστώς αντιμετώπισης των ανοιγμάτων πιστωτικού κινδύνου του αντισυμβαλλομένου σε κεντρικούς αντισυμβαλλομένους.
(83)
Τα ιδρύματα θα πρέπει να διατηρούν πρόσθετα ίδια κεφάλαια λόγω του κινδύνου προσαρμογής πιστωτικής αποτίμησης αντισυμβαλλομένου που σχετίζεται με εξωχρηματιστηριακά παράγωγα. Τα ιδρύματα θα πρέπει επίσης να προβαίνουν σε υψηλότερη συσχέτιση αξίας στοιχείων ενεργητικού κατά τον υπολογισμό των απαιτήσεων ιδίων κεφαλαίων για τα ανοίγματα που υπόκεινται σε πιστωτικό κίνδυνο αντισυμβαλλομένου που προκύπτουν από εξωχρηματιστηριακά παράγωγα και συναλλαγές χρηματοδότησης τίτλων σε ορισμένα χρηματοδοτικά ιδρύματα. Τα ιδρύματα θα πρέπει επίσης να υποχρεωθούν να βελτιώσουν σημαντικά τη μέτρηση και τη διαχείριση του πιστωτικού κινδύνου αντισυμβαλλομένου μέσω της καλύτερης αντιμετώπισης του κινδύνου δυσμενούς συσχέτισης, των υψηλά μοχλευμένων αντισυμβαλλομένων και εξασφαλίσεων, βελτιώνοντας αντίστοιχα τους εκ των υστέρων ελέγχους και τις ασκήσεις προσομοίωσης ακραίων καταστάσεων.
(84)
Τα συναλλακτικά ανοίγματα έναντι κεντρικών αντισυμβαλλομένων συνήθως επωφελούνται από πολυμερείς συμψηφισμούς και από τον μηχανισμό επιμερισμού των ζημιών που παρέχουν οι κεντρικοί αντισυμβαλλόμενοι. Κατά συνέπεια, ενέχουν πολύ χαμηλό πιστωτικό κίνδυνο αντισυμβαλλομένου και θα πρέπει να υπόκεινται σε πολύ χαμηλή απαίτηση ιδίων κεφαλαίων. Ταυτόχρονα, η εν λόγω απαίτηση θα πρέπει να είναι θετική ώστε να διασφαλίζει ότι τα ιδρύματα εντοπίζουν και παρακολουθούν τα ανοίγματά τους έναντι κεντρικών αντισυμβαλλομένων στο πλαίσιο της ορθής διαχείρισης κινδύνου και να αντικατοπτρίζει το γεγονός ότι ακόμα και τα συναλλακτικά ανοίγματα έναντι κεντρικών αντισυμβαλλομένων δεν είναι μηδενικού κινδύνου.
(85)
Το κεφάλαιο εκκαθάρισης ενός κεντρικού αντισυμβαλλομένου είναι μηχανισμός που επιτρέπει τον επιμερισμό (αμοιβαιοποίηση) των ζημιών μεταξύ των εκκαθαριστικών μελών του κεντρικού αντισυμβαλλομένου. Χρησιμοποιείται όταν οι ζημίες που υφίσταται ο κεντρικός αντισυμβαλλόμενος λόγω υπερημερίας εκκαθαριστικού μέλους υπερβαίνουν τα περιθώρια και τις εισφορές του κεφαλαίου εκκαθάρισης που παρέχει το εν λόγω μέλος, καθώς και οποιαδήποτε άλλη άμυνα δύναται να χρησιμοποιήσει ο κεντρικός αντισυμβαλλόμενος πριν προσφύγει στις εισφορές του κεφαλαίου εκκαθάρισης των υπόλοιπων εκκαθαριστικών μελών. Υπό το πρίσμα των ανωτέρω, ο κίνδυνος ζημίας που σχετίζεται με ανοίγματα από εισφορές κεφαλαίου εκκαθάρισης είναι υψηλότερος από τον κίνδυνο που σχετίζεται με συναλλακτικά ανοίγματα. Κατά συνέπεια, αυτό το είδος ανοίγματος θα πρέπει να υπόκειται σε υψηλότερη απαίτηση ιδίων κεφαλαίων.
(86)
Το «υποθετικό κεφάλαιο» ενός κεντρικού αντισυμβαλλομένου θα πρέπει να είναι μεταβλητή απαραίτητη για τον καθορισμό της απαίτησης ιδίων κεφαλαίων για τα ανοίγματα εκκαθαριστικού μέλους από τις εισφορές του στο κεφάλαιο εκκαθάρισης ενός κεντρικού αντισυμβαλλομένου. Δεν θα πρέπει να νοείται διαφορετικά. Συγκεκριμένα, δεν θα πρέπει να νοείται ως το ύψος του κεφαλαίου που η αρμόδια αρχή υποχρεώνει τον κεντρικό αντισυμβαλλόμενο να διατηρεί.
(87)
Η αναθεώρηση της αντιμετώπισης του πιστωτικού κινδύνου αντισυμβαλλομένου και ιδιαίτερα η θέσπιση υψηλότερων απαιτήσεων ιδίων κεφαλαίων για διμερείς συμβάσεις παραγώγων, ώστε να αντικατοπτρίζεται ο υψηλότερος κίνδυνος που συνεπάγονται οι εν λόγω συμβάσεις για το χρηματοπιστωτικό σύστημα, αποτελεί αναπόσπαστο μέρος των προσπαθειών της Επιτροπής για τη διασφάλιση αποτελεσματικών, ασφαλών και υγιών αγορών παραγώγων. Συνεπώς, ο παρών κανονισμός συμπληρώνει τον κανονισμό (ΕΕ) αριθ. 648/2012 του Ευρωπαϊκού Κοινοβουλίου και του Συμβουλίου, της 4ης Ιουλίου 2012, για τα εξωχρηματιστηριακά παράγωγα, τους κεντρικούς αντισυμβαλλομένους και τα αρχεία καταγραφής συναλλαγώ (14).
(88)
Η Επιτροπή θα πρέπει να επανεξετάσει τις σχετικές εξαιρέσεις για τα μεγάλα χρηματοδοτικά ανοίγματα έως την 31η Δεκεμβρίου 2015. Έως ότου γίνουν γνωστά τα αποτελέσματα της εν λόγω επανεξέτασης, τα κράτη μέλη θα πρέπει να συνεχίσουν να μπορούν αποφασίζουν σχετικά με την εξαίρεση ορισμένων μεγάλων χρηματοδοτικών ανοιγμάτων από τους κανόνες αυτούς για επαρκώς μεγάλη μεταβατική περίοδο. Βάσει των εργασιών που διεξήχθησαν στο πλαίσιο της προετοιμασίας και της διαπραγμάτευσης της οδηγίας 2009/111/ΕΚ του Ευρωπαϊκού Κοινοβουλίου και του Συμβουλίου, της 16ης Σεπτεμβρίου 2009, για την τροποποίηση των οδηγιών 2006/48/ΕΚ, 2006/49/ΕΚ και 2007/64/ΕΚ όσον αφορά τράπεζες συνδεδεμένες με κεντρικούς οργανισμούς, ορισμένα στοιχεία των ιδίων κεφαλαίων, τα μεγάλα χρηματοδοτικά ανοίγματα, τις εποπτικές ρυθμίσεις και τη διαχείριση κρίσεων (15) και λαμβανομένων υπόψη των διεθνών και ενωσιακών εξελίξεων ως προς τα εν λόγω θέματα, η Επιτροπή θα πρέπει να επανεξετάζει κατά πόσον θα πρέπει να συνεχίσουν να εφαρμόζονται οι εν λόγω εξαιρέσεις κατά προαιρετικό ή άλλο γενικότερο τρόπο και το κατά πόσον οι κίνδυνοι που συνδέονται με τα ανοίγματα αυτά αντιμετωπίζονται με άλλα αποτελεσματικά μέσα που ορίζονται στον παρόντα κανονισμό.
(89)
Προκειμένου να εξασφαλιστεί ότι οι εξαιρέσεις ανοιγμάτων από τις αρμόδιες αρχές δεν διακυβεύουν τη συνοχή των ενιαίων κανόνων που θεσπίζονται με τον παρόντα κανονισμό σε μόνιμη βάση, έπειτα από τη μεταβατική περίοδο και ελλείψει αποτελεσμάτων από την εν λόγω επανεξέταση, οι αρμόδιες αρχές θα πρέπει να συμβουλεύονται την ΕΑΤ ως προς τη σκοπιμότητα της συνεχιζόμενης χρήσης της δυνατότητας εξαίρεσης ορισμένων ανοιγμάτων.
(90)
Τα χρόνια πριν από τη χρηματοπιστωτική κρίση χαρακτηρίζονταν από υπερβολική συσσώρευση ανοιγμάτων των ιδρυμάτων σε σχέση με τα ίδια κεφάλαιά τους (μόχλευση). Κατά τη διάρκεια της χρηματοπιστωτικής κρίσης, οι ζημίες και η έλλειψη χρηματοδότησης υποχρέωσαν τα ιδρύματα και να περιορίσουν σημαντικά τη μόχλευσή τους εντός σύντομου χρονικού διαστήματος. Το γεγονός αυτό αύξησε τις καθοδικές πιέσεις στις τιμές των στοιχείων ενεργητικού, προκαλώντας περαιτέρω ζημίες για τα ιδρύματα, που με τη σειρά τους οδήγησαν σε περαιτέρω μειώσεις των ιδίων κεφαλαίων τους. Το τελικό αποτέλεσμα αυτής της αρνητικής αλληλουχίας ήταν η μείωση της διαθεσιμότητας πιστώσεων στην πραγματική οικονομία και μια βαθύτερη και διαρκέστερη κρίση.
(91)
Οι απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων για την κάλυψη των κινδύνων είναι απαραίτητες για τη διασφάλιση επαρκών ιδίων κεφαλαίων για την κάλυψη μη αναμενόμενων ζημιών. Ωστόσο, η κρίση έδειξε ότι οι εν λόγω απαιτήσεις από μόνες τους δεν επαρκούν για να αποτρέψουν την ανάληψη υπερβολικού και μη βιώσιμου κινδύνου μόχλευσης από τα ιδρύματα.
(92)
Τον Σεπτέμβριο του 2009, οι ηγέτες της G-20 δεσμεύτηκαν να διαμορφώσουν διεθνώς συμφωνηθέντες κανόνες που θα αποθαρρύνουν την υπερβολική μόχλευση. Για τον σκοπό αυτόν, υποστήριξαν τη δημιουργία ενός δείκτη μόχλευσης ως συμπληρωματικού μέτρου στο πλαίσιο της Βασιλείας ΙΙ.
(93)
Τον Δεκέμβριο του 2010, η BCBS δημοσίευσε κατευθυντήριες γραμμές που προσδιορίζουν τη μεθοδολογία υπολογισμού του δείκτη μόχλευσης. Οι εν λόγω κανόνες προβλέπουν μια περίοδο παρατήρησης που θα διαρκέσει από την 1η Ιανουαρίου 2013 έως την 1η Ιανουαρίου 2017, κατά τη διάρκεια της οποίας θα παρακολουθείται ο δείκτης μόχλευσης, οι συνιστώσες του και η συμπεριφορά του σε σχέση με την απαίτηση για την κάλυψη του κινδύνου. Βάσει των αποτελεσμάτων της περιόδου παρατήρησης, η BCBS σκοπεύει να κάνει τυχόν τελικές προσαρμογές στον ορισμό και τη βαθμονόμηση του δείκτη μόχλευσης κατά το πρώτο εξάμηνο του 2017, με στόχο τη μετάβαση σε μια δεσμευτική απαίτηση την 1η Ιανουαρίου 2018, βάσει κατάλληλης εξέτασης και βαθμονόμησης. Επιπλέον, οι κατευθυντήριες γραμμές της BCBS προβλέπουν τη δημοσιοποίηση του δείκτη μόχλευσης και των συνιστωσών του από την 1η Ιανουαρίου 2015.
(94)
Ο δείκτης μόχλευσης είναι ένα νέο ρυθμιστικό και εποπτικό εργαλείο για την Ένωση. Σύμφωνα με τις διεθνείς συμφωνίες, θα πρέπει να θεσπιστεί στην αρχή ως επιπρόσθετο στοιχείο που μπορεί να εφαρμοστεί σε μεμονωμένα ιδρύματα κατά τη διακριτική ευχέρεια των εποπτικών αρχών. Οι υποχρεώσεις υποβολής αναφορών των ιδρυμάτων θα επιτρέψουν τον κατάλληλο έλεγχο και την ανάλογη βαθμονόμηση, με στόχο τη μετάβαση σε ένα δεσμευτικό μέτρο το 2018.
(95)
Κατά την εξέταση των επιπτώσεων του δείκτη μόχλευσης σε διάφορα επιχειρηματικά μοντέλα, θα πρέπει να δοθεί ιδιαίτερη προσοχή σε επιχειρηματικά μοντέλα που θεωρείται ότι ενέχουν χαμηλό κίνδυνο, όπως είναι ο ενυπόθηκος δανεισμός και ο ειδικός δανεισμός με περιφερειακές κυβερνήσεις, τοπικές αρχές ή οντότητες του δημοσίου τομέα. Βάσει των δεδομένων που λαμβάνει και των ευρημάτων από τους εποπτικούς ελέγχους κατά τη διάρκεια μιας περιόδου παρατήρησης, η ΕΑΤ θα πρέπει, σε συνεργασία με τις αρμόδιες αρχές, να διαμορφώσει σύστημα ταξινόμησης επιχειρηματικών μοντέλων και κινδύνων. Βάσει κατάλληλης ανάλυσης και λαμβάνοντας υπόψη ιστορικά δεδομένα ή σενάρια ακραίων καταστάσεων, θα πρέπει να εξετάζεται ποια επίπεδα του δείκτη μόχλευσης διαφυλάσσουν την ανθεκτικότητα των αντίστοιχων επιχειρηματικών μοντέλων και εάν θα πρέπει να θεσπιστούν ως κατώτατα όρια ή εύρη τιμών. Κατόπιν της περιόδου παρατήρησης και της βαθμονόμησης των αντίστοιχων επιπέδων του δείκτη μόχλευσης, και βάσει της ανωτέρω αξιολόγησης, η ΕΑΤ μπορεί να δημοσιεύσει την κατάλληλη στατιστική επισκόπηση του δείκτη μόχλευσης, περιλαμβανομένων μέσων όρων και τυπικών αποκλίσεων. Ύστερα από την έκδοση των απαιτήσεων του δείκτη μόχλευσης, η ΕΑΤ θα πρέπει να δημοσιεύσει την κατάλληλη στατιστική επισκόπηση του δείκτη μόχλευσης, περιλαμβανομένων μέσων όρων και τυπικών αποκλίσεων, ως προς τις αναγνωρισμένες κατηγορίες ιδρυμάτων.
(96)
Τα ιδρύματα θα πρέπει να παρακολουθούν το επίπεδο και τις μεταβολές του δείκτη μόχλευσης, καθώς και τον κίνδυνο μόχλευσης, στο πλαίσιο της εσωτερικής διαδικασίας αξιολόγησης της κεφαλαιακής επάρκειας (ICAAP). Η εν λόγω παρακολούθηση θα πρέπει να περιληφθεί στη διαδικασία εποπτικής αξιολόγησης. Συγκεκριμένα, κατόπιν της θέσης σε ισχύ των απαιτήσεων για τον δείκτη μόχλευσης, οι αρμόδιες αρχές θα πρέπει να παρακολουθούν τις εξελίξεις στο επιχειρηματικό μοντέλο και στο αντίστοιχο προφίλ κινδύνου, προκειμένου να διασφαλίζεται η επικαιροποιημένη και ορθή ταξινόμηση των ιδρυμάτων.
(97)
Οι δομές ορθής διακυβέρνησης, η διαφάνεια και η δημοσιοποίηση είναι αναγκαίες προκειμένου να υπάρχουν υγιείς πολιτικές αποδοχών. Προκειμένου να διασφαλισθεί η προσήκουσα διαφάνεια στην αγορά όσον αφορά τις δομές των αποδοχών τους και τους συναφείς κινδύνους, τα ιδρύματα θα πρέπει να δημοσιοποιούν αναλυτικές πληροφορίες σχετικά με τις πολιτικές και πρακτικές αποδοχών που εφαρμόζουν καθώς και, για λόγους εμπιστευτικότητας, συνολικά ποσά για τους υπαλλήλους οι επαγγελματικές δραστηριότητες των οποίων έχουν ουσιώδη αντίκτυπο στο προφίλ κινδύνων του ιδρύματος. Αυτές οι πληροφορίες θα πρέπει να διατίθενται σε όλα τα ενδιαφερόμενα μέρη. Αυτές οι συγκεκριμένες απαιτήσεις θα πρέπει να ισχύουν με την επιφύλαξη γενικότερων απαιτήσεων δημοσιοποίησης όσον αφορά τις πολιτικές αποδοχών που ισχύουν οριζοντίως ανά τομείς. Επιπλέον, στα κράτη μέλη θα πρέπει να παρέχεται η δυνατότητα απαιτούν από τα ιδρύματα να διαθέτουν λεπτομερέστερες πληροφορίες όσον αφορά τις αποδοχές.
(98)
Η αναγνώριση ενός Οργανισμού Αξιολόγησης Πιστοληπτικής Ικανότητας ως Εξωτερικού Οργανισμού Πιστοληπτικών Αξιολογήσεων (ΕΟΠΑ) δεν θα πρέπει να δυσχεραίνει την είσοδο σε μια αγορά που κυριαρχείται ήδη από τρεις κύριες επιχειρήσεις. Η ΕΑΤ και οι κεντρικές τράπεζες του ΕΣΚΤ, χωρίς να κάνουν τη διαδικασία ευκολότερη ή λιγότερο απαιτητική, θα πρέπει να μεριμνήσουν για την αναγνώριση περισσότερων Οργανισμών Αξιολόγησης Πιστοληπτικής Ικανότητας ως ΕΟΠΑ, ώστε να ανοίξει η αγορά και για άλλες επιχειρήσεις.
(99)
Η οδηγία 95/46 του Ευρωπαϊκού Κοινοβουλίου και του Συμβουλίου της 24ης Οκτωβρίου 1995 για την προστασία των φυσικών προσώπων έναντι της επεξεργασίας δεδομένων προσωπικού χαρακτήρα και για την ελεύθερη κυκλοφορία των δεδομένων αυτών (16) και ο κανονισμός (ΕΚ) αριθ. 45/2001 του Ευρωπαϊκού Κοινοβουλίου και του Συμβουλίου της 18ης Δεκεμβρίου 2000 σχετικά με την προστασία των φυσικών προσώπων έναντι της επεξεργασίας δεδομένων προσωπικού χαρακτήρα από τα όργανα και τους οργανισμούς της Κοινότητας και σχετικά με την ελεύθερη κυκλοφορία των δεδομένων αυτών (17) θα πρέπει να ισχύουν πλήρως για την επεξεργασία δεδομένων προσωπικού χαρακτήρα για τους σκοπούς του παρόντος κανονισμού.
(100)
Τα ιδρύματα θα πρέπει να διατηρούν διαφοροποιημένο απόθεμα ασφαλείας ρευστών διαθεσίμων για την κάλυψη αναγκών ρευστότητας σε μια βραχυπρόθεσμη κρίση ρευστότητας. Καθώς δεν είναι δυνατόν να γνωρίζουν εκ των προτέρων με βεβαιότητα ποια συγκεκριμένα στοιχεία ενεργητικού σε κάθε κατηγορία στοιχείων ενεργητικού ενδέχεται να πληγούν εκ των υστέρων, ενδείκνυται η προώθηση ενός διαφοροποιημένου και υψηλής ποιότητας αποθέματος ασφαλείας ρευστότητας, το οποίο θα αποτελείται από διαφορετικές κατηγορίες στοιχείων ενεργητικού. Η συγκέντρωση στοιχείων ενεργητικού και η υπέρμετρη εμπιστοσύνη στη ρευστότητα της αγοράς δημιουργεί συστημικό κίνδυνο για τον χρηματοπιστωτικό τομέα και θα πρέπει να αποφεύγεται. Ως εκ τούτου, θα πρέπει να ληφθεί υπόψη ένα ευρύ σύνολο ποιοτικών στοιχείων ενεργητικού κατά τη διάρκεια της αρχικής περιόδου παρατήρησης, το οποίο θα χρησιμοποιηθεί για τη διαμόρφωση του ορισμού της απαίτησης για την κάλυψη κινδύνου ρευστότητας. Κατά τη διατύπωση ενός ομοιογενούς ορισμού για τα ρευστά διαθέσιμα, τουλάχιστον τα κρατικά ομόλογα και τα καλυμμένα ομόλογα που υπόκεινται σε διαπραγμάτευση σε διαφανείς αγορές με διαρκή κίνηση θα αναμενόταν να θεωρηθούν στοιχεία ενεργητικού εξαιρετικά υψηλής ρευστότητας και πιστωτικής ποιότητας. Θα ενδείκνυτο, επίσης, η συμπερίληψη των στοιχείων ενεργητικού του άρθρου 416 παράγραφος 1 στοιχεία α) έως γ), στο απόθεμα ασφαλείας χωρίς περιορισμούς. Όταν τα ιδρύματα χρησιμοποιούν το απόθεμα ρευστότητας, θα πρέπει να εφαρμόζουν σχέδιο αποκατάστασης των ρευστών διαθεσίμων τους και οι αρμόδιες αρχές θα πρέπει να διασφαλίζουν την επάρκεια του σχεδίου και την υλοποίησή του.
(101)
Το απόθεμα ρευστών διαθεσίμων θα πρέπει να είναι διαθέσιμο ανά πάσα στιγμή προς εκπλήρωση των εκροών ρευστότητας. Το επίπεδο των αναγκών ρευστότητας σε μια βραχυπρόθεσμη κρίση ρευστότητας θα πρέπει να προσδιορίζεται με τυποποιημένο τρόπο ούτως ώστε να διασφαλίζεται ένα ενιαίο πρότυπο αξιοπιστίας και ισότιμοι όροι ανταγωνισμού. Θα πρέπει να διασφαλιστεί ότι ο ανωτέρω τυποποιημένος προσδιορισμός δεν έχει αθέλητες επιπτώσεις στις χρηματαγορές, τη χορήγηση πιστώσεων και την οικονομική ανάπτυξη και ότι λαμβάνονται υπόψη διαφορετικά επιχειρηματικά και επενδυτικά μοντέλα και συνθήκες χρηματοδότησης των ιδρυμάτων σε ολόκληρη την Ένωση. Για αυτόν τον σκοπό, η απαίτηση κάλυψης της ρευστότητας θα πρέπει να υπόκειται σε περίοδο παρατήρησης. Βάσει των παρατηρήσεων της ΕΑΤ και των σχετικών εκθέσεών της, θα πρέπει να εξουσιοδοτηθεί η Επιτροπή να εκδώσει κατ’ εξουσιοδότηση πράξη για την έγκαιρη καθιέρωση λεπτομερούς και εναρμονισμένης απαίτησης κάλυψης της ρευστότητας για την Ένωση. Προκειμένου να διασφαλιστεί παγκόσμια εναρμόνιση στον τομέα της ρύθμισης της ρευστότητας, κάθε κατ’ εξουσιοδότηση πράξη για την εισαγωγή της απαίτησης κάλυψης της ρευστότητας θα πρέπει να είναι συγκρίσιμη με το δείκτη κάλυψης του κινδύνου ρευστότητας όπως ορίζεται στο τελικό διεθνές πλαίσιο για τη μέτρηση, τα πρότυπα και την παρακολούθηση του κινδύνου ρευστότητας της BCBS, λαμβανομένων υπόψη των ενωσιακών και εθνικών ιδιομορφιών.
(102)
Προς αυτόν τον σκοπό, κατά τη διάρκεια της περιόδου παρατήρησης, η ΕΑΤ θα πρέπει να επανεξετάζει και να αξιολογεί, μεταξύ άλλων, την καταλληλότητα του κατώτατου ορίου του 60 % στα ρευστά διαθέσιμα επιπέδου 1, του ανώτατου ορίου 75 % εισροών προς εκροές και την προοδευτική εισαγωγή της απαίτησης για την κάλυψη κινδύνου ρευστότητας από 60 %, από την 1η Ιανουαρίου 2015, αυξανόμενης σταδιακά έως το 100 %. Κατά την αξιολόγηση και την υποβολή έκθεσης σχετικά με τους ενιαίους ορισμούς του αποθέματος ρευστών διαθέσιμων, η ΕΑΤ θα πρέπει να λαμβάνει υπόψη τον ορισμό των υψηλής ποιότητας ρευστών διαθέσιμων (HQLA) από την BCBS ως βάση της ανάλυσής της, συνεκτιμώντας τις ενωσιακές και εθνικές ιδιομορφίες. Ενώ ή ΕΑΤ θα πρέπει να εντοπίζει τα νομίσματα για τα οποία οι ανάγκες των θεσμικών οργάνων της ΕΕ σε ρευστά στοιχεία ενεργητικού υπερβαίνουν τη διαθεσιμότητα των εν λόγω στοιχείων σε αυτά τα νομίσματα, θα πρέπει επίσης να εξετάζει ετησίως εάν θα πρέπει να ισχύουν παρεκκλίσεις, περιλαμβανομένων αυτών που περιέχονται στον παρόντα κανονισμό. Επιπλέον, η ΕΑΤ θα πρέπει να εξετάζει ετησίως εάν η εφαρμογή από ιδρύματα εγκατεστημένα στην Ένωση κάθε τέτοιας παρέκκλισης και εάν ήδη υπάρχουσα στον παρόντα κανονισμό παρέκκλιση θα πρέπει να συνοδεύεται από τυχόν πρόσθετους όρους ή εάν θα πρέπει να επανεξεταστούν οι υφιστάμενοι όροι. Η ΕΑΤ θα πρέπει να υποβάλει τα αποτελέσματα της ανάλυσής της σε ετήσια έκθεση προς την Επιτροπή.
(103)
Για την αύξηση της αποδοτικότητας και τη μείωση του διοικητικού φόρτου, η ΕΑΤ θα πρέπει να θεσπίσει ένα συνεκτικό πλαίσιο υποβολής αναφορών βάσει εναρμονισμένου συνόλου προτύπων περί απαιτήσεων ρευστότητας, το οποίο θα εφαρμόζεται σε ολόκληρη την Ένωση. Προς αυτόν τον σκοπό, η ΕΑΤ θα πρέπει να διαμορφώσει ενιαίους μορφότυπους υποβολής αναφορών και ενιαίες λύσεις πληροφορικής, που θα λαμβάνουν υπόψη τις διατάξεις του παρόντος κανονισμού και της οδηγίας 2013/36/ΕΕ. Έως την ημερομηνία της πλήρους εφαρμογής των απαιτήσεων ρευστότητας, τα ιδρύματα θα πρέπει να εξακολουθούν να πληρούν τις εθνικές απαιτήσεις περί υποβολής αναφορών.
(104)
Η ΕΑΤ, σε συνεργασία με το ΕΣΣΚ, θα πρέπει να εκδώσει κατευθυντήριες γραμμές σχετικά με τις αρχές χρησιμοποίησης του αποθέματος ρευστών στοιχείων ενεργητικού σε ακραίες καταστάσεις.
(105)
Δεν θα πρέπει να θεωρείται δεδομένο ότι τα ιδρύματα θα λάβουν υποστήριξη ρευστότητας από άλλα ιδρύματα που ανήκουν στον ίδιο όμιλο όταν αντιμετωπίζουν δυσκολίες στην εκπλήρωση των υποχρεώσεων πληρωμής τους. Ωστόσο, υπό αυστηρές προϋποθέσεις και εάν συμφωνούν όλες οι αρμόδιες αρχές που εμπλέκονται, οι αρμόδιες αρχές θα πρέπει να μπορούν να άρουν την εφαρμογή της απαίτησης ρευστότητας για μεμονωμένα ιδρύματα και να επιβάλουν στα εν λόγω ιδρύματα απαίτηση σε ενοποιημένη βάση, για να τους δώσουν τη δυνατότητα να διαχειρισθούν τη ρευστότητά τους κεντρικά, σε επίπεδο ομίλου ή υποομίλου.
(106)
Υπ’ αυτό το πνεύμα, οσάκις δεν χορηγείται απαλλαγή, οι ροές ρευστότητας μεταξύ δύο ιδρυμάτων που ανήκουν στον ίδιο όμιλο και υπόκεινται σε ενοποιημένη εποπτεία θα πρέπει, όταν η απαίτηση ρευστότητας καταστεί δεσμευτικό μέτρο, να λαμβάνουν προνομιακά ποσοστά εισροών και εκροών μόνον στις περιπτώσεις όπου εφαρμόζονται όλες οι απαραίτητες δικλείδες ασφαλείας. Αυτές οι προνομιακές μεταχειρίσεις θα πρέπει να ορίζονται επακριβώς και να συνδέονται με την ικανοποίηση αυστηρών και αντικειμενικών προϋποθέσεων. Η ειδική μεταχείριση που εφαρμόζεται σε συγκεκριμένη ροή εντός ομίλου θα πρέπει να βασίζεται σε μεθοδολογία που χρησιμοποιεί αντικειμενικά κριτήρια και παραμέτρους, προκειμένου να καθορίζονται συγκεκριμένα επίπεδα εισροών και εκροών μεταξύ του ιδρύματος και του αντισυμβαλλομένου. Βάσει των παρατηρήσεων της ΕΑΤ και της σχετικής έκθεσής της, θα πρέπει να εξουσιοδοτηθεί η Επιτροπή, κατά περίπτωση και ως μέρος της κατ’ εξουσιοδότησης πράξης που εκδίδει σύμφωνα με τον παρόντα κανονισμό για την εξειδίκευση της απαίτησης για την κάλυψη κινδύνου ρευστότητας, να εκδώσει κατ’ εξουσιοδότηση πράξεις για τον καθορισμό των εν λόγω ειδικών μεταχειρίσεων εντός ομίλου, της μεθοδολογίας και των αντικειμενικών κριτηρίων με τα οποία συνδέονται, καθώς και των λεπτομερειών των κοινών αποφάσεων για την αξιολόγηση αυτών των κριτηρίων.
(107)
Τα ομόλογα που εκδίδονται από τον Εθνικό Φορέα Διαχείρισης Περιουσιακών Στοιχείων (National Asset Management Agency (NAMA)) στην Ιρλανδία έχουν ιδιαίτερη σημασία για την τραπεζική ανάκαμψη της χώρας και η έκδοσή τους έχει λάβει προηγούμενη έγκριση από τα κράτη μέλη, έχει δε εγκριθεί ως κρατική ενίσχυση από την Επιτροπή, ως μέτρο στήριξης για την απομάκρυνση των απομειωμένων περιουσιακών στοιχείων από τους ισολογισμούς ορισμένων πιστωτικών ιδρυμάτων. Η έκδοση τέτοιων ομολόγων, ένα μεταβατικό μέτρο με στήριξη της Επιτροπής και της ΕΚΤ, αποτελεί αναπόσπαστο τμήμα της αναδιάρθρωσης του ιρλανδικού τραπεζικού συστήματος. Τα εν λόγω ομόλογα έχουν λάβει εγγυήσεις από την ιρλανδική κυβέρνηση και αποτελούν αποδεκτή εξασφάλιση για τις νομισματικές αρχές.Η Επιτροπή θα πρέπει να εξετάσει ειδικούς μηχανισμούς αποδοχής του προϋφιστάμενου καθεστώτος για τα μεταβιβάσιμα στοιχεία που εκδίδουν ή εγγυώνται φορείς με κρατική ενίσχυση εγκεκριμένη από την Ένωση, ως μέρος της κατ’ εξουσιοδότησης πράξης που εκδίδει σύμφωνα με τον παρόντα κανονισμό για την εξειδίκευση της απαίτησης για την κάλυψη κινδύνου ρευστότητας. Εν προκειμένω, η Επιτροπή θα πρέπει να λαμβάνει υπόψη το γεγονός ότι τα ιδρύματα που υπολογίζουν τις απαιτήσεις για την κάλυψη κινδύνου ρευστότητας σύμφωνα με τον παρόντα κανονισμό θα πρέπει να μπορούν να περιλαμβάνουν τα ομόλογα με εξοφλητική προτεραιότητα ΝΑΜΑ ως περιουσιακά στοιχεία εξαιρετικά υψηλής ρευστότητας και πιστωτικής ποιότητας έως τον Δεκέμβριο του 2019.
(108)
Ομοίως, τα ομόλογα που εκδίδονται από την Ισπανική Εταιρεία Διαχείρισης Περιουσιακών Στοιχείων είναι πολύ σημαντικά για την διάσωση των ισπανικών τραπεζών και αποτελούν μεταβατικό μέτρο στηριζόμενο από την Επιτροπή και την ΕΚΤ, ως αναπόσπαστο μέρος της αναδιάρθρωσης του ισπανικού τραπεζικού συστήματος. Καθώς η έκδοσή τους προβλέπεται στο Μνημόνιο Συνεργασίας για τις Προϋποθέσεις Άσκησης Πολιτικής στον Χρηματοπιστωτικό Τομέα, το οποίο υπεγράφη από την Επιτροπή και τις ισπανικές αρχές την 23η Ιουλίου 2012, και καθώς η μεταβίβαση στοιχείων προϋποθέτει την έγκριση της Επιτροπής ως μέτρο κρατικής ενίσχυσης που θεσπίζεται με σκοπό την απομάκρυνση των απομειωμένων περιουσιακών στοιχείων από τους ισολογισμούς ορισμένων πιστωτικών ιδρυμάτων και εφόσον εγγυάται για αυτά η ισπανική κυβέρνηση και αποτελούν αποδεκτή εξασφάλιση για τις νομισματικές αρχές. Η Επιτροπή θα πρέπει να εξετάσει ειδικούς μηχανισμούς αποδοχής του προϋφιστάμενου καθεστώτος για τα κινητά στοιχεία που εκδίδουν ή εγγυώνται φορείς με κρατική ενίσχυση εγκεκριμένη από την Ένωση ως μέρος της κατ’ εξουσιοδότησης πράξης που εκδίδει σύμφωνα με τον παρόντα κανονισμό για την εξειδίκευση της απαίτησης για την κάλυψη κινδύνου ρευστότητας. Εν προκειμένω, η Επιτροπή θα πρέπει να λαμβάνει υπόψη το γεγονός ότι τα ιδρύματα που υπολογίζουν τις απαιτήσεις για την κάλυψη κινδύνου ρευστότητας σύμφωνα με τον παρόντα κανονισμό θα πρέπει να μπορούν να περιλαμβάνουν τα ομόλογα με εξοφλητική προτεραιότητα της Ισπανικής Εταιρείας Διαχείρισης Περιουσιακών Στοιχείων ως περιουσιακά στοιχεία εξαιρετικά υψηλής ρευστότητας και πιστωτικής ποιότητας τουλάχιστον έως τον Δεκέμβριο του 2023.
(109)
Βάσει των εκθέσεων που οφείλει να υποβάλλει η ΕΑΤ και κατά την κατάρτιση της πρότασης κατ’ εξουσιοδότηση πράξης περί απαιτήσεων ρευστότητας, η Επιτροπή θα πρέπει επίσης να εξετάσει εάν τα ομόλογα εξοφλητικής προτεραιότητας που εκδίδονται από νομικές οντότητες παρόμοιες με τη ΝΑΜΑ στην Ιρλανδία ή την Ισπανική Εταιρεία Διαχείρισης Περιουσιακών Στοιχείων, συσταθείσες για τον ίδιο σκοπό και πολύ σημαντικές για την τραπεζική διάσωση σε κάθε άλλο κράτος μέλος, θα πρέπει να χαίρουν τέτοιας μεταχείρισης, εφόσον εγγυάται για αυτά η κεντρική κυβέρνηση του οικείου κράτους μέλους και εφόσον αποτελούν αποδεκτή εξασφάλιση για τις νομισματικές αρχές.
(110)
Κατά τη διαμόρφωση σχεδίου ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων για τον καθορισμό μεθόδων για τη μέτρηση πρόσθετων εκροών, η ΕΑΤ θα πρέπει να εξετάζει και την παρελθοντική τυποποιημένη προσέγγιση ως μέθοδο τέτοιας μέτρησης.
(111)
Εκκρεμούσας της εισαγωγής του συντελεστή καθαρής σταθερής χρηματοδότησης (NSFR) ως δεσμευτικού ελάχιστου προτύπου, τα ιδρύματα θα πρέπει να τηρούν γενική υποχρέωση χρηματοδότησης. Η γενική υποχρέωση χρηματοδότησης δεν θα πρέπει να συνιστά απαίτηση τήρησης δείκτη. Εάν, εκκρεμούσας της εισαγωγής του NSFR, εισαχθεί δείκτης σταθερής χρηματοδότησης ως ελάχιστο πρότυπο μέσω εθνικής διάταξης, τα ιδρύματα θα πρέπει να συμμορφώνονται αναλόγως προς το εν λόγω ελάχιστο πρότυπο.
(112)
Εκτός από τις βραχυπρόθεσμες ανάγκες ρευστότητας, τα ιδρύματα θα πρέπει επίσης να θεσπίσουν δομές χρηματοδότησης σταθερές σε μεγαλύτερο χρονικό ορίζοντα. Τον Δεκέμβριο του 2010, η BCBS συμφώνησε ότι ο δείκτης καθαρής σταθερής χρηματοδότησης (NSFR) θα μεταβεί σε ένα ελάχιστο πρότυπο έως την 1η Ιανουαρίου του 2018 και ότι η BCBS θα θεσπίσει αυστηρότερες διαδικασίες υποβολής στοιχείων για την παρακολούθηση του συντελεστή κατά τη μεταβατική περίοδο και θα εξακολουθήσει να εξετάζει τις επιπτώσεις των εν λόγω προτύπων στις χρηματαγορές, τη χορήγηση πιστώσεων και την οικονομική ανάπτυξη, αντιμετωπίζοντας τις ακούσιες συνέπειες κατά το δέον. Ούτως, η BCBS συμφώνησε ότι ο δείκτης καθαρής σταθερής χρηματοδότησης θα υπόκειται σε περίοδο παρατήρησης και θα περιλαμβάνει ρήτρα επανεξέτασης. Σε αυτό το πλαίσιο, η ΕΑΤ θα πρέπει να εξετάσει τον τρόπο σχεδιασμού μιας απαίτησης σταθερής χρηματοδότησης βάσει της υποβολής στοιχείων που απαιτεί ο παρών κανονισμός. Βάσει της ανωτέρω αξιολόγησης, η Επιτροπή θα πρέπει να υποβάλει έκθεση στο Ευρωπαϊκό Κοινοβούλιο και στο Συμβούλιο συνοδευόμενη από τυχόν κατάλληλες προτάσεις για τη θέσπιση της εν λόγω απαίτησης έως το 2018.
(113)
Αδυναμίες σε επίπεδο εταιρικής διακυβέρνησης σε σειρά ιδρυμάτων έχουν συμβάλει στην υπερβολική και αλόγιστη ανάληψη κινδύνων στον τραπεζικό τομέα, γεγονός που οδήγησε στη χρεοκοπία μεμονωμένων ιδρυμάτων και σε συστημικά προβλήματα.
(114)
Προκειμένου να διευκολυνθεί η παρακολούθηση των πρακτικών εταιρικής διακυβέρνησης των ιδρυμάτων και να βελτιωθεί η πειθαρχία στην αγορά, τα ιδρύματα θα πρέπει να κοινοποιούν τις ρυθμίσεις εταιρικής διακυβέρνησής τους. Τα διοικητικά τους όργανα θα πρέπει να εγκρίνουν και να κοινοποιούν δήλωση που να καθησυχάζει το κοινό σχετικά με την επάρκεια και την αποτελεσματικότητα των ανωτέρω ρυθμίσεων.
(115)
Προκειμένου να ληφθεί υπόψη η πολυμορφία των επιχειρηματικών μοντέλων των ιδρυμάτων στην εσωτερική αγορά, ορισμένες μακροπρόθεσμες διαρθρωτικές απαιτήσεις, όπως ο NSFR και ο δείκτης μόχλευσης, θα πρέπει να εξετασθούν διεξοδικά με στόχο την προώθηση μιας ποικιλίας υγιών τραπεζικών δομών που υπηρέτησαν και θα πρέπει να εξακολουθήσουν να υπηρετούν την οικονομία της Ένωσης.
(116)
Για τη συνεχή παροχή χρηματοπιστωτικών υπηρεσιών στα νοικοκυριά και τις επιχειρήσεις είναι απαραίτητη μια δομή σταθερής χρηματοδότησης. Οι ροές μακροπρόθεσμης χρηματοδότησης στα τραπεζογενή χρηματοπιστωτικά συστήματα πολλών κρατών μελών ενδέχεται κατά κανόνα να έχουν διαφορετικά χαρακτηριστικά από εκείνες που απαντώνται σε άλλες διεθνείς αγορές. Επιπλέον, ενδέχεται να έχουν αναπτυχθεί στα κράτη μέλη ειδικές δομές χρηματοδότησης με στόχο την παροχή σταθερής χρηματοδότησης για μακροπρόθεσμες επενδύσεις, συμπεριλαμβανομένων αποκεντρωμένων τραπεζικών δομών για τη διοχέτευση ρευστότητας ή ειδικευμένων ενυπόθηκων τίτλων που αποτελούν αντικείμενο συναλλαγών σε αγορές με υψηλή ρευστότητα ή αντιπροσωπεύουν ευπρόσδεκτη επένδυση για τους μακροπρόθεσμους επενδυτές. Οι εν λόγω διαρθρωτικοί παράγοντες θα πρέπει να εξεταστούν προσεκτικά. Για τον σκοπό αυτό, όταν οριστικοποιηθούν τα διεθνή πρότυπα, είναι απαραίτητο η ΕΑΤ και το ΕΣΣΚ, βάσει της υποβολής εκθέσεων που απαιτεί ο παρών κανονισμός, να εξετάσουν τον τρόπο σχεδιασμού μιας απαίτησης σταθερής χρηματοδότησης που θα λαμβάνει πλήρως υπόψη την πολυμορφία των δομών χρηματοδότησης στην τραπεζική αγορά της Ένωσης.
(117)
Προκειμένου να διασφαλιστεί η προοδευτική σύγκλιση μεταξύ του επιπέδου των ιδίων κεφαλαίων και των προληπτικών προσαρμογών που εφαρμόζονται για τον καθορισμό των ιδίων κεφαλαίων ανά την Ένωση και τον καθορισμό των ιδίων κεφαλαίων που προβλέπεται στον παρόντα κανονισμό κατά τη διάρκεια της μεταβατικής περιόδου, η εισαγωγή των απαιτήσεων περί ιδίων κεφαλαίων θα πρέπει να γίνεται σταδιακά. Είναι κρίσιμο να διασφαλιστεί ότι η εν λόγω σταδιακή εισαγωγή συνάδει με τις πρόσφατες βελτιώσεις που έγιναν στα κράτη μέλη όσον αφορά τα απαιτούμενα επίπεδα ιδίων κεφαλαίων και τον ορισμό των ιδίων κεφαλαίων που ισχύει στα κράτη μέλη. Για τον σκοπό αυτόν, κατά τη μεταβατική περίοδο οι αρμόδιες αρχές θα πρέπει να καθορίσουν εντός συγκεκριμένων κατώτατων και ανώτατων ορίων πόσο γρήγορα θα θεσπιστεί το απαιτούμενο επίπεδο ιδίων κεφαλαίων και προληπτικών προσαρμογών που ορίζονται στον παρόντα κανονισμό.
(118)
Προκειμένου να διευκολυνθεί η ομαλή μετάβαση από τις αποκλίνουσες προληπτικές προσαρμογές που εφαρμόζονται επί του παρόντος στα κράτη μέλη στο σύνολο των προληπτικών προσαρμογών που ορίζονται στον παρόντα κανονισμό, οι αρμόδιες αρχές θα πρέπει να μπορούν κατά τη διάρκεια της μεταβατικής περιόδου να απαιτούν διαρκώς από τα ιδρύματα, σε περιορισμένο βαθμό, να προβούν σε προληπτικές προσαρμογές των ιδίων κεφαλαίων κατά παρέκκλιση από τον παρόντα κανονισμό.
(119)
Προκειμένου να διασφαλιστεί ότι τα ιδρύματα θα έχουν αρκετό χρόνο για να ικανοποιήσουν τα νέα απαιτούμενα επίπεδα και τον ορισμό των ιδίων κεφαλαίων, ορισμένα κεφαλαιακά μέσα που δεν συμμορφώνονται με τον ορισμό των ιδίων κεφαλαίων που περιλαμβάνεται στον παρόντα κανονισμό θα πρέπει να εξαλειφθούν σταδιακά μεταξύ της 1ης Ιανουαρίου 2013 και της 31ης Δεκεμβρίου 2021. Επιπλέον, ορισμένα μέσα εισφοράς κεφαλαίου από το κράτος θα πρέπει να αναγνωρίζονται πλήρως στα ίδια κεφάλαια για περιορισμένη περίοδο. Επιπλέον, υπό ορισμένες συνθήκες, η διαφορά από την έκδοση μετοχών υπέρ το άρτιο που αφορά στοιχεία αποδεκτά ως ίδια κεφάλαια δυνάμει των μέτρων μεταφοράς της οδηγίας 2006/48/ΕΚ στην εθνική νομοθεσία θα πρέπει να θεωρείται αποδεκτή για συμπερίληψη στα στοιχεία κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1.
(120)
Προκειμένου να διασφαλιστεί η προοδευτική σύγκλιση προς ομοιογενείς κανόνες δημοσιοποίησης από τα ιδρύματα ώστε να παρέχονται στους συμμετέχοντες στην αγορά ακριβείς και λεπτομερείς πληροφορίες όσον αφορά το προφίλ κινδύνου κάθε ιδρύματος, οι απαιτήσεις δημοσιοποίησης θα πρέπει να επιβληθούν σταδιακά.
(121)
Προκειμένου να ληφθούν υπόψη οι εξελίξεις και οι εμπειρίες από την αγορά στην εφαρμογή του παρόντος κανονισμού, η Επιτροπή θα πρέπει να κληθεί να υποβάλει στο Ευρωπαϊκό Κοινοβούλιο και το Συμβούλιο εκθέσεις, σε συνδυασμό με νομοθετικές προτάσεις, κατά περίπτωση, σχετικά με την πιθανή επίδραση των κεφαλαιακών απαιτήσεων στον οικονομικό κύκλο των ελάχιστων απαιτήσεων ιδίων κεφαλαίων για τα ανοίγματα υπό μορφή καλυμμένων ομολόγων, τα μεγάλα χρηματοδοτικά ανοίγματα, τις απαιτήσεις ρευστότητας, τη μόχλευση, τα ανοίγματα σε μεταφερόμενο πιστωτικό κίνδυνο, τον πιστωτικό κίνδυνο αντισυμβαλλομένου και τη μέθοδο αρχικού ανοίγματος, τα ανοίγματα λιανικής τραπεζικής, τον ορισμό του επιλέξιμου κεφαλαίου και το επίπεδο εφαρμογής του παρόντος κανονισμού.
(122)
Πρωταρχικός στόχος του νομικού πλαισίου για τα πιστωτικά ιδρύματα θα πρέπει να είναι η διασφάλιση της λειτουργίας ζωτικών υπηρεσιών προς την πραγματική οικονομία, περιορίζοντας παράλληλα την πιθανότητα επέλευσης ηθικού κινδύνου. Ο διαρθρωτικός διαχωρισμός τραπεζικών δραστηριοτήτων λιανικής και επενδύσεων εντός ενός τραπεζικού ομίλου θα μπορούσε να είναι ένα από τα βασικά εργαλεία προς αυτόν τον στόχο. Συνεπώς, καμία διάταξη του παρόντος ρυθμιστικού πλαισίου δεν θα πρέπει να εμποδίζει τη θέσπιση μέτρων για την υλοποίηση αυτού του διαχωρισμού. Θα πρέπει να ζητηθεί από την Επιτροπή να αναλύσει το ζήτημα του διαρθρωτικού διαχωρισμού στην Ένωση και να υποβάλει έκθεση συνοδευόμενη, όπου απαιτείται, από νομοθετικές προτάσεις, στο Ευρωπαϊκό Κοινοβούλιο και το Συμβούλιο.
(123)
Ομοίως, προκειμένου να προστατευτούν οι καταθέτες και να διατηρηθεί η χρηματοπιστωτική σταθερότητα, τα κράτη μέλη θα πρέπει επίσης να έχουν τη δυνατότητα να λαμβάνουν διαρθρωτικά μέτρα δυνάμει των οποίων τα πιστωτικά ιδρύματα που διαθέτουν άδεια λειτουργίας στο οικείο κράτος μέλος υποχρεούνται να μειώσουν τα ανοίγματά τους προς διαφορετικές νομικές οντότητες ανάλογα με τις δραστηριότητές τους και ανεξαρτήτως του τόπου διεκπεραίωσης των δραστηριοτήτων αυτών. Εντούτοις, επειδή τέτοια μέτρα θα μπορούσαν να έχουν αρνητικές επιπτώσεις κατατμίζοντας την εσωτερική αγορά, θα πρέπει να εγκρίνονται μόνο όταν υπόκεινται σε αυστηρούς όρους, εκκρεμούσας της θέσης σε ισχύ μελλοντικής νομικής πράξης με την οποία τα εν λόγω μέτρα εναρμονίζονται ρητώς.
(124)
Για να προσδιοριστούν οι απαιτήσεις που προβλέπονται στον παρόντα κανονισμό, η Επιτροπή θα πρέπει να εξουσιοδοτηθεί να εκδίδει πράξεις σύμφωνα με το άρθρο 290 ΣΛΕΕ όσον αφορά τις τεχνικές προσαρμογές του παρόντος Κανονισμού, ώστε να αποσαφηνιστούν ορισμοί που θα διασφαλίζουν την ενιαία εφαρμογή του παρόντος κανονισμού ή να ληφθούν υπόψη οι εξελίξεις στις χρηματοπιστωτικές αγορές, να ευθυγραμμιστούν η ορολογία και οι ορισμοί των πλαισίων σύμφωνα με μεταγενέστερες σχετικές πράξεις, να προσαρμοσθούν οι περί ιδίων κεφαλαίων διατάξεις του παρόντος κανονισμού ώστε να αντικατοπτρίζονται οι εξελίξεις στα λογιστικά πρότυπα ή στο ενωσιακό δίκαιο, ή όσον αφορά τη σύγκλιση των μεθόδων εποπτείας, να διευρυνθούν οι κατάλογοι των κατηγοριών ανοίγματος για τους σκοπούς της τυποποιημένης προσέγγισης ή της προσέγγισης ΠΕΔ προκειμένου να ληφθούν υπόψη οι εξελίξεις στις χρηματοπιστωτικές αγορές, να αναπροσαρμοσθούν ορισμένα ποσά σχετικά με αυτές τις κατηγορίες ανοίγματος ώστε να συνυπολογίζονται οι επιπτώσεις του πληθωρισμού, να αναπροσαρμοσθούν ο κατάλογος και η κατάταξη των εκτός ισολογισμού στοιχείων και να αναπροσαρμοσθούν συγκεκριμένες διατάξεις και τεχνικά κριτήρια σχετικά με την αντιμετώπιση του πιστωτικού κινδύνου αντισυμβαλλομένου, την τυποποιημένη προσέγγιση και την προσέγγιση ΠΕΔ, τον μετριασμό του πιστωτικού κινδύνου, την τιτλοποίηση, τον λειτουργικό κίνδυνο, τον κίνδυνο αγοράς, τη ρευστότητα, τη μόχλευση και τη δημοσιοποίηση, ώστε να λαμβάνονται υπόψη οι εξελίξεις στις χρηματοπιστωτικές αγορές ή στα λογιστικά πρότυπα ή στο ενωσιακό δίκαιο ή σχετικά με τη σύγκλιση των μεθόδων εποπτείας και της μέτρησης κινδύνου, και για να συνεκτιμηθεί το αποτέλεσμα της επανεξέτασης διαφόρων θεμάτων σχετικών με το πεδίο εφαρμογής της οδηγίας 2004/39/ΕΚ.
(125)
Η Επιτροπή θα πρέπει επίσης να εξουσιοδοτηθεί να εκδίδει πράξεις σύμφωνα με το άρθρο 290 ΣΛΕΕ, προκειμένου να ορίσει προσωρινή μείωση του επιπέδου ιδίων κεφαλαίων ή των συντελεστών στάθμισης κινδύνου που προβλέπει ο παρών κανονισμός με απώτερο σκοπό να συνεκτιμήσει τις ειδικές συνθήκες, να διευκρινίσει την εξαίρεση ορισμένων ανοιγμάτων από την εφαρμογή των περί μεγάλων χρηματοδοτικών ανοιγμάτων διατάξεων του παρόντος κανονισμού, να προσδιορίσει τα ποσά που σχετίζονται με τον υπολογισμό των κεφαλαιακών απαιτήσεων για το χαρτοφυλάκιο συναλλαγών ώστε να συνεκτιμώνται οι εξελίξεις στον οικονομικό και νομισματικό τομέα, να προσαρμόσει τις κατηγορίες επιχειρήσεων επενδύσεων που είναι επιλέξιμες για ορισμένες παρεκκλίσεις από τα απαιτούμενα επίπεδα ιδίων κεφαλαίων, ώστε να συνεκτιμώνται οι εξελίξεις στις χρηματοπιστωτικές αγορές, να διευκρινίσει την απαίτηση να έχουν οι επιχειρήσεις επενδύσεων ίδια κεφάλαια ίσα προς το ένα τέταρτο των παγίων εξόδων τους κατά το προηγούμενο έτος προκειμένου να διασφαλιστεί η ενιαία εφαρμογή του παρόντος κανονισμού, να προσδιορίζει τα στοιχεία ιδίων κεφαλαίων από τα οποία θα πρέπει να αφαιρούνται οι συμμετοχές ενός ιδρύματος στα μέσα σχετικών οντοτήτων και να θεσπίσει πρόσθετες μεταβατικές διατάξεις σχετικά με την αντιμετώπιση των αναλογιστικών κερδών και ζημιών κατά τη μέτρηση των υποχρεώσεων για προκαθορισμένες συνταξιοδοτικές παροχές των ιδρυμάτων. Είναι ιδιαίτερα σημαντικό να διεξάγει η Επιτροπή κατάλληλες διαβουλεύσεις, και σε επίπεδο εμπειρογνωμόνων, κατά τις προπαρασκευαστικές εργασίες της. Η Επιτροπή, όταν ετοιμάζει και συντάσσει κατ’ εξουσιοδότηση πράξεις, θα πρέπει να διασφαλίζει την ταυτόχρονη, έγκαιρη και κατάλληλη διαβίβαση των σχετικών εγγράφων στο Ευρωπαϊκό Κοινοβούλιο και το Συμβούλιο.
(126)
Σύμφωνα με τη δήλωση αριθ. 39 που αφορά το άρθρο 290 ΣΛΕΕ, η Επιτροπή θα πρέπει να διαβουλεύεται διαρκώς με εμπειρογνώμονες που ορίζονται από τα κράτη μέλη κατά την προετοιμασία των σχεδίων πράξεων κατ’ εξουσιοδότηση στον τομέα των χρηματοοικονομικών υπηρεσιών, σύμφωνα με τη συνήθη πρακτική της.
(127)
Τεχνικά πρότυπα για τις χρηματοοικονομικές υπηρεσίες θα πρέπει να διασφαλίζουν εναρμόνιση, ομοιογενείς συνθήκες και επαρκή προστασία των καταθετών, των επενδυτών και των καταναλωτών σε ολόκληρη την Ένωση. Καθώς πρόκειται για φορέα με πολύ εξειδικευμένη τεχνογνωσία, ενδείκνυται η ανάθεση στην ΕΑΤ της επεξεργασίας σχεδίων ρυθμιστικών και εκτελεστικών τεχνικών προτύπων άνευ επιλογών πολιτικής, προς υποβολή στην Επιτροπή. Η ΕΑΤ θα πρέπει να εξασφαλίζει αποτελεσματικές διοικητικές διαδικασίες και διαδικασίες υποβολής εκθέσεων κατά την εκπόνηση τεχνικών προτύπων. Οι μορφότυποι υποβολής εκθέσεων είναι ανάλογοι με τη φύση, το μέγεθος και την πολυπλοκότητα των δραστηριοτήτων των ιδρυμάτων.
(128)
Η Επιτροπή θα πρέπει να εγκρίνει σχέδια των ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων που καταρτίζει η ΕΑΤ στους τομείς των αλληλασφαλιστικών ενώσεων, των συνεταιριστικών εταιρειών, των ταμιευτηρίων ή παρόμοιων ιδρυμάτων, ορισμένων μέσων ιδίων κεφαλαίων, προληπτικών προσαρμογών, ποσών που αφαιρούνται από τα ίδια κεφάλαια, πρόσθετων μέσων ιδίων κεφαλαίων, συμφερόντων μειοψηφίας, επικουρικών τραπεζικών υπηρεσιών, της αντιμετώπισης της προσαρμογής πιστωτικού κινδύνου, της πιθανότητας αθέτησης, της ζημίας σε περίπτωση αθέτησης, των προσεγγίσεων στάθμισης κινδύνου των στοιχείων ενεργητικού, της σύγκλισης των εποπτικών πρακτικών, της ρευστότητας και των μεταβατικών ρυθμίσεων για ίδια κεφάλαια, μέσω κατ’ εξουσιοδότηση πράξεων κατά το άρθρο 290 της ΣΛΕΕ και σύμφωνα με τα άρθρα 10 έως 14 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010. Είναι ιδιαίτερα σημαντικό να διεξάγει η Επιτροπή κατάλληλες διαβουλεύσεις, και σε επίπεδο εμπειρογνωμόνων, κατά τις προπαρασκευαστικές εργασίες της. Η Επιτροπή και η ΕΑΤ θα πρέπει να διασφαλίζουν ότι τα εν λόγω πρότυπα και απαιτήσεις μπορούν να εφαρμόζονται από το σύνολο των σχετικών ιδρυμάτων κατά τρόπο ανάλογο προς τη φύση, το μέγεθος και την πολυπλοκότητα των ιδρυμάτων αυτών και των δραστηριοτήτων τους.
(129)
Η εφαρμογή ορισμένων κατ’ εξουσιοδότηση πράξεων που προβλέπονται στον παρόντα κανονισμό, όπως σχετικά με την κατ’ εξουσιοδότηση πράξη που αφορά την απαίτηση για την κάλυψη κινδύνου ρευστότητας, ενδέχεται να έχουν σημαντικό αντίκτυπο στα εποπτευόμενα ιδρύματα και την πραγματική οικονομία. Η Επιτροπή θα πρέπει να διασφαλίσει ότι το Ευρωπαϊκό Κοινοβούλιο και το Συμβούλιο είναι πάντα πλήρως ενημερωμένα όσον αφορά τις σχετικές εξελίξεις σε διεθνές επίπεδο και τις τρέχουσες απόψεις της Επιτροπής αρκετά πριν από τη δημοσίευση των κατ’ εξουσιοδότηση πράξεων.
(130)
Η Επιτροπή θα πρέπει επίσης να εξουσιοδοτηθεί να θεσπίζει εκτελεστικά τεχνικά πρότυπα που καταρτίζονται από την ΕΑΤ σχετικά με την ενοποίηση, τις κοινές αποφάσεις, την υποβολή εκθέσεων, τη δημοσιοποίηση, τα ανοίγματα που εξασφαλίζονται με υποθήκες επί ακινήτων, την αξιολόγηση κινδύνων, τις προσεγγίσεις στάθμισης κινδύνου των στοιχείων ενεργητικού, τους συντελεστές στάθμισης κινδύνου και τον προσδιορισμό ορισμένων ανοιγμάτων, την αντιμετώπιση των δικαιωμάτων προαίρεσης και των πιστοποιητικών επιλογής, των θέσεων σε μέσα μετοχικού κεφαλαίου και σε συνάλλαγμα, τη χρήση των εσωτερικών υποδειγμάτων, τη μόχλευση και τα εκτός ισολογισμού στοιχεία μέσω εκτελεστικών πράξεων δυνάμει του άρθρου 291 ΣΛΕΕ και σύμφωνα με το άρθρο 15 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
(131)
Δεδομένων των λεπτομερειακών χαρακτηριστικών και του αριθμού των ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων που πρόκειται να θεσπιστούν δυνάμει του παρόντος κανονισμού, όταν η Επιτροπή εγκρίνει ένα ρυθμιστικό τεχνικό πρότυπο παρόμοιο με σχέδιο ρυθμιστικού τεχνικού προτύπου που έχει υποβάλει η ΕΑΤ, η προθεσμία μέσα στην οποία το Ευρωπαϊκό Κοινοβούλιο ή το Συμβούλιο δύνανται να εναντιωθούν σε ένα ρυθμιστικό τεχνικό πρότυπο θα πρέπει, κατά περίπτωση, να παραταθεί κατά έναν ακόμα μήνα. Επιπλέον, η Επιτροπή θα πρέπει να αποβλέπει στην εν ευθέτω χρόνω έγκριση των ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων προκειμένου να μπορούν το Ευρωπαϊκό Κοινοβούλιο και το Συμβούλιο να διενεργήσουν πλήρη έλεγχο, λαμβάνοντας υπόψη τον όγκο και την πολυπλοκότητα των ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων και τα λεπτομερειακά χαρακτηριστικά του εσωτερικού κανονισμού, το χρονοδιάγραμμα των εργασιών και τη σύνθεση του Ευρωπαϊκού Κοινοβουλίου και του Συμβουλίου.
(132)
Προκειμένου να διασφαλίζεται υψηλό επίπεδο διαφάνειας, η ΕΑΤ θα πρέπει να ξεκινήσει διαβουλεύσεις με θέμα το σχέδιο τεχνικών προτύπων που αναφέρεται στον παρόντα κανονισμό. Η ΕΑΤ και η Επιτροπή θα πρέπει να ξεκινήσουν το ταχύτερο δυνατόν την προετοιμασία των εκθέσεών τους σχετικά με τις απαιτήσεις ρευστότητας και τη μόχλευση, όπως προβλέπει ο παρών κανονισμός.
(133)
Προκειμένου να εξασφαλιστούν ενιαίοι όροι εφαρμογής του παρόντος κανονισμού, ενδείκνυται να ανατεθούν εκτελεστικές αρμοδιότητες στην Επιτροπή. Οι αρμοδιότητες αυτές θα πρέπει να ασκούνται σύμφωνα με τον κανονισμό (ΕΕ) αριθ. 182/2011 του Ευρωπαϊκού Κοινοβουλίου και του Συμβουλίου, της 16ης Φεβρουαρίου 2011, για τη θέσπιση κανόνων και γενικών αρχών σχετικά με τους τρόπους ελέγχου από τα κράτη μέλη της άσκησης των εκτελεστικών αρμοδιοτήτων από την Επιτροπή (18).
(134)
Σύμφωνα με το άρθρο 345 ΣΛΕΕ, που ορίζει ότι οι Συνθήκες δεν προδικάζουν με κανένα τρόπο τους κανόνες που διέπουν το καθεστώς ιδιοκτησίας στα κράτη μέλη, ο παρών κανονισμού δεν ευνοεί ούτε εισάγει διακρίσεις κατά τύπων ιδιοκτησίας που περιλαμβάνονται στο πεδίο εφαρμογής του.
(135)
Ζητήθηκε η γνώμη του Ευρωπαίου Επόπτη Προστασίας Δεδομένων σύμφωνα με το άρθρο 28 παράγραφος 2 του κανονισμού (ΕΚ) αριθ. 45/2001, ο οποίος διατύπωσε γνώμη (19).
(136)
Ο κανονισμός (ΕΕ) αριθ. 648/2012 θα πρέπει να τροποποιηθεί αναλόγως,
ΕΞΕΔΩΣΑΝ ΤΟΝ ΠΑΡΟΝΤΑ ΚΑΝΟΝΙΣΜΟ:
ΜΕΡΟΣ ΠΡΩΤΟ
ΓΕΝΙΚΕΣ ΔΙΑΤΑΞΕΙΣ
ΤΙΤΛΟΣ I
ΑΝΤΙΚΕΙΜΕΝΟ, ΠΕΔΙΟ ΕΦΑΡΜΟΓΗΣ ΚΑΙ ΟΡΙΣΜΟΙ
Άρθρο 1
Πεδίο εφαρμογής
Ο παρών κανονισμός θεσπίζει ενιαίους κανόνες που αφορούν τις γενικές προληπτικές απαιτήσεις προς τους οποίους οφείλουν να συμμορφώνονται τα ιδρύματα που εποπτεύονται δυνάμει της οδηγίας 2013/36/ΕΕ σε σχέση με τα κατωτέρω στοιχεία:
α)
απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων που αφορούν πλήρως ποσοτικοποιήσιμα, ενιαία και τυποποιημένα στοιχεία πιστωτικού κινδύνου, κινδύνου αγοράς, λειτουργικού κινδύνου και κινδύνου διακανονισμού,
β)
απαιτήσεις περιορισμού των μεγάλων ανοιγμάτων,
γ)
μετά τη θέση σε ισχύ της κατ’ εξουσιοδότηση πράξης που αναφέρεται στο άρθρο 460, απαιτήσεις ρευστότητας που αφορούν πλήρως ποσοτικοποιήσιμα, ενιαία και τυποποιημένα στοιχεία κινδύνου ρευστότητας,
δ)
απαιτήσεις υποβολής εκθέσεων σχετικά με τα στοιχεία α), β) και γ) και με τη μόχλευση,
ε)
απαιτήσεις δημοσιοποίησης.
Ο παρών κανονισμός δεν διέπει τις απαιτήσεις δημοσίευσης για τις αρμόδιες αρχές στον τομέα των προληπτικών κανονιστικών διατάξεων και εποπτείας των ιδρυμάτων όπως ορίζεται στην οδηγία 2013/36/ΕΕ.
Άρθρο 2
Εποπτικές εξουσίες
Για τη διασφάλιση της συμμόρφωσης με τον παρόντα κανονισμό, οι αρμόδιες αρχές έχουν τις εξουσίες και ακολουθούν τις διαδικασίες που ορίζονται στην οδηγία 2013/36/ΕΕ.
Άρθρο 3
Εφαρμογή αυστηρότερων απαιτήσεων από τα ιδρύματα
Ο παρών κανονισμός δεν εμποδίζει τα ιδρύματα να διατηρούν ίδια κεφάλαια και συνιστώσες τους που υπερβαίνουν αυτά που απαιτούνται από τον παρόντα κανονισμό ή να εφαρμόζουν μέτρα αυστηρότερα από τα προβλεπόμενα στον παρόντα κανονισμό.
Άρθρο 4
Ορισμοί
1. Για τους σκοπούς του παρόντος κανονισμού ισχύουν οι ακόλουθοι ορισμοί:
1)
ως «πιστωτικό ίδρυμα» νοείται η επιχείρηση της οποίας η δραστηριότητα συνίσταται στην αποδοχή από το κοινό καταθέσεων ή άλλων επιστρεπτέων κεφαλαίων και στη χορήγηση πιστώσεων για ίδιο λογαριασμό,
2)
ως «επιχείρηση επενδύσεων» νοείται το πρόσωπο όπως ορίζεται στο άρθρο 4 παράγραφος 1 σημείο 1) της οδηγίας 2004/39/ΕΚ, το οποίο υπόκειται στις απαιτήσεις που επιβάλλει η εν λόγω οδηγία, εκτός από:
α)
τα πιστωτικά ιδρύματα,
β)
τις τοπικές επιχειρήσεις,
γ)
τις εταιρείες που δεν είναι αδειοδοτημένες να παρέχουν την παρεπόμενη υπηρεσία που αναφέρεται στο παράρτημα Ι τμήμα B σημείο (1) της οδηγίας 2004/39/ΕΚ, οι οποίες παρέχουν μόνο μία ή περισσότερες από τις επενδυτικές υπηρεσίες και δραστηριότητες που περιλαμβάνονται στο παράρτημα Ι τμήμα Α σημεία (1), (2), (4) και (5) της εν λόγω οδηγίας και οι οποίες δεν επιτρέπεται να κρατούν χρήματα ή τίτλους που ανήκουν στους πελάτες τους και οι οποίες, για αυτόν τον λόγο, δεν μπορούν σε καμία χρονική στιγμή να εμφανίζουν οφειλές έναντι αυτών των πελατών,
3)
ως «ίδρυμα» νοείται πιστωτικό ίδρυμα ή επιχείρηση επενδύσεων,
4)
ως «τοπική επιχείρηση» νοείται η επιχείρηση η οποία πραγματοποιεί συναλλαγές για ίδιο λογαριασμό σε αγορές χρηματοπιστωτικών συμβολαίων μελλοντικής εκπλήρωσης ή δικαιωμάτων προαίρεσης ή άλλων παράγωγων μέσων και σε αγορές μετρητών με αποκλειστικό σκοπό την αντιστάθμιση θέσεων σε αγορές παράγωγων μέσων ή η οποία πραγματοποιεί συναλλαγές για λογαριασμό άλλων μελών των εν λόγω αγορών και καλύπτεται από την εγγύηση εκκαθαριστικών μελών των ίδιων αγορών, όπου η ευθύνη για την εξασφάλιση της εκτέλεσης των συμβάσεων τέτοιων επιχειρήσεων αναλαμβάνεται από εκκαθαριστικά μέλη των ίδιων αγορών,
5)
ως «ασφαλιστική επιχείρηση» νοείται η ασφαλιστική επιχείρηση όπως ορίζεται στο άρθρο 13 σημείο 1) της οδηγίας 2009/138/ΕΚ του Ευρωπαϊκού Κοινοβουλίου και του Συμβουλίου, της 25ης Νοεμβρίου 2009, σχετικά με την ανάληψη και την άσκηση δραστηριοτήτων ασφάλισης και αντασφάλισης (Φερεγγυότητα II) (20),
6)
ως «αντασφαλιστική επιχείρηση» νοείται η αντασφαλιστική επιχείρηση όπως ορίζεται στο άρθρο 13 σημείο 4) της οδηγίας 2009/138/ΕΚ,
7)
ως «οργανισμός συλλογικών επενδύσεων» ή «ΟΣΕ» νοείται ένας ΟΣΕΚΑ όπως ορίζεται στο άρθρο 1 παράγραφος 2 της οδηγίας 2009/65/ΕΚ του Ευρωπαϊκού Κοινοβουλίου και του Συμβουλίου, της 13ης Ιουλίου 2009, για τον συντονισμό των νομοθετικών, κανονιστικών και διοικητικών διατάξεων σχετικά με ορισμένους οργανισμούς συλλογικών επενδύσεων σε κινητές αξίες (ΟΣΕΚΑ) (21), περιλαμβανομένων, εκτός εάν άλλως προβλέπεται, οντοτήτων τρίτων χωρών οι οποίες εκτελούν παρόμοιες δραστηριότητες, που υπόκεινται σε εποπτεία σύμφωνα με το ενωσιακό δίκαιο ή το δίκαιο τρίτης χώρας που εφαρμόζει εποπτικές και ρυθμιστικές απαιτήσεις τουλάχιστον ισοδύναμες με εκείνες που εφαρμόζονται στην Ένωση, ένας ΟΕΕ όπως ορίζεται στο άρθρο 4 παράγραφος 1 στοιχείο α) της οδηγίας 2011/61/ΕΕ του Ευρωπαϊκού Κοινοβουλίου και του Συμβουλίου, της 8ης Ιουνίου 2011, σχετικά με τους διαχειριστές οργανισμών εναλλακτικών επενδύσεων (22) ή ένας εκτός ΕΕ ΟΕΕ, όπως ορίζεται στο άρθρο 4 παράγραφος 1 στοιχείο αα) της εν λόγω οδηγίας,
8)
ως «οντότητα του δημόσιου τομέα» νοείται διοικητικός μη εμπορικός οργανισμός υπεύθυνος έναντι κεντρικών κυβερνήσεων, περιφερειακών κυβερνήσεων ή τοπικών αρχών ή έναντι αρχών που ασκούν τα ίδια καθήκοντα με τις περιφερειακές κυβερνήσεις και τις τοπικές αρχές, ή μη εμπορική επιχείρηση που ανήκει ή έχει ιδρυθεί και τελεί υπό την αιγίδα κεντρικών κυβερνήσεων, περιφερειακών κυβερνήσεων ή τοπικών αρχών και που έχει ειδικές εγγυητικές ρυθμίσεις, και μπορεί να περιλαμβάνει αυτοδιοικούμενους φορείς, η λειτουργία των οποίων διέπεται από νόμο και οι οποίοι βρίσκονται υπό δημόσια εποπτεία,
9)
ως «διοικητικό όργανο» νοείται το διοικητικό όργανο όπως ορίζεται στο άρθρο 3 παράγραφος 1 σημείο 7) της οδηγίας 2013/36/ΕΕ,
10)
ως «ανώτερα διοικητικά στελέχη» νοούνται τα ανώτερα διοικητικά στελέχη όπως ορίζονται στο άρθρο 3 παράγραφος 1 σημείο 9) της οδηγίας 2013/36/ΕΕ,
11)
ως «συστημικός κίνδυνος» νοείται ο συστημικός κίνδυνος όπως ορίζεται στο άρθρο 3 παράγραφος 1 σημείο 10) της οδηγίας 2013/36/ΕΕ,
12)
ως «κίνδυνος του υποδείγματος» νοείται ο κίνδυνος του υποδείγματος όπως ορίζεται στο άρθρο 3 παράγραφος 1 σημείο 11) της οδηγίας 2013/36/ΕΕ,
13)
ως «μεταβιβάζουσα οντότητα» νοείται οντότητα η οποία:
α)
η ίδια ή μέσω συγγενικών οντοτήτων, άμεσα ή έμμεσα, συμμετείχε στην αρχική συμφωνία με την οποία δημιουργήθηκαν οι υποχρεώσεις ή οι δυνητικές υποχρεώσεις του χρεώστη ή του δυνητικού χρεώστη, οι οποίες οδηγούν στο υπό τιτλοποίηση άνοιγμα, ή
β)
αγοράζει τα ανοίγματα τρίτου για λογαριασμό της ίδιας και, κατόπιν, τα τιτλοποιεί,
14)
ως «ανάδοχο» νοείται ένα ίδρυμα διαφορετικό από το μεταβιβάζον ίδρυμα, το οποίο καταρτίζει και διαχειρίζεται ένα πρόγραμμα έκδοσης εμπορικών χρεογράφων εξασφαλισμένων με στοιχεία ενεργητικού ή άλλο πρόγραμμα τιτλοποίησης που αγοράζει ανοίγματα από τρίτες οντότητες,
15)
ως «μητρική επιχείρηση» νοείται:
α)
η μητρική επιχείρηση κατά την έννοια των άρθρων 1 και 2 της οδηγίας 83/349/ΕΟΚ,
β)
για τους σκοπούς του τμήματος ΙΙ των κεφαλαίων 3 και 4 των τίτλων VΙΙ και VIII της οδηγίας 2013/36/ΕΕ, καθώς και του μέρους V του παρόντος κανονισμού, η μητρική επιχείρηση κατά την έννοια του άρθρου 1 παράγραφος 1 της οδηγίας 83/349/ΕΟΚ και κάθε επιχείρηση η οποία ασκεί πράγματι δεσπόζουσα επιρροή επί άλλης επιχείρησης,
16)
ως «θυγατρική» νοείται:
α)
η θυγατρική επιχείρηση κατά την έννοια των άρθρων 1 και 2 της οδηγίας 83/349/ΕΟΚ,
β)
η θυγατρική επιχείρηση κατά την έννοια του άρθρου 1 παράγραφος 1 της οδηγίας 83/349/ΕΟΚ και κάθε επιχείρηση επί της οποίας η μητρική επιχείρηση ασκεί πράγματι δεσπόζουσα επιρροή.
Οι θυγατρικές θυγατρικών θεωρούνται επίσης θυγατρικές της επιχείρησης που είναι η αρχική τους μητρική επιχείρηση,
17)
ως «υποκατάστημα» νοείται ο τόπος επιχείρησης νομικώς εξαρτώμενης από ίδρυμα, η οποία διενεργεί άμεσα, όλες ή ορισμένες από τις συναλλαγές που εντάσσονται στις δραστηριότητες των ιδρυμάτων,
18)
ως «επιχείρηση παροχής επικουρικών υπηρεσιών» νοείται η επιχείρηση της οποίας η κύρια δραστηριότητα συνίσταται στην κατοχή ή διαχείριση περιουσίας, στη διαχείριση υπηρεσιών επεξεργασίας δεδομένων ή σε παρεμφερή δραστηριότητα επικουρικής φύσης ως προς την κύρια δραστηριότητα ενός ή περισσότερων ιδρυμάτων,
19)
ως «εταιρεία διαχείρισης» νοείται η εταιρεία διαχείρισης όπως ορίζεται στο άρθρο 2 σημείο 5) της οδηγίας 2002/87/ΕΚ και ο ΔΟΕΕ όπως ορίζεται στο άρθρο 4 παράγραφος 1 στοιχείο β) της οδηγίας 2011/61/ΕΕ, περιλαμβανομένων, εάν δεν προβλέπεται άλλως, οντοτήτων τρίτων χωρών που διεξάγουν παρόμοιες δραστηριότητες και υπόκεινται στο δίκαιο τρίτης χώρας που εφαρμόζει προληπτικές εποπτικές και ρυθμιστικές απαιτήσεις τουλάχιστον ισοδύναμες με αυτές που εφαρμόζονται στην Ένωση,
20)
ως «χρηματοδοτική εταιρεία συμμετοχών» νοείται ένα χρηματοδοτικό ίδρυμα οι θυγατρικές του οποίου είναι, αποκλειστικώς ή κυρίως, ιδρύματα ή χρηματοδοτικά ιδρύματα, ενώ μία τουλάχιστον από τις θυγατρικές αυτές επιχειρήσεις είναι ίδρυμα, και δεν είναι μικτή χρηματοοικονομική εταιρεία συμμετοχών,
21)
ως «μικτή χρηματοοικονομική εταιρεία συμμετοχών» νοείται η μικτή χρηματοοικονομική εταιρεία συμμετοχών όπως ορίζεται στο άρθρο 2 σημείο 15) της οδηγίας 2002/87/ΕΚ,
22)
ως «μικτή εταιρεία συμμετοχών» νοείται η μητρική εταιρεία η οποία δεν είναι χρηματοδοτική εταιρεία συμμετοχών ή ίδρυμα ή μικτή χρηματοοικονομική εταιρεία συμμετοχών και μεταξύ των θυγατρικών της οποίας περιλαμβάνεται ένα τουλάχιστον ίδρυμα,
23)
ως «ασφαλιστική επιχείρηση τρίτης χώρας» νοείται η ασφαλιστική επιχείρηση τρίτης χώρας όπως ορίζεται στο άρθρο 13 σημείο 3) της οδηγίας 2009/138/ΕΚ,
24)
ως «αντασφαλιστική επιχείρηση τρίτης χώρας» νοείται η αντασφαλιστική επιχείρηση τρίτης χώρας όπως ορίζεται στο άρθρο 13 σημείο 6) της οδηγίας 2009/138/ΕΚ,
25)
ως «αναγνωρισμένη επιχείρηση επενδύσεων τρίτων χωρών» νοείται η επιχείρηση η οποία πληροί όλες τις ακόλουθες προϋποθέσεις:
α)
εάν ήταν εγκατεστημένη εντός της Ένωσης, θα καλυπτόταν από τον ορισμό της επιχείρησης επενδύσεων,
β)
έχει άδεια λειτουργίας σε τρίτη χώρα,
γ)
υπόκειται σε και οφείλει να τηρεί κανόνες προληπτικής εποπτείας που θεωρούνται από τις αρμόδιες αρχές ως τουλάχιστον εξίσου αυστηροί με τους κανόνες που θεσπίζει ο παρών κανονισμός ή η οδηγία 2013/36/ΕΕ,
26)
ως «χρηματοδοτικό ίδρυμα» νοείται μια επιχείρηση πλην ιδρύματος, η κύρια δραστηριότητα της οποίας συνίσταται στην απόκτηση συμμετοχών ή στην άσκηση μίας ή περισσότερων από τις δραστηριότητες που παρατίθενται στα σημεία 2 έως 12 και στο σημείο 15 του παραρτήματος I της οδηγίας 2013/36/ΕΕ, περιλαμβανομένων των χρηματοδοτικών εταιρειών συμμετοχών, των μικτών χρηματοοικονομικών εταιρειών συμμετοχών, των ιδρυμάτων πληρωμών κατά την έννοια της οδηγίας 2007/64/ΕΚ του Ευρωπαϊκού Κοινοβουλίου και του Συμβουλίου, της 13ης Νοεμβρίου 2007, για τις υπηρεσίες πληρωμών στην εσωτερική αγορά (23) και των εταιρειών διαχείρισης, αλλά αποκλειομένων των ασφαλιστικών εταιρειών χαρτοφυλακίου και των ασφαλιστικών εταιρειών χαρτοφυλακίου μεικτής δραστηριότητας όπως ορίζονται στο άρθρο 212 παράγραφος 1 στοιχείο ζ) της οδηγίας 2009/138/ΕΚ,
27)
ως «οντότητα του χρηματοπιστωτικού τομέα» νοείται οποιοσδήποτε από τους κατωτέρω φορείς:
α)
ίδρυμα,
β)
χρηματοδοτικό ίδρυμα,
γ)
επιχείρηση παροχής επικουρικών υπηρεσιών που περιλαμβάνεται στην ενοποιημένη χρηματοοικονομική κατάσταση ενός ιδρύματος,
δ)
ασφαλιστική επιχείρηση,
ε)
ασφαλιστική επιχείρηση τρίτης χώρας,
στ)
αντασφαλιστική επιχείρηση,
ζ)
αντασφαλιστική επιχείρηση τρίτης χώρας,
η)
ασφαλιστική εταιρεία χαρτοφυλακίου,
θ)
μικτή εταιρεία συμμετοχών,
ι)
ασφαλιστική εταιρεία χαρτοφυλακίου μικτής δραστηριότητας όπως ορίζεται στο άρθρο 212 παράγραφος 1 στοιχείο ζ) της οδηγίας 2009/138/ΕΚ,
ια)
επιχείρηση που εξαιρείται από το πεδίο εφαρμογής της οδηγίας 2009/138/ΕΚ σύμφωνα με το άρθρο 4 της εν λόγω οδηγίας,
ιβ)
επιχείρηση τρίτης χώρας με κύρια δραστηριότητα συγκρίσιμη με οποιαδήποτε από τις οντότητες των στοιχείων α) έως ια),
28)
ως «μητρικό ίδρυμα εγκατεστημένο σε κράτος μέλος» νοείται το ίδρυμα εντός κράτους μέλους το οποίο διαθέτει θυγατρικό ίδρυμα ή χρηματοδοτικό ίδρυμα ή το οποίο κατέχει συμμετοχή σε τέτοιο ίδρυμα ή χρηματοδοτικό ίδρυμα και το οποίο δεν αποτελεί το ίδιο θυγατρική άλλου ιδρύματος με άδεια λειτουργίας στο ίδιο κράτος μέλος ή χρηματοδοτικής εταιρείας συμμετοχών ή μικτής χρηματοοικονομικής εταιρείας συμμετοχών που έχει ιδρυθεί στο ίδιο κράτος μέλος,
29)
ως «μητρικό ίδρυμα εγκατεστημένο στην ΕΕ» νοείται το μητρικό ίδρυμα εντός κράτους μέλους, το οποίο δεν αποτελεί θυγατρική άλλου ιδρύματος με άδεια λειτουργίας σε οποιοδήποτε κράτος μέλος ή χρηματοδοτικής εταιρείας συμμετοχών ή μικτής χρηματοοικονομικής εταιρείας συμμετοχών που έχει ιδρυθεί σε οποιοδήποτε κράτος μέλος,
30)
ως «μητρική χρηματοδοτική εταιρεία συμμετοχών εγκατεστημένη σε κράτος μέλος» νοείται μια χρηματοδοτική εταιρεία συμμετοχών η οποία δεν αποτελεί η ίδια θυγατρική ιδρύματος με άδεια λειτουργίας στο ίδιο κράτος μέλος ή άλλης χρηματοδοτικής εταιρείας συμμετοχών ή μικτής χρηματοοικονομικής εταιρείας συμμετοχών που έχει ιδρυθεί στο ίδιο κράτος μέλος,
31)
ως «μητρική χρηματοδοτική εταιρεία συμμετοχών εγκατεστημένη στην ΕΕ» νοείται η μητρική χρηματοδοτική εταιρεία συμμετοχών εντός κράτους μέλους η οποία δεν αποτελεί θυγατρική ιδρύματος με άδεια λειτουργίας σε οποιοδήποτε κράτος μέλος ή άλλης χρηματοδοτικής εταιρείας συμμετοχών ή μικτής χρηματοοικονομικής εταιρείας συμμετοχών που έχει ιδρυθεί σε οποιοδήποτε κράτος μέλος,
32)
ως «μητρική μικτή χρηματοοικονομική εταιρεία συμμετοχών εγκατεστημένη σε κράτος μέλος» νοείται μια μικτή χρηματοοικονομική εταιρεία συμμετοχών η οποία δεν αποτελεί η ίδια θυγατρική ιδρύματος με άδεια λειτουργίας στο ίδιο κράτος μέλος, ή χρηματοδοτικής εταιρείας συμμετοχών ή μικτής χρηματοοικονομικής εταιρείας συμμετοχών που έχει ιδρυθεί στο ίδιο κράτος μέλος,
33)
ως «μητρική μικτή χρηματοοικονομική εταιρεία συμμετοχών εγκατεστημένη στην ΕΕ» νοείται η μητρική μικτή χρηματοοικονομική εταιρεία συμμετοχών εντός κράτους μέλους η οποία δεν αποτελεί θυγατρική ιδρύματος με άδεια λειτουργίας σε οποιοδήποτε κράτος μέλος ή άλλης χρηματοδοτικής εταιρείας συμμετοχών ή μικτής χρηματοοικονομικής εταιρείας συμμετοχών που έχει ιδρυθεί σε οποιοδήποτε κράτος μέλος,
34)
ως «κεντρικός αντισυμβαλλόμενος» ή «CCP» νοείται ο CCP όπως ορίζεται στο άρθρο 2 σημείο 1) του κανονισμού (ΕΕ) 648/2012,
35)
ως «συμμετοχή» νοείται η συμμετοχή κατά την έννοια της πρώτης πρότασης του άρθρου 17 της τέταρτης οδηγίας 78/660/ΕΟΚ του Συμβουλίου, της 25ης Ιουλίου 1978, περί των ετησίων λογαριασμών εταιρειών ορισμένων μορφών (24), ή η άμεση ή έμμεση κατοχή τουλάχιστον του 20 % ή περισσότερο των δικαιωμάτων ψήφου ή του κεφαλαίου μιας επιχείρησης·
36)
ως «ειδική συμμετοχή» νοείται η άμεση ή έμμεση κατοχή κεφαλαίου που αντιπροσωπεύει τουλάχιστον το 10 % του κεφαλαίου ή των δικαιωμάτων ψήφου μιας επιχείρησης ή που καθιστά δυνατή την άσκηση ουσιώδους επιρροής στη διαχείριση της επιχείρησης αυτής,
37)
ως «έλεγχος» νοείται η σχέση μεταξύ μητρικής και θυγατρικής επιχείρησης, ως ορίζεται στο άρθρο 1 της οδηγίας 83/349/ΕΟΚ ή τα λογιστικά πρότυπα στα οποία υπόκειται ίδρυμα δυνάμει του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1606/2002 ή παρεμφερής σχέση μεταξύ κάθε φυσικού ή νομικού προσώπου και επιχείρησης,
38)
ως «στενοί δεσμοί» νοείται η κατάσταση κατά την οποία δύο ή περισσότερα φυσικά ή νομικά πρόσωπα συνδέονται μεταξύ τους με έναν από τους κάτωθι τρόπους:
α)
συμμετοχή υπό μορφή ιδιοκτησίας, άμεσης ή μέσω ελέγχου, του 20 % ή ανώτερου ποσοστού των δικαιωμάτων ψήφου ή του κεφαλαίου μιας επιχείρησης,
β)
έλεγχος,
γ)
η κατάσταση κατά την οποία αμφότερα ή όλα τα πρόσωπα αυτά συνδέονται σταθερά με το αυτό τρίτο πρόσωπο μέσω ελέγχου,
39)
ως «ομάδα συνδεδεμένων πελατών» νοείται ένα εκ των εξής:
α)
δύο ή περισσότερα πρόσωπα, φυσικά ή νομικά, τα οποία, πλην αντιθέτου αποδείξεως, συνιστούν ενιαίο κίνδυνο, διότι το ένα ελέγχει, άμεσα ή έμμεσα, το άλλο ή τα άλλα,
β)
δύο ή περισσότερα πρόσωπα, φυσικά ή νομικά, μεταξύ των οποίων δεν υπάρχει σχέση ελέγχου κατά την έννοια του στοιχείου α), αλλά τα οποία θεωρούνται ως αποτελούντα έναν ενιαίο κίνδυνο διότι συνδέονται μεταξύ τους κατά τρόπο που, εάν ένα από αυτά αντιμετωπίζει χρηματοοικονομικά προβλήματα, και ιδίως δυσκολίες χρηματοδότησης ή αποπληρωμής, το άλλο ή όλα τα άλλα πιθανόν να αντιμετωπίσουν επίσης δυσκολίες χρηματοδότησης ή αποπληρωμής.
Κατά παρέκκλιση των στοιχείων α) και β), σε περίπτωση που μια κεντρική κυβέρνηση ελέγχει άμεσα ή διασυνδέεται άμεσα με περισσότερα από ένα φυσικά ή νομικά πρόσωπα, το σύνολο που αποτελείται από την κεντρική κυβέρνηση και όλα τα φυσικά ή νομικά πρόσωπα που ελέγχονται άμεσα ή έμμεσα από αυτή σύμφωνα με το στοιχείο α) ή διασυνδέονται με αυτή σύμφωνα με το στοιχείο β) μπορεί να θεωρείται ότι δε συνιστά ομάδα συνδεδεμένων πελατών. Αντιθέτως, η ύπαρξη ομάδας συνδεδεμένων πελατών που σχηματίζεται από την κεντρική κυβέρνηση και λοιπά φυσικά ή νομικά πρόσωπα μπορεί να αξιολογηθεί χωριστά για κάθε ένα από τα πρόσωπα που ελέγχονται άμεσα από αυτή σύμφωνα με το στοιχείο α) ή διασυνδέονται άμεσα με αυτή σύμφωνα με το στοιχείο β) και για το σύνολο των φυσικών και νομικών προσώπων που ελέγχονται από το εν λόγω πρόσωπο σύμφωνα με το στοιχείο α) ή διασυνδέονται με το εν λόγω πρόσωπο σύμφωνα με το στοιχείο β), συμπεριλαμβανομένης της κεντρικής κυβέρνησης. Το ίδιο ισχύει και σε περιπτώσεις περιφερειακών κυβερνήσεων ή τοπικών αρχών στις οποίες εφαρμόζεται το άρθρο 115 παράγραφος 2,
40)
ως «αρμόδια αρχή» νοείται η δημόσια αρχή ή το όργανο που έχουν επίσημα αναγνωριστεί από το εθνικό δίκαιο και έχουν εξουσιοδοτηθεί βάσει του εθνικού δικαίου να εποπτεύουν ιδρύματα ως υπαγόμενα στο σύστημα εποπτείας που εφαρμόζεται στο οικείο κράτος μέλος,
41)
ως «αρχή ενοποιημένης εποπτείας» νοείται η αρχή που είναι αρμόδια για την άσκηση εποπτείας σε ενοποιημένη βάση των μητρικών ιδρυμάτων που είναι εγκατεστημένα στην ΕΕ και των ιδρυμάτων που ελέγχονται από μητρικές χρηματοδοτικές εταιρείες συμμετοχών εγκατεστημένες στην ΕΕ ή μητρικές μικτές χρηματοοικονομικές εταιρείες συμμετοχών εγκατεστημένες στην ΕΕ,
42)
ως «άδεια λειτουργίας» νοείται μια πράξη, οποιασδήποτε μορφής, των αρχών, από την οποία απορρέει το δικαίωμα άσκησης της επιχειρηματικής δραστηριότητας,
43)
ως «κράτος μέλος προέλευσης» νοείται το κράτος μέλος όπου έχει χορηγηθεί άδεια λειτουργίας σε ίδρυμα,
44)
ως «κράτος μέλος υποδοχής» νοείται το κράτος μέλος όπου ίδρυμα έχει υποκατάστημα ή παρέχει υπηρεσίες,
45)
ως «κεντρικές τράπεζες του ΕΣΚΤ» νοούνται οι εθνικές κεντρικές τράπεζες που είναι μέλη του Ευρωπαϊκού Συστήματος Κεντρικών Τραπεζών (ΕΣΚΤ) και η Ευρωπαϊκή Κεντρική Τράπεζα (ΕΚΤ),
46)
ως «κεντρικές τράπεζες» νοούνται οι κεντρικές τράπεζες του ΕΣΚΤ και οι κεντρικές τράπεζες τρίτων χωρών,
47)
ως «ενοποιημένη κατάσταση» νοείται η κατάσταση που προκύπτει από την εφαρμογή των απαιτήσεων του παρόντος κανονισμού σύμφωνα με το πρώτο μέρος τίτλο ΙΙ κεφάλαιο 2 σε ένα ίδρυμα, ως εάν το εν λόγω ίδρυμα αποτελούσε ένα ενιαίο ίδρυμα από κοινού με μία ή περισσότερες άλλες οντότητες,
48)
ως «ενοποιημένη βάση» νοείται η βάση της ενοποιημένης κατάστασης,
49)
«υποενοποιημένη βάση» σημαίνει βάσει της ενοποιημένης κατάστασης μητρικού ιδρύματος, μητρικής χρηματοδοτικής εταιρείας συμμετοχών ή της μητρικής μικτής χρηματοοικονομικής εταιρείας συμμετοχών που δεν περιλαμβάνει υποομάδα οντοτήτων ή βάσει της ενοποιημένης κατάστασης μητρικού ιδρύματος, μητρικής χρηματοδοτικής εταιρείας συμμετοχών ή μητρικής μικτης χρηματοοικονομικής εταιρείας συμμετοχών που δεν είναι το τελικό μητρικό ίδρυμα, η τελική μητρική χρηματοδοτική εταιρεία συμμετοχών ή η τελική μητρική μικτή χρηματοοικονομική εταιρεία συμμετοχών,
50)
ως «χρηματοοικονομικό μέσο» νοείται οποιοδήποτε από τα κατωτέρω στοιχεία:
α)
η σύμβαση από την οποία προκύπτει ένα χρηματοοικονομικό στοιχείο ενεργητικού για το ένα συμβαλλόμενο μέρος και ένα χρηματοπιστωτικό στοιχείο παθητικού ή ιδίου κεφαλαίου για το έτερο συμβαλλόμενο μέρος,
β)
μέσο που ορίζεται στο παράρτημα Ι τμήμα Γ της οδηγίας 2004/39/ΕΚ,
γ)
ένα παράγωγο χρηματοοικονομικό μέσο,
δ)
ένα πρωτογενές χρηματοοικονομικό μέσο,
ε)
ένα μέσο σε μετρητά.
Τα μέσα που αναφέρονται στα στοιχεία α), β) και γ) είναι χρηματοοικονομικά μέσα μόνο εάν η αξία τους προκύπτει από την τιμή υποκείμενου χρηματοοικονομικά μέσου ή από την τιμή άλλου υποκείμενου στοιχείου, ποσοστού ή δείκτη,
51)
ως «αρχικό κεφάλαιο» νοούνται το ποσό και τα είδη των ιδίων κεφαλαίων που ορίζονται στο άρθρο 12 της οδηγίας 2013/36/ΕΕ για τα πιστωτικά ιδρύματα και στον τίτλο IV της εν λόγω οδηγίας για τις επιχειρήσεις επενδύσεων,
52)
ως «λειτουργικός κίνδυνος» νοείται ο κίνδυνος ζημιών οφειλόμενων στην ανεπάρκεια ή την αποτυχία εσωτερικών διαδικασιών, ατόμων και συστημάτων ή σε εξωτερικά γεγονότα και περιλαμβάνει τον νομικό κίνδυνο,
53)
ως «κίνδυνος απομείωσης της αξίας εισπρακτέων» νοείται ο κίνδυνος ότι ένα εισπρακτέο ποσό θα μειωθεί με πίστωση μετρητών ή άλλου είδους προς τον οφειλέτη,
54)
ως «πιθανότητα αθέτησης υποχρέωσης» ή «PD» νοείται η πιθανότητα αθέτησης ενός αντισυμβαλλομένου σε περίοδο ενός έτους,
55)
ως «ζημία λόγω αθέτησης» ή «LGD» νοείται ο λόγος της ζημίας από άνοιγμα εξαιτίας της αθέτησης υποχρεώσεων εκ μέρους ενός αντισυμβαλλομένου προς το ποσό που είναι ανεξόφλητο κατά τον χρόνο της αθέτησης,
56)
ως «συντελεστής μετατροπής» νοείται ο λόγος του μη αναληφθέντος μέρους μιας πιστοδότησης, το οποίο θα μπορούσε να αναληφθεί και το οποίο, ως εκ τούτου, θα ήταν ανεξόφλητο σε περίπτωση αθέτησης, προς το επί του παρόντος μη αναληφθέν μέρος της πιστοδότησης αυτής, όπου η έκταση της πιστοδότησης καθορίζεται από το εγκεκριμένο όριο, εκτός αν το μη εγκεκριμένο όριο είναι μεγαλύτερο,
57)
ως «τεχνική μείωσης πιστωτικού κινδύνου» νοείται η μέθοδος που εφαρμόζει ένα ίδρυμα προκειμένου να μειωθεί ο πιστωτικός κίνδυνος που συνδέεται με ένα ή περισσότερα ανοίγματα που εξακολουθεί να διατηρεί το εν λόγω ίδρυμα,
58)
ως «χρηματοδοτούμενη πιστωτική προστασία» νοείται η τεχνική μείωσης του πιστωτικού κινδύνου όταν η μείωση του πιστωτικού κινδύνου ενός χρηματοδοτικού ανοίγματος ενός ιδρύματος απορρέει από το δικαίωμα του εν λόγω ιδρύματος - σε περίπτωση αθέτησης υποχρέωσης του αντισυμβαλλομένου ή επέλευσης άλλων συγκεκριμένων πιστωτικών συμβάντων που έχουν σχέση με τον αντισυμβαλλόμενο - να προβεί στη ρευστοποίηση ή να επιτύχει τη μεταβίβαση ή την κατάσχεση ή την παρακράτηση ορισμένων περιουσιακών στοιχείων ή ποσών, ή να μειώσει το ποσό του ανοίγματος ή να το αντικαταστήσει με το ποσό της διαφοράς μεταξύ του ύψους του ανοίγματος και του ύψους μιας υποχρέωσης του ιδρύματος,
59)
ως «μη χρηματοδοτούμενη πιστωτική προστασία» νοείται η τεχνική μείωσης του πιστωτικού κινδύνου όπου η μείωση του πιστωτικού κινδύνου ενός χρηματοδοτικού ανοίγματος ενός ιδρύματος απορρέει από την υποχρέωση τρίτου να καταβάλει ένα ποσό σε περίπτωση αθέτησης των υποχρεώσεων του δανειολήπτη ή από την επέλευση άλλων συγκεκριμένων πιστωτικών συμβάντων,
60)
ως «μέσο εξομοιούμενο με μετρητά» νοείται ένα πιστοποιητικό καταθέσεων, ομόλογο, συμπεριλαμβανομένων των καλυμμένων ομολόγων, ή άλλο μέσο μη μειωμένης εξασφάλισης, το οποίο έχει εκδοθεί από ίδρυμα, έχει ήδη καταβληθεί στο σύνολό του στο ίδρυμα και επιστρέφεται άνευ όρων από το ίδρυμα στην ονομαστική του αξία,
61)
ως «τιτλοποίηση» νοείται η πράξη ή το πρόγραμμα μερισμού κατά τμήματα διαβάθμισης του πιστωτικού κινδύνου που συνδέεται με άνοιγμα ή με ομάδα ανοιγμάτων με αμφότερα τα εξής χαρακτηριστικά:
α)
οι πληρωμές στο πλαίσιο της πράξης ή του προγράμματος εξαρτώνται από την απόδοση του ανοίγματος ή της ομάδας ανοιγμάτων,
β)
η διαβάθμιση των τμημάτων τιτλοποίησης καθορίζει την κατανομή των ζημιών κατά τη διάρκεια της πράξης ή του προγράμματος,
62)
ως «θέση τιτλοποίησης» νοείται ένα άνοιγμα σε τιτλοποίηση,
63)
ως «επανατιτλοποίηση» νοείται η τιτλοποίηση στην οποία ο συνδεδεμένος με υποκείμενη ομάδα ανοιγμάτων κίνδυνος κατατέμνεται και τουλάχιστον ένα από τα υποκείμενα ανοίγματα είναι θέση τιτλοποίησης,
64)
ως «θέση επανατιτλοποίησης» νοείται ένα άνοιγμα σε επανατιτλοποίηση,
65)
ως «πιστωτική ενίσχυση» νοείται η συμβατική ρύθμιση με την οποία η πιστωτική ποιότητα της θέσης σε μια τιτλοποίηση βελτιώνεται σε σχέση με ό,τι θα ήταν χωρίς την ενίσχυση, περιλαμβανομένης της ενίσχυσης που παρέχουν περισσότερα ελάσσονος εξοφλητικής προτεραιότητας τμήματα τιτλοποίησης (junior tranches) και άλλα είδη πιστωτικής προστασίας,
66)
ως «οντότητα ειδικού σκοπού για τιτλοποίηση» ή «ΟΕΣΤ» νοείται ένα εμπορικό εμπίστευμα ή άλλη οντότητα, πλην ιδρύματος, που έχει συσταθεί προκειμένου να αναλάβει μια ή περισσότερες τιτλοποιήσεις, οι δραστηριότητες της οποίας περιορίζονται στις δέουσες για την επίτευξη του σκοπού αυτού, η δομή της οποίας αποσκοπεί στον διαχωρισμό των υποχρεώσεων της ΟΕΣΤ από εκείνες του μεταβιβάζοντος ιδρύματος και οι κάτοχοι συμφερόντων της οποίας δικαιούνται να ενεχυριάζουν ή να ανταλλάσσουν τα συμφέροντα αυτά χωρίς περιορισμούς,
67)
ως «τμήμα τιτλοποίησης» νοείται ένα συμβατικά προσδιοριζόμενο μέρος του πιστωτικού κινδύνου που συνδέεται με ένα ή περισσότερα χρηματοδοτικά ανοίγματα, η κατοχή θέσης στο οποίο συνεπάγεται κίνδυνο πιστωτικής ζημίας μεγαλύτερο ή μικρότερο από ισόποση θέση σε κάθε άλλο ανάλογο μέρος πιστωτικού κινδύνου, χωρίς να λαμβάνεται υπόψη η πιστωτική προστασία που παρέχεται άμεσα από τρίτους σε όσους κατέχουν θέσεις στο εν λόγω ή σε άλλα μέρη πιστωτικού κινδύνου,
68)
ως «αποτίμηση με τιμές αγοράς» νοείται η αποτίμηση θέσεων σε τιμές ρευστοποίησης άμεσα διαθέσιμες και προερχόμενες από ανεξάρτητη πηγή, όπως τιμές χρηματιστηρίου, τιμές διαθέσιμες από ηλεκτρονικές πηγές και τιμές πρόθεσης συναλλαγής προερχόμενες από περισσότερες ανεξάρτητες και αξιόπιστες χρηματιστηριακούς διαμεσολαβητές,
69)
ως «αποτίμηση βάσει υποδείγματος» νοείται κάθε αποτίμηση η οποία πρέπει να γίνει με τη μέθοδο της συγκριτικής αξιολόγησης ή της προβολής ή να υπολογισθεί άλλως με βάση ένα ή περισσότερα δεδομένα της αγοράς,
70)
ως «ανεξάρτητη επαλήθευση τιμών» νοείται η διαδικασία με την οποία οι τιμές αγοράς ή τα δεδομένα που χρησιμοποιούνται για την αποτίμηση βάσει υποδείγματος υποβάλλονται σε τακτικό έλεγχο της ακρίβειας και ανεξαρτησίας τους,
71)
ως «αποδεκτό κεφάλαιο» νοείται το σύνολο των κατωτέρω:
α)
κεφάλαιο της κατηγορίας 1, όπως αναφέρεται στο άρθρο 25,
β)
κεφάλαιο της κατηγορίας 2, όπως αναφέρεται στο άρθρο 71, που είναι ίσο ή λιγότερο από το ένα τρίτο του κεφαλαίου της κατηγορίας 1,
72)
ως «αναγνωρισμένα χρηματιστήρια» νοούνται τα χρηματιστήρια που πληρούν σωρευτικά τα κάτωθι κριτήρια:
α)
είναι ρυθμιζόμενες αγορές,
β)
έχουν μηχανισμό εκκαθάρισης βάσει του οποίου οι συμβάσεις που απαριθμούνται στο παράρτημα II υπόκεινται σε καθημερινές απαιτήσεις περιθωρίου ασφάλισης οι οποίες, σύμφωνα με τις αρμόδιες αρχές, παρέχουν επαρκή προστασία,
73)
ως «προαιρετικές συνταξιοδοτικές παροχές» νοούνται προσαυξημένες συνταξιοδοτικές παροχές που χορηγούνται σε προαιρετική βάση από το ίδρυμα σε εργαζόμενο, ως μέρος του συνόλου των μεταβλητών αποδοχών του, οι οποίες δεν περιλαμβάνουν τις δεδουλευμένες παροχές που αποδίδονται σε εργαζόμενο δυνάμει των όρων του εταιρικού συνταξιοδοτικού προγράμματος,
74)
ως «αξία του ενυπόθηκου ακινήτου» νοείται η αξία ακινήτου ως αποτιμάται κατόπιν προσεκτικής εκτίμησης της μελλοντικής εμπορευσιμότητάς του, λαμβάνοντας υπόψη τα μακροχρόνια διατηρήσιμα χαρακτηριστικά του, τις κανονικές και τις τοπικές συνθήκες της αγοράς, την τρέχουσα χρήση του ακινήτου και τις ενδεχόμενες εναλλακτικές χρήσεις του,
75)
ως «ακίνητο κατοικίας» νοείται η κατοικία που καταλαμβάνει ο ιδιοκτήτης ή ο μισθωτής αυτής, περιλαμβανομένου του δικαιώματος διαμονής σε διαμέρισμα σε οικιστικούς συνεταιρισμούς που βρίσκονται στη Σουηδία,
76)
ως «αγοραία αξία», για τους σκοπούς της ακίνητης περιουσίας, νοείται το εκτιμώμενο ποσό έναντι του οποίου θα ανταλλασσόταν το ακίνητο κατά την ημέρα της αποτίμησης μεταξύ ενός ενδιαφερόμενου αγοραστή και ενός ενδιαφερόμενου πωλητή, οι οποίοι συναλλάσσονται υπό κανονικές συνθήκες ανταγωνισμού μετά από κατάλληλη εμπορική διαπραγμάτευση και ενεργούν έκαστος εν πλήρη γνώσει, με σύνεση και χωρίς καταναγκασμό,
77)
ως «εφαρμοστέο λογιστικό πλαίσιο» νοούνται τα λογιστικά πρότυπα στα οποία υπόκειται το ίδρυμα δυνάμει του κανονισμού (ΕΚ) αριθ. 1606/2002 ή της οδηγίας αριθ. 86/635/ΕΟΚ,
78)
ως «ποσοστό αθέτησης ενός έτους» νοείται η αναλογία μεταξύ του αριθμού των αθετήσεων υποχρέωσης που επήλθαν κατά τη διάρκεια μιας περιόδου που αρχίζει ένα έτος πριν από μια ημερομηνία Τ και του αριθμού των οφειλετών που εμπίπτουν στην εν λόγω βαθμίδα ή ομάδα ένα έτος πριν από την ως άνω ημερομηνία,
79)
ως «κερδοσκοπική χρηματοδότηση ακίνητης περιουσίας» νοούνται τα δάνεια για την αγορά ή την ανάπτυξη ή κατασκευή επί οικοπέδου, τα οποία αφορούν ακίνητη περιουσία ή παρόμοια περιουσία, με στόχο την επαναπώληση με σκοπό το κέρδος,
80)
ως «χρηματοδότηση του εμπορίου» νοείται η χρημαδότηση, περιλαμβανομένων των εγγυήσεων, που συνδέεται με την ανταλλαγή αγαθών και υπηρεσιών μέσω χρηματοπιστωτικών προϊόντων ορισμένης βραχυπρόθεσμης ληκτότητας, κατά κανόνα μικρότερης του ενός έτους, χωρίς αυτόματη αναχρηματοδότηση,
81)
ως «επισήμως στηριζόμενες εξαγωγικές πιστώσεις» νοούνται τα δάνεια ή οι πιστώσεις για τη χρηματοδότηση της εξαγωγής αγαθών και υπηρεσιών για τα οποία παρέχονται εγγυήσεις, ασφάλιση ή άμεση χρηματοδότηση από επίσημο οργανισμό εξαγωγικών πιστώσεων,
82)
ως «συμφωνία πώλησης και επαναγοράς» και «συμφωνία αγοράς και επαναπώλησης» νοείται κάθε συμφωνία βάσει της οποίας ένα ίδρυμα ή ο αντισυμβαλλόμενός του μεταβιβάζει τίτλους ή βασικά εμπορεύματα ή εγγυημένα δικαιώματα που αφορούν οποιοδήποτε από τα κατωτέρω στοιχεία:
α)
τίτλο κυριότητας τίτλων ή βασικών εμπορευμάτων, όπου η εγγύηση αυτή έχει εκδοθεί από αναγνωρισμένο χρηματιστήριο που κατέχει τα δικαιώματα επί των τίτλων ή των βασικών εμπορευμάτων και η συμφωνία δεν επιτρέπει σε ένα ίδρυμα να μεταβιβάσει ή να ενεχυριάσει συγκεκριμένο τίτλο ή βασικό εμπόρευμα σε πλείονες του ενός αντισυμβαλλομένους ταυτόχρονα, με την παράλληλη υποχρέωση για τον μεταβιβάζοντα να τους επαναγοράσει,
β)
υποκατάστατοι τίτλοι ή βασικά εμπορεύματα με τα αυτά χαρακτηριστικά σε καθορισμένη τιμή και συγκεκριμένη μελλοντική ημερομηνία, που ορίζεται ή πρόκειται να ορισθεί από τον μεταβιβάζοντα, ούσα συμφωνία επαναγοράς για το ίδρυμα που πωλεί τους τίτλους ή τα βασικά εμπορεύματα και συμφωνία αγοράς και επαναπώλησης για το ίδρυμα που τους αγοράζει,
83)
ως «πράξη επαναγοράς» νοείται κάθε πράξη που διέπεται από «συμφωνία πώλησης και επαναγοράς» ή «συμφωνία αγοράς και επαναπώλησης»,
84)
ως «απλή συμφωνία πώλησης και επαναγοράς» νοείται η πράξη πώλησης και επαναγοράς για ένα μόνο στοιχείο περιουσίας ή για παρόμοια μη περίπλοκα στοιχεία περιουσίας, κατ’ αντιδιαστολή προς μια ομάδα στοιχείων ενεργητικού,
85)
ως «θέσεις που κατέχονται με σκοπό τη διαπραγμάτευση» νοούνται οι εξής:
α)
οι για ίδιο λογαριασμό κατεχόμενες θέσεις και οι θέσεις που προκύπτουν από εξυπηρέτηση πελατών και δραστηριότητες ειδικής διαπραγμάτευσης,
β)
οι θέσεις που πρόκειται να επαναπωληθούν βραχυπρόθεσμα,
γ)
οι θέσεις που έχουν στόχο την αποκόμιση κέρδους από πραγματικές ή αναμενόμενες βραχυπρόθεσμες αποκλίσεις μεταξύ των τιμών αγοράς και των τιμών πώλησης ή από άλλου είδους διακυμάνσεις των τιμών ή των επιτοκίων,
86)
ως «χαρτοφυλάκιο συναλλαγών» νοείται το σύνολο των θέσεων ενός ιδρύματος σε χρηματοπιστωτικά μέσα και βασικά εμπορεύματα, οι οποίες κατέχονται είτε με σκοπό τη συναλλαγή, είτε με σκοπό την αντιστάθμιση θέσεων που κατέχονται με σκοπό τη συναλλαγή,
87)
ως «πολυμερής μηχανισμός διαπραγμάτευσης» νοείται ο πολυμερής μηχανισμός διαπραγμάτευσης όπως ορίζεται στο άρθρο 4 σημείο 15) της οδηγίας 2004/39/ΕΚ,
88)
ως «αναγνωρισμένος κεντρικός αντισυμβαλλόμενος» νοείται ο κεντρικός αντισυμβαλλόμενος που είτε έχει εξουσιοδοτηθεί σύμφωνα με το άρθρο 14 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 648/2012 είτε έχει αναγνωρισθεί σύμφωνα με το άρθρο 25 του εν λόγω κανονισμού,
89)
ως «κεφάλαιο εκκαθάρισης» νοείται το κεφάλαιο που καθορίζεται από κεντρικό αντισυμβαλλόμενο σύμφωνα με το άρθρο 42 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 648/2012 και αξιοποιείται σύμφωνα με το άρθρο 45 του εν λόγω κανονισμού,
90)
ως «προκαταβεβλημένη συνεισφορά στο κεφάλαιο εκκαθάρισης κεντρικού αντισυμβαλλομένου» νοείται η συνεισφορά στο κεφάλαιο εκκαθάρισης κεντρικού αντισυμβαλλομένου η οποία καταβάλλεται από ίδρυμα,
91)
ως «συναλλακτικό άνοιγμα» νοείται το τρέχον άνοιγμα, συμπεριλαμβανομένου του περιθωρίου μεταβλητότητας που οφείλεται στο εκκαθαριστικό μέλος αλλά δεν έχει ακόμα ληφθεί, και οποιοδήποτε δυνητικό μελλοντικό άνοιγμα εκκαθαριστικού μέλους ή πελάτη προς κεντρικό αντισυμβαλλόμενο, το οποίο προκύπτει από συμβάσεις και συναλλαγές που παρατίθενται στο άρθρο 301 παράγραφος 1 στοιχεία α) έως ε), καθώς και το αρχικό περιθώριο ασφάλειας,
92)
ως «ρυθμιζόμενες αγορές» νοούνται οι ρυθμιζόμενες αγορές όπως ορίζονται στο άρθρο 4 σημείο 14) της οδηγίας 2004/39/ΕΚ,
93)
ως «μόχλευση» νοείται το σχετικό μέγεθος των στοιχείων ενεργητικού ενός ιδρύματος, των υποχρεώσεων εκτός ισολογισμού και των ενδεχόμενων υποχρεώσεων προς πληρωμή, προς παράδοση ή προς παροχή εγγύησης, περιλαμβανομένων των υποχρεώσεων από ληφθείσα χρηματοδότηση, αναληφθείσες δεσμεύσεις, παράγωγα μέσα και συμφωνίες πώλησης και επαναγοράς, αλλά εξαιρουμένων των υποχρεώσεων που μπορούν να εκτελεστούν μόνο στο πλαίσιο της εκκαθάρισης ενός ιδρύματος, συγκρινόμενα με τα ίδια κεφάλαια του εν λόγω ιδρύματος,
94)
ως «κίνδυνος υπερβολικής μόχλευσης» νοείται ο κίνδυνος που απορρέει από τον ευάλωτο χαρακτήρα ιδρύματος λόγω μόχλευσης ή ενδεχόμενης μόχλευσης που ενδέχεται να απαιτεί ακούσια διορθωτικά μέτρα στο επιχειρηματικό σχέδιό του, περιλαμβανομένης της υπό πίεση πώλησης στοιχείων ενεργητικού που μπορεί να οδηγήσει σε ζημίες ή σε αναπροσαρμογές της αξίας των λοιπών στοιχείων του ενεργητικού του,
95)
ως «προσαρμογή πιστωτικού κινδύνου» νοείται το ποσό ειδικών και γενικών προβλέψεων ζημιών από δάνεια για πιστωτικούς κινδύνους, που αναγνωρίζεται στις οικονομικές καταστάσεις του ιδρύματος σύμφωνα με το εφαρμοστέο λογιστικό πλαίσιο,
96)
ως «εσωτερική αντιστάθμιση κινδύνου» νοείται η θέση η οποία αντισταθμίζει σημαντικά συνιστώσες στοιχείων κινδύνου μεταξύ θέσης του χαρτοφυλακίου συναλλαγών και κάποιας εκτός χαρτοφυλακίου συναλλαγών ή μεταξύ συνόλων θέσεων,
97)
ως «υποχρέωση αναφοράς» νοείται η υποχρέωση που χρησιμοποιείται για τον προσδιορισμό της αξίας διακανονισμού με χρηματικά διαθέσιμα ενός πιστωτικού παράγωγου,
98)
ως «εξωτερικός οργανισμός πιστοληπτικών αξιολογήσεων» ή «ΕΟΠΑ» νοείται ο οργανισμός αξιολόγησης πιστοληπτικής ικανότητας ο οποίος είναι εγγεγραμμένος ή πιστοποιημένος σύμφωνα με τον κανονισμό (ΕΚ) αριθ. 1060/2009 του Ευρωπαϊκού Κοινοβουλίου και του Συμβουλίου, της 16ης Σεπτεμβρίου 2009, για τους οργανισμούς αξιολόγησης πιστοληπτικής ικανότητας (25) ή η κεντρική τράπεζα η οποία εκδίδει πιστωτικές διαβαθμίσεις που εξαιρούνται από την εφαρμογή του κανονισμού (ΕΚ) αριθ. 1060/2009,
99)
ως «καθορισμένος ΕΟΠΑ» νοείται ο ΕΟΠΑ που έχει καθορισθεί από ίδρυμα,
100)
ο όρος «συσσωρευμένα λοιπά συνολικά έσοδα» έχει την ίδια έννοια με αυτή του Διεθνούς Λογιστικού Προτύπου (ΔΛΠ) 1, ως ισχύει δυνάμει του κανονισμού (ΕΚ) αριθ. 1606/2002,
101)
ως «βασικά ίδια κεφάλαια» νοούνται τα ίδια κεφάλαια κατά την έννοια του άρθρου 88 της οδηγίας 2009/138/ΕΚ,
102)
ως «ασφαλιστικά στοιχεία ιδίων κεφαλαίων της Κατηγορίας 1» νοούνται τα στοιχεία βασικών ιδίων κεφαλαίων επιχειρήσεων που υπόκεινται στις απαιτήσεις της οδηγίας 2009/138/ΕΚ εφόσον τα εν λόγω στοιχεία ταξινομούνται στην Κατηγορία 1 κατά την έννοια της οδηγίας 2009/138/ΕΚ σύμφωνα με το άρθρο 94 παράγραφος 1 της εν λόγω οδηγίας,
103)
ως «πρόσθετα ασφαλιστικά στοιχεία ιδίων κεφαλαίων της Κατηγορίας 1» νοούνται τα στοιχεία βασικών ιδίων κεφαλαίων επιχειρήσεων που υπόκεινται στις απαιτήσεις της οδηγίας 2009/138/ΕΚ εφόσον τα εν λόγω στοιχεία ταξινομούνται στην Κατηγορία 1 κατά την έννοια της οδηγίας 2009/138/ΕΚ σύμφωνα με το άρθρο 94 παράγραφος 1 της εν λόγω οδηγίας και εφόσον η συμπερίληψη των ως άνω στοιχείων περιορίζεται από τις κατ’ εξουσιοδότηση πράξεις που ψηφίζονται σύμφωνα με το άρθρο 99 της ανωτέρω οδηγίας,
104)
ως «ασφαλιστικά στοιχεία ιδίων κεφαλαίων της Κατηγορίας 2» νοούνται τα στοιχεία βασικών ιδίων κεφαλαίων επιχειρήσεων που υπόκεινται στις απαιτήσεις της οδηγίας 2009/138/ΕΚ εφόσον τα εν λόγω στοιχεία ταξινομούνται στην Κατηγορία 2 κατά την έννοια της οδηγίας 2009/138/ΕΚ σύμφωνα με το άρθρο 94 παράγραφος 2 της εν λόγω οδηγίας,
105)
ως «ασφαλιστικά στοιχεία ιδίων κεφαλαίων της Κατηγορίας 3» νοούνται τα στοιχεία βασικών ιδίων κεφαλαίων επιχειρήσεων που υπόκεινται στις απαιτήσεις της οδηγίας 2009/138/ΕΚ εφόσον τα εν λόγω στοιχεία ταξινομούνται στην Κατηγορία 3 κατά την έννοια της οδηγίας 2009/138/ΕΚ σύμφωνα με το άρθρο 94 παράγραφος 3 της εν λόγω οδηγίας,
106)
ο όρος «αναβαλλόμενες φορολογικές απαιτήσεις» έχει την ίδια έννοια με αυτή του ισχύοντος λογιστικού πλαισίου,
107)
ως «αναβαλλόμενες φορολογικές απαιτήσεις που βασίζονται σε μελλοντική κερδοφορία» νοούνται οι αναβαλλόμενες φορολογικές απαιτήσεις η μελλοντική αξία των οποίων μπορεί να πραγματοποιηθεί μόνο σε περίπτωση που το ίδρυμα παραγάγει φορολογήσιμο κέρδος στο μέλλον,
108)
ο όρος «αναβαλλόμενες φορολογικές υποχρεώσεις» έχει την ίδια έννοια με αυτή του ισχύοντος λογιστικού πλαισίου,
109)
ως «περιουσιακά στοιχεία συνταξιοδοτικού ταμείου προκαθορισμένων παροχών» νοούνται τα περιουσιακά στοιχεία ενός συνταξιοδοτικού ταμείου ή συνταξιοδοτικού προγράμματος προκαθορισμένων παροχών, ανάλογα με την περίπτωση, υπολογισμένα μετά την αφαίρεση των υποχρεώσεων του ίδιου ταμείου ή προγράμματος,
110)
ως «διανομές» νοείται η πληρωμή μερισμάτων ή τόκου οποιασδήποτε μορφής,
111)
ο όρος «χρηματοπιστωτική επιχείρηση» έχει την ίδια έννοια με αυτή του άρθρου 13 σημείο 25) στοιχεία β) και δ) της οδηγίας 2009/138/ΕΚ,
112)
ο όρος «κεφάλαια για γενικούς τραπεζικούς κινδύνους» έχει την ίδια έννοια με αυτή του άρθρου 38 της οδηγίας 86/635/ΕΟΚ,
113)
ο όρος «υπεραξία» έχει την ίδια έννοια με αυτήν του ισχύοντος λογιστικού πλαισίου,
114)
ως «έμμεση συμμετοχή» νοείται κάθε άνοιγμα σε ενδιάμεση οντότητα η οποία έχει άνοιγμα σε κεφαλαιακά μέσα εκδοθέντα από οντότητα του χρηματοπιστωτικού τομέα όπου, σε περίπτωση μόνιμης διαγραφής των κεφαλαιακών μέσων που έχει εκδώσει η οντότητα του χρηματοπιστωτικού τομέα, η επακόλουθη ζημία του ιδρύματος δεν θα διέφερε ουσιαστικά από τη ζημία που θα συνεπαγόταν για το ίδρυμα άμεση συμμετοχή σε αυτά τα κεφαλαιακά μέσα που έχει εκδώσει η οντότητα του χρηματοπιστωτικού τομέα,
115)
ο όρος «άυλα στοιχεία ενεργητικού» έχει την ίδια έννοια με αυτήν του ισχύοντος λογιστικού πλαισίου και περιλαμβάνει την υπεραξία,
116)
ως «άλλα κεφαλαιακά μέσα» νοούνται τα κεφαλαιακά μέσα που εκδίδονται από οντότητες του χρηματοπιστωτικού τομέα που δεν είναι αποδεκτά ως μέσα κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1, ως πρόσθετα μέσα της κατηγορίας 1 ή της κατηγορίας 2 ή ως ασφαλιστικά στοιχεία ιδίων κεφαλαίων της κατηγορίας 1, πρόσθετα ασφαλιστικά στοιχεία ιδίων κεφαλαίων της κατηγορίας 1, ασφαλιστικά στοιχεία ιδίων κεφαλαίων της κατηγορίας 2 ή ασφαλιστικά στοιχεία ιδίων κεφαλαίων της κατηγορίας 3,
117)
ως «λοιπά αποθεματικά» νοούνται τα αποθεματικά κατά την έννοια του ισχύοντος λογιστικού πλαισίου, τα οποία πρέπει να κοινοποιούνται δυνάμει του ισχύοντος λογιστικού προτύπου, εξαιρουμένων τυχόν ποσών που περιλαμβάνονται ήδη στο λοιπό συνολικό συσσωρευμένο εισόδημα ή στα αδιανέμητα κέρδη,
118)
ως «ίδια κεφάλαια» νοείται το άθροισμα του κεφαλαίου της Κατηγορίας 1 και του κεφαλαίου της Κατηγορίας 2,
119)
ως «μέσα ιδίων κεφαλαίων» νοούνται τα κεφαλαιακά μέσα που εκδίδονται από το ίδρυμα και χαρακτηρίζονται ως μέσα κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1, πρόσθετα μέσα της κατηγορίας 1 ή μέσα της κατηγορίας 2,
120)
ως «δικαίωμα μειοψηφίας» νοείται το ποσό του κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 θυγατρικής ή ιδρύματος που αποδίδεται σε φυσικά ή νομικά πρόσωπα πέραν αυτών που εντάσσονται στο πεδίο εφαρμογής της εποπτικής ενοποίησης του ιδρύματος,
121)
ο όρος «κέρδος» έχει την ίδια έννοια με αυτήν του ισχύοντος λογιστικού πλαισίου,
122)
ως «αμοιβαία συμμετοχή» νοείται η συμμετοχή ιδρύματος στα μέσα ιδίων κεφαλαίων ή σε άλλα κεφαλαιακά μέσα που εκδίδονται από οντότητες του χρηματοπιστωτικού τομέα εφόσον οι εν λόγω οντότητες κατέχουν επίσης μέσα ιδίων κεφαλαίων εκδοθέντα από το ίδρυμα,
123)
ως «κέρδη εις νέον» νοούνται τα αποτελέσματα που μεταφέρονται στην επόμενη περίοδο κατόπιν της τελικής εφαρμογής των αποτελεσμάτων δυνάμει των ισχύοντος λογιστικού πλαισίου,
124)
ο όρος «διαφορά από την έκδοση μετοχών υπέρ το άρτιο» έχει την ίδια έννοια με αυτήν του ισχύοντος λογιστικού πλαισίου,
125)
ο όρος «προσωρινές διαφορές» έχει την ίδια έννοια με αυτήν του ισχύοντος λογιστικού πλαισίου,
126)
ως «σύνθετη συμμετοχή» νοείται επένδυση ιδρύματος σε χρηματοοιιονομικό μέσο η αξία του οποίου συνδέεται άμεσα με την αξία των κεφαλαιακών μέσων που έχει εκδώσει οντότητα του χρηματοπιστωτικού τομέα,
127)
ως «συνεγγυητικό σύστημα» νοείται το σύστημα που πληροί όλες τις ακόλουθες προϋποθέσεις:
α)
τα ιδρύματα εμπίπτουν στο ίδιο θεσμικό σύστημα προστασίας που αναφέρεται στο άρθρο 113 παράγραφος 7,
β)
τα ιδρύματα είναι πλήρως ενοποιημένα σύμφωνα με το άρθρο 1 παράγραφος 1 στοιχεία β), γ) ή δ) ή το άρθρο 1 παράγραφος 2 της οδηγίας 83/349/ΕΟΚ υπάγονται στην εποπτεία σε ενοποιημένη βάση ιδρύματος που αποτελεί μητρικό ίδρυμα σε κράτος μέλος σύμφωνα με το πρώτο μέρος τίτλος ΙΙ κεφάλαιο 2 του παρόντος κανονισμού και υπόκεινται σε απαίτηση ιδίων κεφαλαίων,
γ)
το μητρικό ίδρυμα που είναι εγκατεστημένο σε κράτος μέλος και οι θυγατρικές του είναι εγκατεστημένα στο ίδιο κράτος μέλος και υπόκεινται σε άδεια λειτουργίας και εποπτεία από την ίδια αρμόδια αρχή,
δ)
το μητρικό ίδρυμα που είναι εγκατεστημένο σε κράτος μέλος και οι θυγατρικές του έχουν συμφωνήσει σε μια συμβατική ή θεσμική ρύθμιση ευθύνης που προστατεύει τα εν λόγω ιδρύματα και εξασφαλίζει ιδιαίτερα τη ρευστότητα και τη φερεγγυότητά τους, προκειμένου να αποφεύγεται η χρεοκοπία στις περιπτώσεις όπου τούτο καθίσταται αναγκαίο,
ε)
υφίστανται διευθετήσεις για την εξασφάλιση ταχείας παροχής χρηματοδοτικών μέσων από άποψη κεφαλαίου και ρευστότητας, εφόσον καταστεί αναγκαίο, βάσει της συμβατικής ή θεσμικής ρύθμισης του στοιχείου δ),
στ)
η επάρκεια των ρυθμίσεων που αναφέρονται στα στοιχεία δ) και ε) παρακολουθείται ανά τακτά χρονικά διαστήματα από την αρμόδια αρχή,
ζ)
η ελάχιστη περίοδος προειδοποίησης για εθελοντική έξοδο μιας θυγατρικής από τη ρύθμιση ευθύνης είναι 10 χρόνια,
η)
η αρμόδια αρχή διαθέτει την εξουσία να απαγορεύει την εθελοντική έξοδο μιας θυγατρικής από την ρύθμιση ευθύνης,
128)
ως «διανεμητέα στοιχεία» νοούνται το ποσό των κερδών του τελευταίου οικονομικού έτους, προσαυξημένο κατά τα κέρδη που έχουν μεταφερθεί από την τελευταία χρήση και τα αποθεματικά που είναι διαθέσιμα για τον σκοπό αυτό προ των διανομών στους κατόχους των μέσων ιδίων κεφαλαίων, μειωμένα κατά το ποσό των ζημιών που έχουν μεταφερθεί από προηγούμενες χρήσεις, κέρδη τα οποία δεν διανέμονται δυνάμει διατάξεων της νομοθεσίας ή κανονισμών του ιδρύματος και ποσά που έχουν τοποθετηθεί σε αποθεματικά που δεν διανέμονται σύμφωνα με την εφαρμοστέα νομοθεσία ή το καταστατικό του ιδρύματος, εφόσον οι ζημίες και τα αποθεματικά αυτά προσδιορίζονται βάσει των ατομικών λογαριασμών του ιδρύματος και όχι βάσει των ενοποιημένων λογαριασμών.
2. Όταν στον παρόντα κανονισμό γίνεται αναφορά σε ακίνητα ή ακίνητα κατοικίας ή εμπορικά ακίνητα ή υποθήκη επί της περιουσίας αυτής, περιλαμβάνει τις μετοχές σε φινλανδικές στεγαστικές εταιρείες που λειτουργούν σύμφωνα με τον φινλανδικό νόμο περί στεγαστικών εταιρειών του 1991 ή βάσει μεταγενέστερης ισοδύναμης νομοθεσίας. Τα κράτη μέλη ή οι αρμόδιες αρχές τους μπορούν να επιτρέπουν τη μεταχείριση των μετοχών που συνιστούν ισοδύναμη έμμεση κατοχή ακινήτου ως άμεσης κατοχής ακινήτου, εάν αυτή η έμμεση κατοχή ρυθμίζεται ρητά στην εθνική νομοθεσία του κράτους μέλους και, όταν έχει δοθεί ως εξασφάλιση, προσφέρει ισοδύναμη προστασία στους πιστωτές.
3. Η χρηματοδότηση του εμπορίου όπως αναφέρεται στην παράγραφο σημείο 80) είναι κατά κανόνα αδέσμευτη και απαιτεί τα δέοντα δικαιολογητικά συναλλαγής για κάθε αίτημα ανάληψης πίστωσης, με δυνατότητα άρνησης της χρηματοδότησης σε περίπτωση αμφιβολίας σχετικά με την πιστοληπτική ικανότητα ή τα δικαιολογητικά της συναλλαγής. Η αποπληρωμή ανοιγμάτων χρηματοδότησης του εμπορίου συνήθως δεν εξαρτάται από τον δανειολήπτη, αντιθέτως, τα κεφάλαια προέρχονται συνήθως από το ρευστό που λαμβάνεται από εισαγωγείς ή προκύπτουν από την πώληση των υποκείμενων προϊόντων.
Άρθρο 5
Ορισμοί που ισχύουν για κεφαλαιακές απαιτήσεις για πιστωτικό κίνδυνο
Για τους σκοπούς του τρίτου μέρους τίτλος ΙΙ, ισχύουν οι ακόλουθοι ορισμοί:
1)
ως «άνοιγμα» ή «χρηματοδοτικό άνοιγμα» νοείται ένα στοιχείο ενεργητικού ή ένα στοιχείο εκτός ισολογισμού,
2)
ως «ζημία» νοείται η οικονομική ζημία, περιλαμβανομένων σημαντικών μειωτικών επιδράσεων και σημαντικών άμεσων και έμμεσων δαπανών συνδεόμενων με την είσπραξη ποσών στο πλαίσιο ενός μέσου,
3)
ως «αναμενόμενη ζημία» ή «EL» νοείται ο λόγος της αναμενόμενης ζημίας από άνοιγμα λόγω δυνητικής αθέτησης υποχρεώσεων από μέρους ενός αντισυμβαλλομένου ή λόγω απομείωσης της αξίας εισπρακτέων σε περίοδο ενός έτους προς το ποσό που είναι ανεξόφλητο κατά τον χρόνο της αθέτησης.
ΤΙΤΛΟΣ II
ΕΠΙΠΕΔΟ ΕΦΑΡΜΟΓΗΣ ΤΩΝ ΑΠΑΙΤΗΣΕΩΝ
ΚΕΦΑΛΑΙΟ 1
Εφαρμογή των απαιτήσεων σε ατομική βάση
Άρθρο 6
Γενικές αρχές
1. Τα ιδρύματα συμμορφώνονται με τις υποχρεώσεις που ορίζονται στο δεύτερο έως πέμπτο μέρος και στο όγδοο μέρος σε ατομική βάση.
2. Τα ιδρύματα τα οποία αποτελούν είτε θυγατρικές στο κράτος μέλος στο οποίο έχουν λάβει άδεια λειτουργίας και στο οποίο υπόκεινται σε εποπτεία είτε μητρικές επιχειρήσεις καθώς και τα ιδρύματα που περιλαμβάνονται στην ενοποίηση δυνάμει του άρθρου 19 δεν απαιτείται να συμμορφώνονται με τις υποχρεώσεις που ορίζονται στα άρθρα 89, 90 και 86, σε ατομική βάση.
3. Τα ιδρύματα που αποτελούν είτε μητρικές είτε θυγατρικές επιχειρήσεις, καθώς και τα ιδρύματα που περιλαμβάνονται στην ενοποίηση σύμφωνα με το άρθρο 19 δεν απαιτείται να συμμορφώνονται με τις υποχρεώσεις που ορίζονται στο όγδοο μέρος, σε ατομική βάση.
4. Πιστωτικά ιδρύματα και επιχειρήσεις επενδύσεων που διαθέτουν άδεια παροχής των επενδυτικών υπηρεσιών και των δραστηριοτήτων που παρατίθενται στο παράρτημα I τμήμα A σημεία (3) και (6) της οδηγίας 2004/39/ΕΚ συμμορφώνονται με τις υποχρεώσεις που ορίζονται στο έκτο μέρος, σε ατομική βάση. Εν αναμονή της έκθεσης της Επιτροπής σύμφωνα με το άρθρο 508 παράγραφος 3, οι αρμόδιες αρχές δύνανται να απαλλάσσουν τις επιχειρήσεις επενδύσεων από τη συμμόρφωση με τις υποχρεώσεις που προβλέπονται στο έκτο μέρος λαμβάνοντας υπόψη τη φύση, το μέγεθος και την πολυπλοκότητα των δραστηριοτήτων των επιχειρήσεων επενδύσεων.
5. Τα ιδρύματα, εκτός από τις επιχειρήσεις επενδύσεων που αναφέρονται στο άρθρο 95 παράγραφος 1 και στο άρθρο 96 παράγραφος 1 και τα ιδρύματα ως προς τα οποία οι αρμόδιες αρχές έχουν ασκήσει το δικαίωμα παρέκκλισης του άρθρου 7 παράγραφος 1 ή 3, συμμορφώνονται με τις υποχρεώσεις που ορίζονται στο έβδομο μέρος, σε ατομική βάση.
Άρθρο 7
Παρέκκλιση από την εφαρμογή των απαιτήσεων προληπτικής εποπτείας σε ατομική βάση
1. Οι αρμόδιες αρχές έχουν τη δυνατότητα να μην εφαρμόσουν το άρθρο 6 παράγραφος 1 σε θυγατρική ιδρύματος εφόσον τόσο η θυγατρική όσο και το ίδρυμα έχουν άδεια λειτουργίας και εποπτεύονται από το οικείο κράτος μέλος και η θυγατρική περιλαμβάνεται στην πραγματοποιούμενη σε ενοποιημένη βάση εποπτεία του ιδρύματος που αποτελεί τη μητρική επιχείρηση, και εφόσον συντρέχουν όλες οι προϋποθέσεις που ακολουθούν, ώστε να διασφαλίζεται ότι τα ίδια κεφάλαια κατανέμονται επαρκώς μεταξύ μητρικής επιχείρησης και θυγατρικής:
α)
δεν υπάρχει κανένα τρέχον ή προβλεπόμενο ουσιώδες πρακτικό ή νομικό κώλυμα για την άμεση μεταφορά ιδίων κεφαλαίων ή την εξόφληση υποχρεώσεων από τη μητρική επιχείρηση,
β)
είτε η μητρική επιχείρηση παρέχει ικανοποιητικές αποδείξεις στην αρμόδια αρχή όσον αφορά τη συνετή διαχείριση της θυγατρικής και έχει δηλώσει, με τη συγκατάθεση της αρμόδιας αρχής, ότι εγγυάται τις υποχρεώσεις τις οποίες έχει αναλάβει η θυγατρική είτε οι κίνδυνοι της θυγατρικής είναι αμελητέοι,
γ)
οι διαδικασίες της μητρικής επιχείρησης όσον αφορά την αξιολόγηση, τη μέτρηση και τον έλεγχο των κινδύνων καλύπτουν τη θυγατρική,
δ)
η μητρική επιχείρηση κατέχει περισσότερο από το 50 % των δικαιωμάτων ψήφου που συνδέονται με μετοχές στο κεφάλαιο της θυγατρικής ή έχει δικαίωμα να διορίζει ή να απολύει την πλειονότητα των μελών του διοικητικού οργάνου της θυγατρικής.
2. Οι αρμόδιες αρχές μπορούν να ασκήσουν το δικαίωμα που προβλέπεται στην παράγραφο 1 εφόσον η μητρική επιχείρηση αποτελεί χρηματοδοτική εταιρεία συμμετοχών ή μικτή χρηματοοικονομική εταιρεία συμμετοχών συσταθείσα στο ίδιο κράτος μέλος με το ίδρυμα, υπό την προϋπόθεση ότι υπόκειται στην ίδια εποπτεία με τα ιδρύματα και ιδίως στα πρότυπα που ορίζονται στο άρθρο 11 παράγραφος 1.
3. Οι αρμόδιες αρχές έχουν τη δυνατότητα να μην εφαρμόσουν το άρθρο 6 παράγραφος 1, σε μητρικό ίδρυμα σε κράτος μέλος, εφόσον το εν λόγω ίδρυμα έχει άδεια λειτουργίας και εποπτεύεται από το οικείο κράτος μέλος και περιλαμβάνεται στην πραγματοποιούμενη σε ενοποιημένη βάση εποπτεία και εφόσον συντρέχουν όλες οι προϋποθέσεις που ακολουθούν, ώστε να διασφαλίζεται ότι τα ίδια κεφάλαια κατανέμονται επαρκώς μεταξύ μητρικής επιχείρησης και θυγατρικών:
α)
δεν υπάρχει κανένα τρέχον ή προβλεπόμενο ουσιώδες πρακτικό ή νομικό κώλυμα για την άμεση μεταφορά ιδίων κεφαλαίων ή την εξόφληση υποχρεώσεων προς το μητρικό ίδρυμα σε κράτος μέλος,
β)
οι διαδικασίες αξιολόγησης, μέτρησης και ελέγχου των κινδύνων που αφορούν την ενοποιημένη εποπτεία καλύπτουν το μητρικό ίδρυμα σε κράτος μέλος.
Η αρμόδια αρχή που προσφεύγει στην παρούσα παράγραφο ενημερώνει τις αρμόδιες αρχές όλων των κρατών μελών.
Άρθρο 8
Παρέκκλιση από την εφαρμογή των απαιτήσεων για την κάλυψη κινδύνων ρευστότητας σε ατομική βάση
1. Οι αρμόδιες αρχές μπορούν να απαλλάσσουν πλήρως ή εν μέρει ένα ίδρυμα και όλες ή κάποιες εκ των θυγατρικών του στην Ένωση από την εφαρμογή του έκτου μέρους και τις εποπτεύουν ως αυτόνομη οντότητα διαχείρισης του κινδύνου ρευστότητας εφόσον πληρούν όλες τις κατωτέρω προϋποθέσεις:
α)
το μητρικό ίδρυμα σε ενοποιημένη βάση ή το θυγατρικό ίδρυμα σε υποενοποιημένη βάση συνάδει με τις υποχρεώσεις που ορίζονται στο έκτο μέρος,
β)
το μητρικό ίδρυμα σε ενοποιημένη βάση ή το θυγατρικό ίδρυμα σε υποενοποιημένη βάση παρακολουθεί και εποπτεύει ανά πάσα στιγμή τις θέσεις ρευστότητας όλων των ιδρυμάτων του ομίλου ή της οντότητας τα οποία υπόκεινται στην απαλλαγή και εξασφαλίζει επαρκή ρευστότητα για όλα αυτά τα ιδρύματα,
γ)
τα ιδρύματα έχουν συνάψει συμβάσεις προς ικανοποίηση των αρμόδιων αρχών, που προβλέπουν την ελεύθερη διακίνηση κεφαλαίων μεταξύ τους και τους επιτρέπουν να πληρούν τις μεμονωμένες και κοινές υποχρεώσεις τους όταν καθίστανται ληξιπρόθεσμες,
δ)
δεν υπάρχει κανένα τρέχον ή προβλεπόμενο ουσιώδες πρακτικό ή νομικό κώλυμα για την εκπλήρωση των συμβάσεων που αναφέρονται στο στοιχείο γ).
Έως την 1η Ιανουαρίου 2014, η Επιτροπή θα υποβάλει έκθεση στο Ευρωπαϊκό Κοινοβούλιο και το Συμβούλιο σχετικά με τυχόν νομικά εμπόδια ικανά να καταστήσουν αδύνατη την εφαρμογή του στοιχείου γ) της πρώτης παραγράφου και καλείται να υποβάλει νομοθετική πρόταση, κατά το δέον, έως την 31η Δεκεμβρίου 2015, για την άρση των εμποδίων αυτών.
2. Οι αρμόδιες αρχές μπορούν να απαλλάσσουν πλήρως ή εν μέρει ένα ίδρυμα και όλες ή κάποιες εκ των θυγατρικών του από την εφαρμογή του έκτου μέρους, εφόσον όλα τα ιδρύματα της αυτόνομης οντότητας διαχείρισης του κινδύνου ρευστότητας έχουν άδεια λειτουργίας στο ίδιο κράτος μέλος και με την προϋπόθεση ότι πληρούνται οι όροι στην παράγραφο 1.
3. Σε περίπτωση που τα ιδρύματα της αυτόνομης οντότητας διαχείρισης του κινδύνου ρευστότητας έχουν άδεια λειτουργίας σε περισσότερα κράτη μέλη, η παράγραφος 1 εφαρμόζεται μόνο μετά την τήρηση της διαδικασίας που ορίζεται στο άρθρο 21 και μόνο σε ιδρύματα των οποίων οι αρμόδιες αρχές συμφωνούν σχετικά με τα κατωτέρω στοιχεία:
α)
την αξιολόγησή τους όσον αφορά τη συμμόρφωση του οργανισμού και την αντιμετώπιση του κινδύνου ρευστότητας κατά τους όρους του άρθρου 86 της οδηγίας 2013/36/ΕΕ για ολόκληρη την αυτόνομη οντότητα διαχείρισης του κινδύνου ρευστότητας,
β)
την κατανομή των ποσών, την τοποθεσία και την ιδιοκτησία των απαιτούμενων ρευστών διαθεσίμων που πρέπει να κατέχει η αυτόνομη οντότητα διαχείρισης του κινδύνου ρευστότητας,
γ)
τον καθορισμό των ελάχιστων ποσών των ρευστών διαθεσίμων που πρέπει να κατέχουν τα ιδρύματα τα οποία θα απαλλαγούν από την εφαρμογή του έκτου μέρους,
δ)
την ανάγκη αυστηρότερων παραμέτρων από αυτές που προβλέπονται στο έκτο μέρος,
ε)
την απεριόριστη ανταλλαγή ολοκληρωμένων πληροφοριών μεταξύ των αρμόδιων αρχών,
στ)
την απόλυτη κατανόηση των επιπτώσεων αυτής της απαλλαγής.
4. Οι αρμόδιες αρχές μπορούν επίσης να εφαρμόσουν τις παραγράφους 1, 2 και 3 σε ιδρύματα που είναι μέλη του ίδιου θεσμικού συστήματος προστασίας που αναφέρεται στο άρθρο 113 παράγραφος 7 στοιχείο β), εφόσον ικανοποιούν όλες τις προϋποθέσεις που ορίζονται στο άρθρο 113 παράγραφος 7, καθώς και σε άλλα ιδρύματα που συνδέονται κατά το άρθρο 113 παράγραφος 6, εφόσον ικανοποιούν όλες τις προϋποθέσεις που ορίζονται στο εν λόγω άρθρο. Σε αυτή την περίπτωση, οι αρμόδιες αρχές προσδιορίζουν ένα από τα ιδρύματα που υπόκεινται στην απαλλαγή, το οποίο πρέπει να πληροί το έκτο μέρος, βάσει της ενοποιημένης κατάστασης όλων των ιδρυμάτων της αυτόνομης οντότητας διαχείρισης του κινδύνου ρευστότητας.
5. Σε περίπτωση που μια απαλλαγή έχει χορηγηθεί δυνάμει της παραγράφου 1 ή της παραγράφου 2, οι αρμόδιες αρχές μπορούν επίσης να εφαρμόσουν το άρθρο 86 της οδηγίας 2013/36/ΕΕ, ή μέρη αυτού, στο επίπεδο αυτόνομης οντότητας διαχείρισης του κινδύνου ρευστότητας, και να ανακαλέσουν την εφαρμογή του άρθρου 86 της οδηγίας 2013/36/ΕΕ, ή μερών αυτού, σε ατομική βάση.
Άρθρο 9
Μέθοδος μερικής ενοποίησης
1. Με την επιφύλαξη των παραγράφων 2 και 3 του παρόντος άρθρου και του άρθρου 144 παράγραφος 3 της οδηγίας 2013/36/ΕΕ, οι αρμόδιες αρχές μπορούν να επιτρέψουν, κατά περίπτωση, σε μητρικά ιδρύματα να συμπεριλάβουν στον υπολογισμό των απαιτήσεών τους δυνάμει του άρθρου 6 παράγραφος 1, τις θυγατρικές τους εκείνες που ανταποκρίνονται στα κριτήρια του άρθρου 7 παράγραφος 1 στοιχεία γ) και δ) και των οποίων τα ουσιώδη ανοίγματα ή οι ουσιώδεις υποχρεώσεις είναι έναντι των εν λόγω μητρικών ιδρυμάτων.
2. Η δυνατότητα που καθορίζεται στην παράγραφο 1 επιτρέπεται μόνο στις περιπτώσεις κατά τις οποίες το μητρικό ίδρυμα τεκμηριώνει στις αρμόδιες αρχές τις συνθήκες και τις ρυθμίσεις, συμπεριλαμβανομένων των νομικών ρυθμίσεων, χάρις στις οποίες δεν υφίσταται και δεν προβλέπεται ουσιώδες πρακτικό ή νομικό κώλυμα στην άμεσημεταφορά ιδίων κεφαλαίων ή την εξόφληση υποχρεώσεων που οφείλονται από τη θυγατρική προς τη μητρική επιχείρηση.
3. Εάν μια αρμόδια αρχή κάνει χρήση της διακριτικής ευχέρειας που προβλέπεται στην παράγραφο 1, πρέπει να ενημερώνει τακτικά και τουλάχιστον σε ετήσια βάση, τις αρμόδιες αρχές όλων των άλλων κρατών μελών σχετικά με την εφαρμογή της παραγράφου 1 και τις συνθήκες και τις ρυθμίσεις της παραγράφου 2. Εάν η θυγατρική βρίσκεται σε τρίτη χώρα, οι αρμόδιες αρχές παρέχουν τις ίδιες πληροφορίες και στις αρμόδιες αρχές της χώρας αυτής.
Άρθρο 10
Απαλλαγή για πιστωτικά ιδρύματα μόνιμα συνδεδεμένα με κεντρικό οργανισμό
1. Οι αρμόδιες αρχές μπορούν, σύμφωνα με το εθνικό δίκαιο, εν μέρει ή πλήρως, να απαλλάσσουν από την εφαρμογή των απαιτήσεων που ορίζονται στο δεύτερο έως όγδοο μέρος ένα ή περισσότερα πιστωτικά ιδρύματα εγκατεστημένα στο ίδιο κράτος μέλος, που είναι μόνιμα συνδεδεμένα με κεντρικό οργανισμό ο οποίος τα εποπτεύει και είναι εγκατεστημένος στο αυτό κράτος μέλος, εφόσον πληρούνται οι ακόλουθες προϋποθέσεις:
α)
οι υποχρεώσεις του κεντρικού οργανισμού και των ιδρυμάτων που συνδέονται με αυτόν αποτελούν αλληλέγγυες υποχρεώσεις ή οι υποχρεώσεις των ιδρυμάτων που συνδέονται με αυτόν τον κεντρικό οργανισμό καλύπτονται πλήρως από εγγυήσεις του κεντρικού οργανισμού,
β)
η φερεγγυότητα και η ρευστότητα του κεντρικού οργανισμού και όλων των ιδρυμάτων που συνδέονται με αυτόν παρακολουθούνται στο σύνολό τους βάσει ενοποιημένων λογαριασμών των εν λόγω ιδρυμάτων,
γ)
η διοίκηση του κεντρικού οργανισμού έχει τη δυνατότητα να εκδίδει οδηγίες προς τη διοίκηση των ιδρυμάτων που συνδέονται με αυτόν.
Τα κράτη μέλη μπορούν να διατηρούν και να αξιοποιούν την ισχύουσα εθνική νομοθεσία όσον αφορά την εφαρμογή της απαλλαγής που αναφέρεται στο πρώτο εδάφιο, εφόσον δεν συγκρούεται με τον παρόντα κανονισμό και την οδηγία 2013/36/ΕΕ.
2. Εφόσον οι αρμόδιες αρχές κρίνουν ότι πληρούνται οι προϋποθέσεις της παραγράφου 1 και εφόσον τα ιδρύματα που συνδέονται με τον κεντρικό οργανισμό εγγυώνται πλήρως τα στοιχεία του παθητικού ή τις υποχρεώσεις του κεντρικού οργανισμού, οι αρμόδιες αρχές μπορούν να απαλλάσσουν τον κεντρικό οργανισμό από την εφαρμογή του δεύτερου έως όγδοου μέρους σε ατομική βάση.
ΚΕΦΑΛΑΙΟ 2
Εποπτική ενοποίηση
Τμήμα Ι
Εφαρμογή των απαιτήσεων σε ενοποιημένη βάση
Άρθρο 11
Γενική αντιμετώπιση
1. Τα εγκατεστημένα σε κράτος μέλος μητρικά ιδρύματα συμμορφώνονται, στον βαθμό και με τον τρόπο που ορίζει το άρθρο 18, με τις υποχρεώσεις που θεσπίζονται στο δεύτερο έως τέταρτο μέρος και στο έβδομο μέρος, βάσει της ενοποιημένης τους κατάστασης. Οι μητρικές επιχειρήσεις και οι θυγατρικές τους, υπαγόμενες στον παρόντα κανονισμό, διαμορφώνουν την κατάλληλη οργανωτική διάρθρωση και τους κατάλληλους μηχανισμούς εσωτερικού ελέγχου προκειμένου να διασφαλιστεί ότι τα απαιτούμενα στοιχεία ενοποίησης υποβάλλονται σε δέουσα επεξεργασία και διαβιβάζονται. Ιδιαίτερα, διασφαλίζουν ότι οι θυγατρικές για τις οποίες δεν ισχύει ο παρών κανονισμός εφαρμόζουν ρυθμίσεις, διαδικασίες και μηχανισμούς που διασφαλίζουν την κατάλληλη ενοποίηση.
2. Τα ιδρύματα που ελέγχονται από μητρική χρηματοδοτική εταιρεία συμμετοχών ή από μητρική μικτή χρηματοοικονομική εταιρεία συμμετοχών εγκατεστημένη σε κράτος μέλος συμμορφώνονται, στον βαθμό και με τον τρόπο που ορίζει το άρθρο 18, με τις υποχρεώσεις που θεσπίζονται στο δεύτερο έως τέταρτο μέρος και στο έβδομο μέρος, βάσει της ενοποιημένης κατάστασης της χρηματοδοτικής εταιρείας συμμετοχών ή της μικτής χρηματοοικονομικής εταιρείας συμμετοχών.
Όταν μια μητρική χρηματοδοτική εταιρεία συμμετοχών ή μια μητρική μικτή χρηματοοικονομική εταιρεία συμμετοχών εγκατεστημένη σε κράτος μέλος ελέγχει πάνω από ένα ίδρυμα, η πρώτη παράγραφος ισχύει μόνο για το ίδρυμα στο οποίο ασκείται εποπτεία σε ενοποιημένη βάση δυνάμει του άρθρου 111 της οδηγίας 2013/36/ΕΕ.
3. Τα μητρικά ιδρύματα που είναι εγκατεστημένα στην ΕΕ και τα ιδρύματα που ελέγχονται από μητρική χρηματοδοτική εταιρεία συμμετοχών ή από μητρική μικτή χρηματοοικονομική εταιρεία συμμετοχών εγκατεστημένη στην ΕΕ συμμορφώνονται με τις υποχρεώσεις που ορίζονται στο έκτο μέρος, βάσει της ενοποιημένης κατάστασης του ανωτέρω μητρικού ιδρύματος, της χρηματοδοτικής εταιρείας συμμετοχών ή της μικτής χρηματοοικονομικής εταιρείας συμμετοχών, εφόσον ο όμιλος περιλαμβάνει ένα ή περισσότερα πιστωτικά ιδρύματα ή επιχειρήσεις επενδύσεων που έχουν άδεια παροχής των επενδυτικών υπηρεσιών και δραστηριοτήτων που παρατίθενται στο παράρτημα I τμήμα A σημεία 3 και 6 της οδηγίας 2004/39/ΕΚ. Εν αναμονή της έκθεσης της Επιτροπής σύμφωνα με το άρθρο 508 παράγραφος 2 και εάν ο όμιλος αποτελείται μόνο από επιχειρήσεις επενδύσεων, οι αρμόδιες αρχές δύνανται να απαλλάσσουν τις επιχειρήσεις επενδύσεων από τη συμμόρφωση με τις υποχρεώσεις που προβλέπονται στο έκτο μέρος σε ενοποιημένη βάση, λαμβάνοντας υπόψη τη φύση, το μέγεθος και την πολυπλοκότητα των δραστηριοτήτων της επιχείρησης επενδύσεων.
4. Όπου ισχύει το άρθρο 10, ο κεντρικός οργανισμός που αναφέρεται στο εν λόγω άρθρο συμμορφώνεται με τις απαιτήσεις του δεύτερου έως όγδοου μέρους, βάσει της ενοποιημένης κατάστασης του συνόλου που απαρτίζεται από τον κεντρικό οργανισμό και τα συνδεδεμένα με αυτόν ιδρύματα.
5. Παράλληλα με τις απαιτήσεις των παραγράφων 1 έως 4 και με την επιφύλαξη των λοιπών διατάξεων του παρόντος κανονισμού και της οδηγίας 2013/36/ΕΕ, όταν ευλόγως απαιτείται, για εποπτικούς σκοπούς, λόγω των ιδιαιτεροτήτων του κινδύνου ή της διάρθρωσης του κεφαλαίου ενός ιδρύματος ή όπου τα κράτη μέλη υιοθετούν εθνική νομοθεσία η οποία απαιτεί τον δομικό διαχωρισμό των δραστηριοτήτων ενός τραπεζικού ομίλου, οι αρμόδιες αρχές μπορούν να απαιτούν από τα δομικά διαχωρισμένα ιδρύματα να συμμορφώνονται με τις υποχρεώσεις που ορίζονται στο δεύτερο έως τέταρτο μέρος και στο έκτο έως όγδοο μέρος του παρόντος κανονισμού και στον τίτλο VII της οδηγίας 2013/36/ΕΕ σε υποενοποιημένη βάση.
Η προσέγγιση που καθορίζεται στο πρώτο εδάφιο εφαρμόζεται με την επιφύλαξη της αποτελεσματικής εποπτείας σε ενοποιημένη βάση και δεν δύναται να επιφέρει δυσανάλογα δυσμενείς επιπτώσεις στο σύνολο ή σε τμήματα του χρηματοπιστωτικού συστήματος σε άλλα κράτη μέλη ή της Ένωσης συνολικά, ούτε να αποτελεί ή να δημιουργεί εμπόδιο στη λειτουργία της εσωτερικής αγοράς.
Άρθρο 12
Χρηματοδοτική εταιρεία συμμετοχών ή μικτή χρηματοοικονομική εταιρεία συμμετοχών με θυγατρικό πιστωτικό ίδρυμα και θυγατρική επιχείρηση επενδύσεων
Όταν χρηματοδοτική εταιρεία συμμετοχών ή μικτή χρηματοοικονομική εταιρεία συμμετοχών είναι μητρική επιχείρηση τουλάχιστον ενός πιστωτικού ιδρύματος και μίας επιχείρησης επενδύσεων, το πιστωτικό ίδρυμα υπόκειται στις απαιτήσεις που ισχύουν με βάση την ενοποιημένη κατάσταση της χρηματοδοτικής εταιρείας συμμετοχών ή της μικτής χρηματοοικονομικής εταιρείας συμμετοχών.
Άρθρο 13
Εφαρμογή των απαιτήσεων δημοσιοποίησης σε ενοποιημένη βάση
1. Τα εγκατεστημένα στην ΕΕ μητρικά ιδρύματα συμμορφώνονται με τις υποχρεώσεις που ορίζει το όγδοο μέρος, βάσει της ενοποιημένης κατάστασής τους.
Οι σημαντικές θυγατρικές μητρικών ιδρυμάτων εγκατεστημένων στην ΕΕ και οι θυγατρικές που έχουν ουσιαστική σημασία για τις τοπικές αγορές τους δημοσιοποιούν τις πληροφορίες που προσδιορίζονται στα άρθρα 437, 438, 440, 442, 450, 451 και 453, σε ατομική ή υποενοποιημένη βάση.
2. Τα ιδρύματα που ελέγχονται από μητρική χρηματοδοτική εταιρεία συμμετοχών ή από μητρική μικτή χρηματοοικονομική εταιρεία συμμετοχών εγκατεστημένες στην ΕΕ συμμορφώνονται με τις υποχρεώσεις που ορίζονται στο όγδοο μέρος, βάσει της ενοποιημένης κατάστασης της συγκεκριμένης χρηματοδοτικής εταιρείας συμμετοχών ή της μικτής χρηματοοικονομικής εταιρείας συμμετοχών.
Οι σημαντικές θυγατρικές μητρικών χρηματοδοτικών εταιρειών συμμετοχών εγκατεστημένων στην ΕΕ ή μικτών χρηματοοικονομικών εταιρειών συμμετοχών εγκατεστημένων στην ΕΕ και οι θυγατρικές που έχουν ουσιαστική σημασία για τις τοπικές αγορές τους δημοσιοποιούν τις πληροφορίες που προσδιορίζονται στα άρθρα 437, 438, 440, 442, 450, 451 και 453, σε ατομική ή υποενοποιημένη βάση.
3. Οι παράγραφοι 1 και 2 δεν ισχύουν πλήρως ή εν μέρει για μητρικά ιδρύματα εγκατεστημένα στην ΕΕ, για ιδρύματα που ελέγχονται από μητρική χρηματοδοτική εταιρεία συμμετοχών εγκατεστημένη στην ΕΕ ή από μητρική μικτή χρηματοοικονομική εταιρεία συμμετοχών εγκατεστημένη στην ΕΕ, εφόσον περιλαμβάνονται σε ισοδύναμες δημοσιοποιήσεις παρεχόμενες σε ενοποιημένη βάση από μητρική επιχείρηση εγκατεστημένη σε τρίτη χώρα.
4. Σε περίπτωση που εφαρμόζεται το άρθρο 10, ο κεντρικός οργανισμός που αναφέρεται στο εν λόγω άρθρο συμμορφώνεται με τις απαιτήσεις του όγδοου μέρους, βάσει της ενοποιημένης κατάστασης του κεντρικού οργανισμού. Το άρθρο 18 παράγραφος 1 εφαρμόζεται στον κεντρικό οργανισμό και τα συνδεδεμένα ιδρύματα αντιμετωπίζονται ως θυγατρικές του κεντρικού οργανισμού.
Άρθρο 14
Εφαρμογή των απαιτήσεων του πέμπτου μέρους σε ενοποιημένη βάση
1. Οι μητρικές επιχειρήσεις και οι θυγατρικές τους που υπάγονται στις διατάξεις του παρόντος κανονισμού τηρούν τις υποχρεώσεις που ορίζει το πέμπτο μέρος σε ενοποιημένη ή υποενοποιημένη βάση, ώστε να διασφαλίζεται ότι οι ρυθμίσεις, οι διαδικασίες και οι μηχανισμοί που απαιτούνται δυνάμει των εν λόγω διατάξεων διέπονται από συνέπεια και συνοχή και ότι μπορούν να παραχθούν όλα τα σχετικά με την εποπτεία δεδομένα και στοιχεία. Ιδιαίτερα, διασφαλίζουν ότι οι θυγατρικές για τις οποίες δεν ισχύει ο παρών κανονισμός εφαρμόζουν ρυθμίσεις, διαδικασίες και μηχανισμούς που συμμορφώνονται με αυτές τις διατάξεις.
2. Τα ιδρύματα εφαρμόζουν πρόσθετο συντελεστή στάθμισης κινδύνου σύμφωνα με το άρθρο 407 κατά την εφαρμογή του άρθρου 92 σε ενοποιημένη ή υποενοποιημένη βάση εάν οι απαιτήσεις των άρθρων 405 ή 406 παραβιαστούν σε επίπεδο οντότητας εγκατεστημένης σε τρίτη χώρα η οποία συμπεριλαμβάνεται στην ενοποίηση σύμφωνα με το άρθρο 18, εάν η παραβίαση είναι ουσιώδης σε σχέση με το γενικότερο προφίλ κινδύνου του ομίλου.
3. Οι υποχρεώσεις που προκύπτουν από το πέμπτο μέρος σχετικά με θυγατρικές επιχειρήσεις οι οποίες δεν υπόκεινται οι ίδιες στον παρόντα κανονισμό δεν ισχύουν εάν το μητρικό ίδρυμα της ΕΕ ή τα ιδρύματα υπό τον έλεγχο μητρικής χρηματοδοτικής εταιρείας συμμετοχών εγκατεστημένης στην ΕΕ ή μητρικής μικτής χρηματοοικονομικής εταιρείας συμμετοχών εγκατεστημένης στην ΕΕ μπορούν να αποδείξουν στις αρμόδιες αρχές ότι η εφαρμογή του πέμπτου μέρους είναι παράνομη σύμφωνα με τη νομοθεσία της τρίτης χώρας στην οποία είναι εγκατεστημένη η θυγατρική.
Άρθρο 15
Παρέκκλιση από την εφαρμογή των απαιτήσεων ιδίων κεφαλαίων σε ενοποιημένη βάση για ομίλους επιχειρήσεων επενδύσεων
1. Η αρχή ενοποιημένης εποπτείας δύναται, ανάλογα με την περίπτωση, να χορηγεί απαλλαγή από την εφαρμογή του τρίτου μέρους του παρόντος κανονισμού και του τίτλου VII κεφάλαιο 4 της οδηγίας 2013/36/ΕΕ, σε ενοποιημένη βάση, υπό τις κατωτέρω προϋποθέσεις:
α)
έκαστη επιχείρηση επενδύσεων του ομίλου που είναι εγκατεστημένη στην ΕΕ εφαρμόζει τον εναλλακτικό υπολογισμό του συνολικού ποσού ανοίγματος σε κίνδυνο που αναφέρεται στο άρθρο 95 παράγραφος 2,
β)
όλες οι επιχειρήσεις επενδύσεων του ομίλου εμπίπτουν στις κατηγορίες του άρθρου 95 παράγραφος 1 και του άρθρου 96 παράγραφος 1,
γ)
έκαστη επιχείρηση επενδύσεων του ομίλου που είναι εγκατεστημένη στην ΕΕ πληροί τις απαιτήσεις που προβλέπονται στο άρθρο 95 σε ατομική βάση και συγχρόνως αφαιρεί από τα στοιχεία κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 που κατέχει τυχόν ενδεχόμενες υποχρεώσεις προς όφελος επιχειρήσεων επενδύσεων, χρηματοδοτικών ιδρυμάτων, εταιρειών διαχείρισης και επιχειρήσεων παροχής επικουρικών υπηρεσιών που διαφορετικά θα αποτελούσαν αντικείμενο ενοποίησης,
δ)
κάθε χρηματοδοτική εταιρεία συμμετοχών, η οποία είναι η μητρική χρηματοδοτική εταιρεία συμμετοχών, σε κράτος μέλος, επιχείρησης επενδύσεων που είναι μέλος του ομίλου, διαθέτει τουλάχιστον τόσα κεφάλαια, οριζόμενα εδώ ως το άθροισμα των στοιχείων που αναφέρονται στο άρθρο 26 παράγραφος 1, το άρθρο 51 παράγραφος 1 και το άρθρο 62 παράγραφος 1, ώστε να καλύπτεται το άθροισμα των ακολούθων:
i)
του αθροίσματος της πλήρους λογιστικής αξίας των τυχόν συμμετοχών, των απαιτήσεων μειωμένης εξασφάλισης και των μέσων που μνημονεύονται στο άρθρο 36 παράγραφος 1 στοιχεία η) και θ), το άρθρο 56 παράγραφος 1 στοιχεία γ) και δ) και το άρθρο 66 παράγραφος 1 στοιχεία γ) και δ) σε επιχειρήσεις επενδύσεων, χρηματοδοτικά ιδρύματα, εταιρείες διαχείρισης και επιχειρήσεις παροχής επικουρικών υπηρεσιών που διαφορετικά θα αποτελούσαν αντικείμενο ενοποίησης και
ii)
του συνολικού ποσού ενδεχόμενων υποχρεώσεων προς όφελος επιχειρήσεων επενδύσεων, χρηματοδοτικών ιδρυμάτων, εταιρειών διαχείρισης και επιχειρήσεων παροχής επικουρικών υπηρεσιών που διαφορετικά θα αποτελούσαν αντικείμενο ενοποίησης,
ε)
ο όμιλος δεν περιλαμβάνει πιστωτικά ιδρύματα.
Όταν πληρούνται οι προϋποθέσεις της πρώτης παραγράφου, κάθε επιχείρηση επενδύσεων εγκατεστημένη στην ΕΕ διαθέτει και εφαρμόζει συστήματα για την παρακολούθηση και τον έλεγχο των πηγών κεφαλαίων και χρηματοδότησης όλων των χρηματοδοτικών εταιρειών συμμετοχών, επιχειρήσεων επενδύσεων, χρηματοδοτικών ιδρυμάτων, εταιρειών διαχείρισης και επιχειρήσεων παροχής επικουρικών υπηρεσιών που ανήκουν στον εκάστοτε όμιλο.
2. Οι αρμόδιες αρχές μπορούν επίσης να χορηγήσουν την απαλλαγή εάν οι χρηματοδοτικές εταιρείες συμμετοχών κατέχουν χαμηλότερο ποσό ιδίων κεφαλαίων από το ποσό που υπολογίστηκε δυνάμει της παραγράφου 1 στοιχείο δ), το οποίο δεν είναι χαμηλότερο από το άθροισμα των απαιτήσεων ιδίων κεφαλαίων που επιβάλλονται σε ατομική βάση σε επιχειρήσεις επενδύσεων, χρηματοδοτικά ιδρύματα, εταιρείες διαχείρισης και επιχειρήσεις παροχής επικουρικών υπηρεσιών που διαφορετικά θα αποτελούσαν αντικείμενο ενοποίησης και του συνολικού ποσού ενδεχόμενων υποχρεώσεων προς όφελος επιχειρήσεων επενδύσεων, χρηματοδοτικών ιδρυμάτων, εταιρειών διαχείρισης και επιχειρήσεων παροχής επικουρικών υπηρεσιών που διαφορετικά θα αποτελούσαν αντικείμενο ενοποίησης. Για τους σκοπούς της παρούσας παραγράφου, η απαίτηση ιδίων κεφαλαίων που ισχύει για τις επιχειρήσεις επενδύσεων τρίτων χωρών, τα χρηματοδοτικά ιδρύματα, τις εταιρείες διαχείρισης και τις επιχειρήσεις παροχής επικουρικών υπηρεσιών είναι ονομαστική απαίτηση ιδίων κεφαλαίων.
Άρθρο 16
Παρέκκλιση από την εφαρμογή των απαιτήσεων για τον δείκτη μόχλευσης σε ενοποιημένη βάση για ομίλους επιχειρήσεων επενδύσεων
Εάν όλες οι οντότητες ενός ομίλου επιχειρήσεων επενδύσεων, περιλαμβανομένης της μητρικής, είναι επιχειρήσεις επενδύσεων απαλλαγμένες από την εφαρμογή των απαιτήσεων που ορίζονται στο έβδομο μέρος σε ατομική βάση σύμφωνα με το άρθρο 6 παράγραφος 5, η μητρική επιχείρηση επενδύσεων μπορεί να επιλέξει να μην εφαρμόσει τις απαιτήσεις που ορίζονται στο έβδομο μέρος σε ενοποιημένη βάση.
Άρθρο 17
Εποπτεία επιχειρήσεων επενδύσεων που έχουν απαλλαχθεί από την εφαρμογή των απαιτήσεων ιδίων κεφαλαίων σε ενοποιημένη βάση
1. Οι επιχειρήσεις επενδύσεων που ανήκουν σε όμιλο εμπίπτοντα στην απαλλαγή που περιγράφεται στο άρθρο 15 ενημερώνουν τις αρμόδιες αρχές για τους κινδύνους που θα μπορούσαν να βλάψουν την οικονομική τους κατάσταση, συμπεριλαμβανομένων των κινδύνων που συνδέονται με τη σύνθεση και τις πηγές των ιδίων κεφαλαίων, του εσωτερικού κεφαλαίου και της χρηματοδότησής τους.
2. Σε περίπτωση που οι αρμόδιες αρχές οι οποίες είναι υπεύθυνες για την προληπτική εποπτεία επιχείρησης επενδύσεων δεν επιβάλουν την υποχρέωση εποπτείας σε ενοποιημένη βάση δυνάμει του άρθρου 15, λαμβάνουν άλλα ανάλογα μέτρα για την παρακολούθηση των κινδύνων, ιδίως των μεγάλων χρηματοδοτικών ανοιγμάτων, για ολόκληρο τον όμιλο, συμπεριλαμβανομένων των επιχειρήσεων οι οποίες δεν είναι εγκατεστημένες σε κράτος μέλος.
3. Εάν οι αρμόδιες αρχές οι οποίες είναι υπεύθυνες για την προληπτική εποπτεία επιχείρησης επενδύσεων δεν εφαρμόσουν τις απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων σε ενοποιημένη βάση δυνάμει του άρθρου 15, οι απαιτήσεις του όγδοου μέρους ισχύουν σε ατομική βάση.
Τμήμα 2
Μέθοδοι εποπτικής ενοποίησης
Άρθρο 18
Μέθοδοι εποπτικής ενοποίησης
1. Τα ιδρύματα που υποχρεούνται να συμμορφώνονται με τις απαιτήσεις που αναφέρονται στο Τμήμα 1 βάσει της ενοποιημένης κατάστασής τους διεξάγουν πλήρη ενοποίηση όλων των ιδρυμάτων και χρηματοδοτικών ιδρυμάτων που είναι θυγατρικές τους ή, εφόσον συντρέχει περίπτωση, των θυγατρικών της ίδιας μητρικής χρηματοδοτικής εταιρείας συμμετοχών ή μητρικής μικτής χρηματοοικονομικής εταιρείας συμμετοχών. Οι παράγραφοι 2 έως 8 του παρόντος άρθρου δεν εφαρμόζονται εάν το έκτο μέρος εφαρμόζεται βάσει της ενοποιημένης κατάστασης ενός ιδρύματος.
2. Ωστόσο, οι αρμόδιες αρχές μπορούν να επιτρέψουν, κατά περίπτωση, αναλογική ενοποίηση, ανάλογα με το μερίδιο του κεφαλαίου που κατέχει η μητρική επιχείρηση στη θυγατρική. Η αναλογική ενοποίηση επιτρέπεται μόνο εάν πληρούνται όλες οι κατωτέρω προϋποθέσεις:
α)
η ευθύνη της μητρικής επιχείρησης περιορίζεται στο τμήμα του κεφαλαίου που κατέχει στη θυγατρική, λαμβανομένης υπόψη της ευθύνης των άλλων μετόχων ή εταίρων,
β)
η φερεγγυότητα των εν λόγω άλλων μετόχων ή εταίρων είναι ικανοποιητική,
γ)
η ευθύνη των άλλων μετόχων και εταίρων ορίζεται με σαφήνεια και νομικά δεσμευτικό τρόπο.
3. Σε περίπτωση που επιχειρήσεις συνδέονται κατά την έννοια του άρθρου 12, παράγραφος 1 της οδηγίας 83/349/ΕΟΚ, οι αρμόδιες αρχές καθορίζουν πώς πρέπει να γίνει η ενοποίηση·
4. Η αρχή ενοποιημένης εποπτείας απαιτεί την αναλογική ενοποίηση ανάλογα με το τμήμα του κεφαλαίου σε συμμετοχές σε ιδρύματα και χρηματοδοτικά ιδρύματα, τα οποία διευθύνονται από επιχείρηση συμπεριλαμβανόμενη στην ενοποίηση από κοινού με μία ή περισσότερες επιχειρήσεις μη συμπεριλαμβανόμενες στην ενοποίηση, όταν η ευθύνη των εν λόγω επιχειρήσεων περιορίζεται στο τμήμα του κεφαλαίου που κατέχουν.
5. Εκτός των περιπτώσεων που μνημονεύονται στις παραγράφους 1 και 2, στις υπόλοιπες περιπτώσεις συμμετοχών ή κεφαλαιακού δεσμού, οι αρμόδιες αρχές ορίζουν αν και με ποια μορφή πρέπει να πραγματοποιείται η ενοποίηση. Μπορούν ιδιαίτερα να επιτρέψουν ή να επιβάλουν τη χρησιμοποίηση της μεθόδου της καθαρής θέσεως. Η μέθοδος αυτή δεν σημαίνει ωστόσο υπαγωγή των επιχειρήσεων αυτών στην εποπτεία επί ενοποιημένης βάσεως.
6. Οι αρμόδιες αρχές αποφασίζουν αν και με ποια μορφή θα γίνει η ενοποίηση, στις ακόλουθες περιπτώσεις:
α)
όταν ένα πιστωτικό ίδρυμα ασκεί, κατά τις αρμόδιες αρχές, σημαντική επιρροή επί ενός ή πλειόνων ιδρυμάτων ή χρηματοδοτικών ιδρυμάτων, χωρίς όμως να διαθέτει συμμετοχή ή άλλο κεφαλαιακό δεσμό με αυτά, και
β)
όταν δύο ή πλείονα ιδρύματα ή χρηματοδοτικά ιδρύματα τίθενται υπό ενιαία διοίκηση, χωρίς προς τούτο να απαιτείται σχετική σύμβαση ή ρήτρα του καταστατικού.
Οι αρμόδιες αρχές μπορούν ιδίως να επιτρέψουν ή να επιβάλουν τη χρήση της μεθόδου του άρθρου 12 της οδηγίας 83/349/ΕΟΚ. Η μέθοδος αυτή δεν σημαίνει ωστόσο υπαγωγή των επιχειρήσεων αυτών στην εποπτεία επί ενοποιημένης βάσης.
7. Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων για να ορίσει τις συνθήκες υπό τις οποίες διεξάγεται η ενοποίηση στις περιπτώσεις που αναφέρονται στις παραγράφους 2 έως 6 του παρόντος άρθρου.
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω ρυθμιστικά τεχνικά πρότυπα στην Επιτροπή το αργότερο έως τις 31.12.16.
Εξουσιοδοτείται η Επιτροπή να εγκρίνει τα ρυθμιστικά τεχνικά πρότυπα που αναφέρονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με τα άρθρα 10 έως 14 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
8. Όταν η ενοποιημένη εποπτεία επιβάλλεται κατ’ εφαρμογή του άρθρου 111 της οδηγίας 2013/36/ΕΕ, οι επιχειρήσεις παροχής επικουρικών υπηρεσιών και οι εταιρείες διαχείρισης όπως ορίζονται στο άρθρο 2 σημείο 5) της οδηγίας 2002/87/ΕΚ περιλαμβάνονται στην ενοποίηση στις ίδιες περιπτώσεις και με τις ίδιες μεθόδους όπως οι προβλεπόμενες στο παρόν άρθρο.
Τμήμα 3
Πεδίο εφαρμογης της εποπτικης ενοποιησης
Άρθρο 19
Οντότητες που εξαιρούνται από το πεδίο εφαρμογής της εποπτικής ενοποίησης
1. Ένα ίδρυμα, ένα χρηματοδοτικό ίδρυμα ή μια επιχείρηση παροχής επικουρικών υπηρεσιών που αποτελούν θυγατρικές ή μια επιχείρηση στην οποία κατέχεται συμμετοχή δεν χρειάζεται να συμπεριληφθεί στην ενοποίηση σε περίπτωση όταν το συνολικό ποσό των στοιχείων του ενεργητικού και των λογαριασμών εκτός ισολογισμού της σχετικής επιχείρησης υπολείπεται του μικρότερου των δύο παρακάτω ποσών:
α)
10 εκατομμύρια EUR,
β)
1 % των στοιχείων του ενεργητικού και των λογαριασμών εκτός ισολογισμού της μητρικής επιχείρησης ή της επιχείρησης που κατέχει τη συμμετοχή.
2. Οι αρμόδιες αρχές που έχουν αναλάβει την ενοποιημένη εποπτεία βάσει του άρθρου 111 της οδηγίας 2013/36/ΕΕ μπορούν να αποφασίσουν κατά περίπτωση να μην υπαγάγουν στην ενοποίηση ένα ίδρυμα, ένα χρηματοδοτικό ίδρυμα ή μια επιχείρηση παροχής επικουρικών υπηρεσιών που αποτελούν θυγατρικές ή στα οποία κατέχεται συμμετοχή:
α)
όταν η υπόψη επιχείρηση βρίσκεται σε τρίτη χώρα όπου υπάρχουν νομικά εμπόδια στην διαβίβαση των αναγκαίων πληροφοριών,
β)
όταν η υπόψη επιχείρηση είναι αμελητέα μόνον σε σχέση με τους στόχους της εποπτείας των πιστωτικών ιδρυμάτων,
γ)
όταν, κατά τη γνώμη των αρμοδίων αρχών που έχουν αναλάβει την ενοποιημένη εποπτεία, η ενοποίηση της χρηματοοικονομικής κατάστασης της υπόψη επιχείρησης θα ήταν απρόσφορη ή παραπλανητική όσον αφορά τους στόχους της εποπτείας των πιστωτικών ιδρυμάτων.
3. Αν, στις περιπτώσεις που αναφέρονται στην παράγραφο 1 και στην παράγραφο 2 στοιχείο β), πλείονες επιχειρήσεις πληρούν τα κριτήρια που ορίζονται σε αυτές, υπάγονται παρά ταύτα στην ενοποίηση όταν ως σύνολο παρουσιάζουν σημαντικό ενδιαφέρον σε σχέση με τους καθορισθέντες στόχους.
Άρθρο 20
Κοινές αποφάσεις σχετικά με τις απαιτήσεις προληπτικής εποπτείας
1. Οι αρμόδιες αρχές συνεργάζονται μεταξύ τους, σε πλήρη συνεννόηση:
α)
όσον αφορά τις αιτήσεις χορήγησης των αδειών που μνημονεύονται στο άρθρο 143 παράγραφος 1, το άρθρο 151 παράγραφοι 4 και 9, το άρθρο 283, το άρθρο 312 παράγραφος 2 και το άρθρο 363 αντίστοιχα που υποβάλλονται από μητρικό ίδρυμα εγκατεστημένο στην ΕΕ και τις θυγατρικές του ή από κοινού από τις θυγατρικές επιχειρήσεις μιας μητρικής χρηματοδοτικής εταιρείας συμμετοχών εγκατεστημένης στην ΕΕ ή μιας μητρικής μικτής χρηματοοικονομικής εταιρείας συμμετοχών εγκατεστημένης στην ΕΕ, προκειμένου να αποφασισθεί αν πρέπει να χορηγηθεί ή όχι η αιτούμενη άδεια και να προσδιοριστούν τυχόν όροι και προϋποθέσεις που πρέπει να πληρούνται για τη χορήγησή της,
β)
προκειμένου να προσδιορίσουν κατά πόσον πληρούνται τα κριτήρια για ειδική αντιμετώπιση εντός του αυτού ομίλου, ως ορίζονται στο άρθρο 422 παράγραφος 9 και στο άρθρο 425 παράγραφος 5, όπως συμπληρώνονται με τα ρυθμιστικά τεχνικά πρότυπα της ΕΑΤ που αναφέρονται στο άρθρο 422 παράγραφος 10 και το άρθρο 425 παράγραφος 6.
Οι αιτήσεις υποβάλλονται μόνο στην αρχή ενοποιημένης εποπτείας.
Η αίτηση που αναφέρεται στο άρθρο 312 παράγραφος 2 του κανονισμού περιλαμβάνει περιγραφή των μεθόδων που εφαρμόζονται για την κατανομή των κεφαλαιακών απαιτήσεων έναντι λειτουργικού κινδύνου μεταξύ των διαφόρων οντοτήτων του ομίλου. Η αίτηση αναφέρει εάν και με ποιο τρόπο σχεδιάζεται να ενσωματωθούν οι επιπτώσεις της διαφοροποίησης στο σύστημα μέτρησης κινδύνων.
2. Οι αρμόδιες αρχές καταβάλλουν κάθε δυνατή προσπάθεια για να λάβουν από κοινού απόφαση εντός έξι μηνών σχετικά με:
α)
την αίτηση που αναφέρει η παράγραφος 1 στοιχείο α),
β)
την εκτίμηση των κριτηρίων και τον προσδιορισμό της ειδικής αντιμετώπισης που αναφέρονται στην παράγραφο 1 στοιχείο β).
Η κοινή αυτή απόφαση παρουσιάζεται σε έγγραφο που περιέχει την πλήρως αιτιολογημένη απόφαση η οποία διαβιβάζεται στον αιτούντα από την αρμόδια αρχή που αναφέρεται στην παράγραφο 1.
3. Η περίοδος που αναφέρεται στην παράγραφο 2 αρχίζει:
α)
κατά την ημερομηνία παραλαβής από την αρχή ενοποιημένης εποπτείας της ολοκληρωμένης αίτησης που αναφέρεται στην παράγραφο 1 στοιχείο α). Η αρχή ενοποιημένης εποπτείας προωθεί την ολοκληρωμένη αίτηση στις άλλες αρμόδιες αρχές χωρίς καθυστέρηση,
β)
κατά την ημερομηνία παραλαβής από τις αρμόδιες αρχές αναφοράς που συντάχθηκε από την αρχή ενοποιημένης εποπτείας και αναλύει υποχρεώσεις εντός του ομίλου.
4. Εάν δεν ληφθεί κοινή απόφαση από τις αρμόδιες αρχές εντός έξι μηνών, η αρχή ενοποιημένης εποπτείας αποφασίζει εξ ιδίας πρωτοβουλίας για την παράγραφο 1 στοιχείο α). Η απόφαση της αρχής ενοποιημένης εποπτείας δεν περιορίζει τις εξουσίες των αρμόδιων αρχών βάσει του άρθρου 105 της οδηγίας 2013/36/ΕΕ.
Η εν λόγω απόφαση παρουσιάζεται σε έγγραφο που περιέχει την πλήρως αιτιολογημένη απόφαση και λαμβάνει υπόψη τις θέσεις και τις επιφυλάξεις που έχουν εκφράσει οι άλλες αρμόδιες αρχές εντός του χρονικού διαστήματος των έξι μηνών.
Η απόφαση ανακοινώνεται στο μητρικό ίδρυμα εγκατεστημένο στην ΕΕ ή στη μητρική χρηματοδοτική εταιρεία συμμετοχών εγκατεστημένη στην ΕΕ ή στη μητρική μικτή χρηματοοικονομική εταιρεία συμμετοχών εγκατεστημένη στην ΕΕ και στις άλλες αρμόδιες αρχές από την αρχή ενοποιημένης εποπτείας.
Αν στο τέλος του εξαμήνου οποιαδήποτε από τις σχετικές αρμόδιες αρχές έχει παραπέμψει το θέμα στην ΕΑΤ σύμφωνα με το άρθρο 19 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010, η αρχή ενοποιημένης εποπτείας αναβάλλει την απόφασή της σχετικά με την παράγραφο 1 στοιχείο α) του παρόντος άρθρου και περιμένει την απόφαση της ΕΑΤ σύμφωνα με το άρθρο 19 παράγραφος 3 του ανωτέρω κανονισμού ως προς την απόφασή της, στη συνέχεια δε αποφασίζει σύμφωνα με την απόφαση της ΕΑΤ. Η προθεσμία έξι μηνών θεωρείται περίοδος συμβιβασμού κατά την έννοια του εν λόγω κανονισμού. Η ΕΑΤ αποφασίζει εντός ενός μηνός. Το ζήτημα δεν παραπέμπεται στην ΕΑΤ μετά το πέρας του εξαμήνου ή αφού ληφθεί απόφαση από κοινού.
5. Εάν δεν ληφθεί κοινή απόφαση από τις αρμόδιες αρχές εντός έξι μηνών, η αρμόδια αρχή που είναι υπεύθυνη για την εποπτεία της θυγατρικής σε ατομική βάση λαμβάνουν μόνες τους απόφαση σχετικά με την παράγραφο 1 στοιχείο β).
Η εν λόγω απόφαση παρουσιάζεται σε έγγραφο που περιέχει την πλήρως αιτιολογημένη απόφαση και λαμβάνει υπόψη τις θέσεις και τις επιφυλάξεις που έχουν εκφράσει οι άλλες αρμόδιες αρχές εντός του χρονικού διαστήματος των έξι μηνών.
Η απόφαση ανακοινώνεται στην αρχή ενοποιημένης εποπτείας η οποία ενημερώνει το μητρικό ίδρυμα που είναι εγκατεστημένο στην ΕΕ, τη μητρική χρηματοδοτική εταιρεία συμμετοχών που είναι εγκατεστημένη στην ΕΕ ή τη μητρική μικτή χρηματοοικονομική εταιρεία συμμετοχών που είναι εγκατεστημένη στην ΕΕ.
Αν στο τέλος του εξαμήνου η αρχή ενοποιημένης εποπτείας έχει παραπέμψει το θέμα στην ΕΑΤ σύμφωνα με το άρθρο 19 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010, η αρμόδια αρχή που είναι υπεύθυνη για την εποπτεία της θυγατρικής σε ατομική βάση αναβάλλει την απόφασή της σχετικά με την παράγραφο 1 στοιχείο β) του παρόντος άρθρου και αναμένει την απόφαση της ΕΑΤ σύμφωνα με το άρθρο 19 παράγραφος 3 του ανωτέρω κανονισμού ως προς την απόφασή της, στη συνέχεια δε αποφασίζει σύμφωνα με την απόφαση της ΕΑΤ. Η προθεσμία έξι μηνών θεωρείται η φάση συμβιβασμού κατά την έννοια του εν λόγω κανονισμού. Η ΕΑΤ αποφασίζει εντός ενός μηνός. Το ζήτημα δεν παραπέμπεται στην ΕΑΤ μετά το πέρας του εξαμήνου ή αφού ληφθεί απόφαση από κοινού.
6. Στις περιπτώσεις όπου μητρικό ίδρυμα εγκατεστημένο στην ΕΕ και οι θυγατρικές του, οι θυγατρικές μητρικής χρηματοδοτικής εταιρείας συμμετοχών εγκατεστημένης στην ΕΕ ή μητρικής μικτής χρηματοοικονομικής εταιρείας συμμετοχών εγκατεστημένης στην ΕΕ χρησιμοποιούν μία εξελιγμένη προσέγγιση μέτρησης που αναφέρεται στο άρθρο 312 παράγραφος 2 ή την προσέγγιση των εσωτερικών διαβαθμίσεων (ΠΕΔ-IRB) που αναφέρεται στο άρθρο 143 σε ενοποιημένη βάση, οι αρμόδιες αρχές επιτρέπουν στη μητρική και στις θυγατρικές να ικανοποιήσουν από κοινού τα κριτήρια επιλεξιμότητας που καθορίζονται στα άρθρα 321 και 322 ή στο τρίτο μέρος τίτλος ΙΙ κεφάλαιο 3 τμήμα 6 αντίστοιχα, με τρόπο σύμφωνο με τη δομή του ομίλου και τα συστήματα διαχείρισης κινδύνου, τις διαδικασίες και τις μεθόδους του ομίλου.
7. Οι αποφάσεις που μνημονεύονται στις παραγράφους 2, 4 και 5 αναγνωρίζονται ως καθοριστικές και εφαρμόζονται από τις αρμόδιες αρχές των ενδιαφερόμενων κρατών μελών.
8. Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια εκτελεστικών τεχνικών προτύπων για τον καθορισμό της διαδικασίας κοινής απόφασης στην οποία αναφέρεται η παράγραφος 1 στοιχείο α), όσον αφορά την υποβολή αιτήσεων αδειοδότησης κατά το άρθρο 143 παράγραφος 1, το άρθρο 151 παράγραφοι 4 και 9, το άρθρο 283 παράγραφος 2 και το άρθρο 363, για τη διευκόλυνση της λήψης κοινών αποφάσεων.
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια εκτελεστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή το αργότερο έως την 31η Δεκεμβρίου 2014.
Ανατίθεται στην Επιτροπή η εξουσία να εγκρίνει τα εκτελεστικά τεχνικά πρότυπα που αναφέρονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με το άρθρο 15 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
Άρθρα 21
Κοινές αποφάσεις για το επίπεδο εφαρμογής των απαιτήσεων ρευστότητας
1. Μόλις ένα μητρικό ίδρυμα της ΕΕ ή μια μητρική χρηματοδοτική εταιρία συμμετοχών της ΕΕ ή μια μητρική μικτή χρηματοοικονομική εταιρεία συμμετοχών της ΕΕ ή μια υποενοποιημένη θυγατρική μητρικού ιδρύματος της ΕΕ ή μιας μητρικής χρηματοδοτικής εταιρείας συμμετοχών της ΕΕ ή μιας μητρικής μικτής χρηματοοικονομικής εταιρείας συμμετοχών εγκατεστημένης στην ΕΕ υποβάλει αίτηση, η αρχή ενοποιημένης εποπτείας και οι αρχές που είναι αρμόδιες για την εποπτεία θυγατρικών ενός μητρικού ιδρύματος της ΕΕ ή μιας μητρικής χρηματοδοτικής εταιρείας συμμετοχών της ΕΕ ή μιας μητρικής μικτής χρηματοοικονομικής εταιρείας συμμετοχών της ΕΕ σε κράτος μέλος, κάνουν ό,τι είναι δυνατό προκειμένου να καταλήξουν σε κοινή απόφαση, προκειμένου να διαπιστωθεί εάν πληρούνται οι προϋποθέσεις του άρθρου 8 παράγραφος 1 στοιχεία α) έως δ), και καθορίζουν μια αυτόνομη οντότητα διαχείρισης του κινδύνου ρευστότητας για την εφαρμογή του άρθρου 8.
Η κοινή απόφαση λαμβάνεται εντός έξι μηνών από την υποβολή έκθεσης εκ μέρους της αρχής ενοποιημένης εποπτείας η οποία καθορίζει αυτόνομες οντότητες διαχείρισης του κινδύνου ρευστότητας σύμφωνα με τα κριτήρια του άρθρου 8. Σε περίπτωση διαφωνίας κατά τη διάρκεια της εξάμηνης περιόδου, η αρχή ενοποιημένης εποπτείας συμβουλεύεται την ΕΑΤ αν αυτό ζητηθεί από οποιαδήποτε άλλη αρμόδια αρχή. Η αρχή ενοποιημένης εποπτείας μπορεί εξ ιδίας πρωτοβουλίας να συμβουλεύεται την ΕΑΤ.
Η κοινή απόφαση μπορεί επίσης να επιβάλλει περιορισμούς στον τόπο διακράτησης και την ιδιοκτησία των ρευστών διαθεσίμων και ελάχιστα ποσά ρευστών διαθεσίμων τα οποία πρέπει να κατέχουν τα ιδρύματα που εξαιρούνται από την εφαρμογή του έκτου μέρους.
Η κοινή απόφαση παρουσιάζεται σε έγγραφο που περιέχει την πλήρως αιτιολογημένη απόφαση και υποβάλλεται στο μητρικό ίδρυμα της αυτόνομης οντότητας διαχείρισης του κινδύνου ρευστότητας από την αρχή ενοποιημένης εποπτείας.
2. Εάν δεν ληφθεί κοινή απόφαση εντός έξι μηνών, κάθε αρμόδια αρχή που είναι υπεύθυνη για την εποπτεία σε ατομική βάση λαμβάνει τη δική της απόφαση.
Ωστόσο, οποιαδήποτε αρμόδια αρχή μπορεί κατά τη διάρκεια του εξαμήνου να ερωτά την ΕΑΤ εάν πληρούνται οι προϋποθέσεις του άρθρου 8 παράγραφος 1 στοιχεία α) έως δ). Στην περίπτωση αυτή, η ΕΑΤ μπορεί να μεσολαβεί κατά τρόπο μη δεσμευτικό, σύμφωνα με το άρθρο 31 στοιχείο γ) του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010, και όλες οι εμπλεκόμενες αρμόδιες αρχές αναβάλλουν την απόφασή τους εν αναμονή της έκβασης της μη δεσμευτικής διαμεσολάβησης. Εάν, κατά τη διάρκεια της διαμεσολάβησης, δεν επιτευχθεί συμφωνία από τις αρμόδιες αρχές εντός τριών μηνών, κάθε αρμόδια αρχή που είναι υπεύθυνη για την εποπτεία σε ατομική βάση λαμβάνει τη δική της απόφαση, συνεκτιμώντας την αναλογικότητα των οφελών και των κινδύνων στο επίπεδο του κράτους μέλους του μητρικού ιδρύματος και την αναλογικότητα των οφελών και των κινδύνων στο επίπεδο του κράτους μέλους της θυγατρικής. Το ζήτημα δεν παραπέμπεται στην ΕΑΤ μετά το πέρας του εξαμήνου ή αφού ληφθεί απόφαση από κοινού.
Η κοινή απόφαση που αναφέρεται στην παράγραφο 1 και οι αποφάσεις που αναφέρονται στο δεύτερο εδάφιο της παρούσας παραγράφου είναι δεσμευτικές.
3. Οποιαδήποτε αρμόδια αρχή μπορεί επίσης κατά τη διάρκεια του εξαμήνου να συμβουλεύεται την ΕΑΤ σε περίπτωση διαφωνίας σχετικά με τις προϋποθέσεις του άρθρου 8 παράγραφος 3 στοιχεία α) έως δ). Στην περίπτωση αυτή, η ΕΑΤ μπορεί να αναλάβει τη μη δεσμευτική διαμεσολάβησή της σύμφωνα με το άρθρο 31 στοιχείο γ) του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010 και όλες οι ενεχόμενες αρμόδιες αρχές θα αναβάλλουν την απόφασή τους εν αναμονή της έκβασης της μη δεσμευτικής διαμεσολάβησης. Εάν, κατά τη διάρκεια της διαμεσολάβησης, δεν επιτευχθεί συμφωνία από τις αρμόδιες αρχές εντός τριών μηνών, κάθε αρμόδια αρχή που είναι υπεύθυνη για την εποπτεία σε ατομική βάση λαμβάνει τη δική της απόφαση.
Άρθρο 22
Υποενοποίηση σε περιπτώσεις οντοτήτων σε τρίτες χώρες
Τα θυγατρικά ιδρύματα τηρούν τις υποχρεώσεις που θεσπίζονται στα άρθρα 89 έως 91 και στο τρίτο και πέμπτο μέρος σε υποενοποιημένη βάση όταν τα εν λόγω ιδρύματα ή η μητρική επιχείρηση, εφόσον πρόκειται για χρηματοδοτική εταιρεία συμμετοχών ή για μικτή χρηματοοικονομική εταιρεία συμμετοχών, διαθέτουν ίδρυμα ή χρηματοδοτικό ίδρυμα ως θυγατρική σε τρίτη χώρα ή διαθέτουν συμμετοχή σε τέτοια επιχείρηση.
Άρθρο 23
Επιχειρήσεις σε τρίτες χώρες
Για τους σκοπούς της εφαρμογής εποπτείας σε ενοποιημένη βάση σύμφωνα με το παρόν κεφάλαιο, οι όροι «επιχείρηση επενδύσεων», «πιστωτικό ίδρυμα», «χρηματοδοτικό ίδρυμα» και «ίδρυμα» ισχύουν επίσης για επιχειρήσεις που είναι εγκατεστημένες σε τρίτες χώρες, οι οποίες αν ήταν εγκατεστημένες στην Ένωση θα πληρούσαν τους ορισμούς των ως άνω όρων στο άρθρο 4.
Άρθρο 24
Αποτίμηση στοιχείων ενεργητικού και στοιχείων εκτός ισολογισμού
1. Η αποτίμηση των στοιχείων ενεργητικού και των στοιχείων εκτός ισολογισμού πραγματοποιείται βάσει του εφαρμοστέου λογιστικού πλαισίου.
2. Κατά παρέκκλιση της παραγράφου 1, οι αρμόδιες αρχές δύνανται να απαιτήσουν από τα ιδρύματα να αποτιμήσουν τα στοιχεία ενεργητικού και τα στοιχεία εκτός ισολογισμού και να προσδιορίσουν τα ίδια κεφάλαια σύμφωνα με τα διεθνή λογιστικά πρότυπα, ως ισχύει δυνάμει του κανονισμού (ΕΚ) αριθ. 1606/2002.
Μεροσ Δευτερο
ΙΔΙΑ ΚΕΦΑΛΑΙΑ
ΤΙΤΛΟΣ Ι
ΣΤΟΙΧΕΙΑ ΙΔΙΩΝ ΚΕΦΑΛΑΙΩΝ
ΚΕΦΑΛΑΙΟ 1
Κεφάλαιο της κατηγορίας 1
Άρθρο 25
Κεφάλαιο της κατηγορίας 1
Το κεφάλαιο της κατηγορίας 1 ενός ιδρύματος αποτελείται από το άθροισμα του κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 και του πρόσθετου κεφαλαίου της κατηγορίας 1 του ιδρύματος.
ΚΕΦΑΛΑΙΟ 2
Κεφάλαιο κοινών μετοχών της Κατηγορίας 1
Τμήμα 1
Στοιχεία και μεσα κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1
Άρθρο 26
Στοιχεία κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1
1. Τα στοιχεία κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 των ιδρυμάτων αποτελούνται από τα εξής:
α)
κεφαλαιακά μέσα, εφόσον πληρούνται οι προϋποθέσεις που ορίζονται στο άρθρο 28 ή, κατά περίπτωση, στο άρθρο 29,
β)
η διαφορά από την έκδοση μετοχών υπέρ το άρτιο που αφορά τα μέσα που αναφέρονται στο στοιχείο α),
γ)
κέρδη εις νέον,
δ)
συσσωρευμένα λοιπά συνολικά έσοδα λοιπό συνολικό συσσωρευμένο εισόδημα,
ε)
λοιπά αποθεματικά,
στ)
κεφάλαια για γενικούς τραπεζικούς κινδύνους.
Τα στοιχεία που αναφέρονται στα στοιχεία γ) έως στ) αναγνωρίζονται ως στοιχεία κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 μόνο εφόσον διατίθενται στο ίδρυμα για την απεριόριστη και άμεση κάλυψη κινδύνων ή ζημιών κατά τη στιγμή της επέλευσής τους.
2. Για τους σκοπούς της παραγράφου 1 στοιχείο γ), τα ιδρύματα μπορούν να συμπεριλάβουν ενδιάμεσα κέρδη περιόδου ή κέρδη τέλους χρήσεως στο κεφάλαιο κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 πριν από τη λήψη επίσημης απόφασης από το ίδρυμα που επιβεβαιώνει το τελικό αποτέλεσμα του ιδρύματος, μόνο με την προηγούμενη έγκριση της αρμόδιας αρχής. Η αρμόδια αρχή χορηγεί την άδειά της εφόσον πληρούνται οι κατωτέρω προϋποθέσεις:
α)
τα εν λόγω κέρδη έχουν ελεγχθεί από πρόσωπα ανεξάρτητα από το ίδρυμα, τα οποία είναι αρμόδια για τον έλεγχο των οικονομικών καταστάσεων του εν λόγω ιδρύματος,
β)
οι αρμόδιες αρχές έχουν λάβει ικανοποιητικές αποδείξεις ότι κάθε προβλέψιμη επιβάρυνση και πρόβλεψη για μερίσματα έχει αφαιρεθεί από το ύψος των εν λόγω κερδών.
Ο έλεγχος των ενδιάμεσων κερδών περιόδου ή των κερδών τέλους χρήσης του ιδρύματος θα διασφαλίζει επαρκώς ότι τα ανωτέρω κέρδη έχουν εκτιμηθεί σύμφωνα με τις αρχές που ορίζονται στο ισχύον λογιστικό πλαίσιο.
3. Οι αρμόδιες αρχές αξιολογούν κατά πόσον οι εκδόσεις των μέσων κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 πληρούν τα κριτήρια του άρθρου 28 ή, κατά περίπτωση, του άρθρου 29. Αναφορικά με τις εκδόσεις μετά 31η Δεκεμβρίου 2014, τα ιδρύματα ταξινομούν τα κεφαλαιακά μέσα ως μέσα Κεφαλαίου κοινών μετοχών της Κατηγορίας 1 μόνο κατόπιν έγκρισης των αρμοδίων αρχών, οι οποίες δύνανται να ζητήσουν τη γνώμη της ΕΑΤ.
Για κεφαλαιακά μέσα, εξαιρουμένης της κρατικής ενίσχυσης, τα οποία εγκρίνονται από την αρμόδια αρχή ως αποδεκτά για ταξινόμηση ως μέσα Κεφαλαίου κοινών μετοχών της Κατηγορίας 1 αλλά, κατά τη γνώμη της ΕΑΤ διαπίστωση της συμμόρφωσης προς τα κριτήρια του άρθρου 28 ή, κατά περίπτωση, του άρθρου 29, παρουσιάζει ουσιαστικές δυσχέρειες, οι αρμόδιες αρχές εξηγούν τη συλλογιστική τους στην ΕΑΤ.
Βάσει πληροφοριών από κάθε αρμόδια αρχή, η ΕΑΤ καταρτίζει, τηρεί και δημοσιεύει κατάλογο όλων των ειδών κεφαλαιακών μέσων σε έκαστο κράτος μέλος τα οποία κρίνονται ως μέσα κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1. Η ΕΑΤ καταρτίζει και δημοσιεύει τον εν λόγω κατάλογο έως 1η Φεβρουαρίου 2015 για πρώτη φορά.
Η ΕΑΤ δύναται, σύμφωνα με τη διαδικασία επανεξέτασης του άρθρου 80 και εφόσον υφίστανται σημαντικές ενδείξεις ότι τα εν λόγω μέσα δεν πληρούν τα κριτήρια του άρθρου 28 ή, κατά περίπτωση, του άρθρου 29, να αποφασίσει να αποσύρει από τον κατάλογο τα κεφαλαιακά μέσα που δεν συνιστούν κρατική ενίσχυση και τα οποία εκδόθηκαν μετά 31η Δεκεμβρίου 2014 και να προβεί σε σχετική ανακοίνωση.
4. Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων για να διευκρινίσει την έννοια του προβλέψιμου κατά τον προσδιορισμό της αφαίρεσης τυχόν προβλέψιμων επιβαρύνσεων και μερισμάτων.
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή έως 1η Φεβρουαρίου 2015.
Εξουσιοδοτείται η Επιτροπή να εγκρίνει τα ρυθμιστικά τεχνικά πρότυπα που προβλέπονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με τα άρθρα 10 έως 14 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
Άρθρο 27
Κεφαλαιακά μέσα αλληλασφαλιστικών ενώσεων, συνεταιριστικών εταιρειών, ταμιευτηρίων ή παρόμοιων ιδρυμάτων σε στοιχεία κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1
1. Τα στοιχεία Κεφαλαίου κοινών μετοχών της Κατηγορίας 1 περιλαμβάνουν οποιοδήποτε κεφαλαιακό μέσο που εκδίδεται από ένα ίδρυμα δυνάμει του καταστατικού του εφόσον πληρούνται οι κατωτέρω προϋποθέσεις:
α)
το ίδρυμα ανήκει σε τύπο ιδρύματος που ορίζεται δυνάμει της ισχύουσας εθνικής νομοθεσίας και αναγνωρίζεται από τις αρμόδιες αρχές ως:
i)
αλληλασφαλιστική ένωση,
ii)
συνεταιριστική εταιρεία,
iii)
ταμιευτήριο,
iv)
παρόμοιο ίδρυμα,
v)
πιστωτικό ίδρυμα το οποίο ανήκει εξ ολοκλήρου στην ιδιοκτησία ιδρύματος που αναφέρεται στα σημεία i) έως iv) και έχει λάβει έγκριση από την αρμόδια αρχή να κάνει χρήση των διατάξεων του παρόντος άρθρου, εφόσον και για όσον καιρό το 100 % των κοινών μετοχών που εκδίδει το πιστωτικό ίδρυμα ανήκει άμεσα ή έμμεσα σε ίδρυμα που αναφέρεται στα εν λόγω σημεία,
β)
πληρούνται οι προϋποθέσεις του άρθρου 28 ή, κατά περίπτωση, του άρθρου 29.
Οι εν λόγω αλληλασφαλιστικές ενώσεις, συνεταιριστικές εταιρείες ή ταμιευτήρια που αναγνωρίζονται ως τέτοια από την ισχύουσα εθνική νομοθεσία πριν από την 31η Δεκεμβρίου 2012, θα εξακολουθήσουν να ταξινομούνται στην κατηγορία αυτή για τους σκοπούς του παρόντος μέρους, υπό την προϋπόθεση ότι εξακολουθούν να πληρούν τα κριτήρια που καθόρισαν την αναγνώριση αυτή.
2. Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδιο ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων προκειμένου να διευκρινίσει τις προϋποθέσεις σύμφωνα με τις οποίες οι αρμόδιες αρχές δύνανται να αποφασίσουν ότι ένα είδος επιχείρησης αναγνωρισμένο δυνάμει της ισχύουσας εθνικής νομοθεσίας αναγνωρίζεται ως αλληλασφαλιστική ένωση, συνεταιριστική εταιρεία, ταμιευτήριο ή παρόμοιος ίδρυμα για τους σκοπούς του παρόντος μέρους.
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή έως 1η Φεβρουαρίου 2015.
Εξουσιοδοτείται η Επιτροπή να εγκρίνει τα ρυθμιστικά τεχνικά πρότυπα που προβλέπονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με τα άρθρα 10 έως 14 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
Άρθρο 28
Μέσα κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1
1. Τα κεφαλαιακά μέσα χαρακτηρίζονται ως μέσα κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 μόνο εφόσον πληρούνται σωρευτικά οι κατωτέρω προϋποθέσεις:
α)
τα μέσα εκδίδονται άμεσα από το ίδρυμα κατόπιν έγκρισης των ιδιοκτητών του ιδρύματος ή, εφόσον επιτρέπεται δυνάμει της ισχύουσας εθνικής νομοθεσίας, από το διοικητικό σώμα του ιδρύματος,
β)
τα μέσα είναι καταβεβλημένα και η αγορά τους δεν χρηματοδοτείται άμεσα ή έμμεσα από το ίδρυμα,
γ)
τα μέσα πληρούν όλες τις κατωτέρω προϋποθέσεις όσον αφορά την κατάταξή τους:
i)
χαρακτηρίζονται ως κεφάλαιο κατά την έννοια του άρθρου 22 της οδηγίας 86/635/ΕΟΚ,
ii)
κατατάσσονται στην καθαρή θέση κατά την έννοια του ισχύοντος λογιστικού πλαισίου,
iii)
κατατάσσονται ως μετοχικό κεφάλαιο για τους σκοπούς του προσδιορισμού της αφερεγγυότητας βάσει του ισολογισμού, ανάλογα με την περίπτωση δυνάμει της εθνικής νομοθεσίας περί αφερεγγυότητας,
δ)
τα μέσα εμφανίζονται χωριστά και με σαφήνεια στον ισολογισμό των οικονομικών καταστάσεων του ιδρύματος,
ε)
τα μέσα είναι αόριστης διάρκειας,
στ)
το κεφάλαιο των μέσων δεν δύναται να μειωθεί ή να εξοφληθεί, εξαιρουμένων των κατωτέρω περιπτώσεων:
i)
εκκαθάριση του ιδρύματος,
ii)
προαιρετική επαναγορά των μέσων ή άλλο προαιρετικό μέσο μείωσης του κεφαλαίου, εφόσον το ίδρυμα έχει εξασφαλίσει την προηγούμενη άδεια της αρμόδιας αρχής σύμφωνα με το άρθρο 77,
ζ)
οι διατάξεις που διέπουν τα μέσα δεν αναφέρουν ρητά ή σιωπηρά ότι το κεφάλαιο των μέσων θα μπορούσε ή ενδέχεται να μειωθεί ή να εξοφληθεί εκτός από την περίπτωση εκκαθάρισης του ιδρύματος, και το ίδρυμα δεν αναφέρει κάτι ανάλογο πριν από ή κατά την έκδοση των μέσων, με εξαίρεση την περίπτωση των μέσων που αναφέρονται στο άρθρο 27 όπου η το ίδρυμα απαγορεύεται να αρνηθεί την εξόφληση των εν λόγω μέσων δυνάμει της εθνικής νομοθεσίας,
η)
τα μέσα πληρούν όλες τις κατωτέρω προϋποθέσεις όσον αφορά τις διανομές:
i)
δεν υφίσταται προνομιακή μεταχείριση στη διανομή σε σχέση με τη σειρά καταβολής των διανομών, ακόμα και σε σχέση με άλλα μέσα κοινών μετοχών της Κατηγορίας 1, και οι όροι που διέπουν τα μέσα δεν προβλέπουν προνομιακά δικαιώματα για την καταβολή των διανομών,
ii)
οι διανομές στους κατόχους των μέσων δύνανται να καταβάλλονται μόνο από διανεμητέα στοιχεία,
iii)
οι όροι που διέπουν τα μέσα δεν περιλαμβάνουν ανώτατο όριο ή άλλο περιορισμό ως προς το μέγιστο επίπεδο διανομών, με εξαίρεση την περίπτωση των μέσων που αναφέρονται στο άρθρο 27,
iv)
το επίπεδο των διανομών δεν προσδιορίζεται βάσει του ποσού έναντι του οποίου αγοράσθηκαν τα μέσα κατά την έκδοσή τους, με εξαίρεση την περίπτωση των μέσων που αναφέρονται στο άρθρο 27,
v)
οι όροι που διέπουν τα μέσα δεν περιλαμβάνουν καμία υποχρέωση του ιδρύματος να προβαίνει σε διανομές στους κατόχους των μέσων και το ίδρυμα δεν υπόκειται σε καμία περίπτωση στην εν λόγω υποχρέωση,
vi)
η μη καταβολή των διανομών δεν συνιστά αθέτηση υποχρέωσης του ιδρύματος,
vii)
η ακύρωση των διανομών δεν επιβάλλει κανένα περιορισμό στο ίδρυμα,
θ)
σε σύγκριση με όλα τα κεφαλαιακά μέσα που εκδίδει το ίδρυμα, τα μέσα απορροφούν το πρώτο και μεγαλύτερο αναλογικά μερίδιο των ζημιών καθώς συμβαίνουν, και κάθε μέσο απορροφά τις ζημίες στον ίδιο βαθμό με όλα τα άλλα μέσα Κεφαλαίου κοινών μετοχών της Κατηγορίας 1,
ι)
τα μέσα ιεραρχούνται χαμηλότερα από όλες τις άλλες αξιώσεις σε περίπτωση αφερεγγυότητας ή εκκαθάρισης του ιδρύματος,
ια)
τα μέσα δίνουν το δικαίωμα στους ιδιοκτήτες τους να έχουν απαίτηση επί των εναπομενόντων στοιχείων ενεργητικού του ιδρύματος, η οποία, σε περίπτωση εκκαθάρισης και μετά την εξόφληση όλων των απαιτήσεων με εξοφλητική προτεραιότητα, είναι ανάλογη με το ύψος των εκδοθέντων μέσων και δεν είναι σταθερή ούτε υπόκειται σε ανώτατο όριο, εκτός από την περίπτωση των κεφαλαιακών μέσων που αναφέρονται στο άρθρο 27,
ιβ)
τα μέσα δεν είναι εξασφαλισμένα ούτε υπόκεινται σε εγγύηση που ενισχύει την εξοφλητική προτεραιότητα της απαίτησης από οποιονδήποτε από τους κατωτέρω:
i)
το ίδρυμα ή τις θυγατρικές του,
ii)
τη μητρική επιχείρηση του ιδρύματος ή τις θυγατρικές της,
iii)
τη μητρική χρηματοδοτική εταιρεία συμμετοχών ή τις θυγατρικές της,
iv)
τη μικτή εταιρεία συμμετοχών ή τις θυγατρικές της,
v)
τη μικτή χρηματοοικονομική εταιρεία συμμετοχών και τις θυγατρικές της,
vi)
οποιαδήποτε επιχείρηση που έχει στενούς δεσμούς με τις οντότητες που αναφέρονται στα σημεία i) έως v,·
ιγ)
τα μέσα δεν υπόκεινται σε οποιαδήποτε ρύθμιση, συμβατική ή άλλη, η οποία ενισχύει την εξοφλητική προτεραιότητα των απαιτήσεων δυνάμει των μέσων σε περίπτωση αφερεγγυότητας ή εκκαθάρισης.
Η προϋπόθεση του στοιχείου ι) του πρώτου εδαφίου λογίζεται ότι πληρούται έστω και αν τα μέσα περιλαμβάνονται στα πρόσθετα στοιχεία της κατηγορίας 1 ή της κατηγορίας 2 δυνάμει του άρθρου 484 παράγραφος 3, υπό την προϋπόθεση ότι έχουν την ίδια προτεραιότητα.
2. Οι προϋποθέσεις που ορίζονται στην παράγραφο 1 σημείο i) θεωρείται ότι πληρούνται ανεξάρτητα από μείωση σε μόνιμη βάση της αξίας του κεφαλαίου των πρόσθετων μέσων της κατηγορίας 1 ή της κατηγορίας 2.
Οι προϋποθέσεις που ορίζονται στην παράγραφο 1 σημείο στ) θεωρείται ότι πληρούνται ανεξαρτήτως της μείωσης του ποσού του κεφαλαιακού μέσου στο πλαίσιο διαδικασίας εξυγίανσης ή ως συνέπεια της μείωσης της αξίας των κεφαλαιακών μέσων που απαιτούνται από την αρχή εξυγίανσης που είναι υπεύθυνη για το ίδρυμα.
Οι προϋποθέσεις που ορίζονται στην παράγραφο 1 σημείο ζ) θεωρείται ότι πληρούνται ανεξαρτήτως των διατάξεων που διέπουν το κεφαλαιακό μέσο υποδεικνύοντας ρητά ή σιωπηρά ότι το ποσό του κεφαλαίου του μέσου θα μειωθεί ή ενδέχεται να μειωθεί στο πλαίσιο διαδικασίας εξυγίανσης ή ως συνέπεια της μείωσης της ονομαστικής αξίας των κεφαλαιακών μέσων που απαιτούνται από την αρχή εξυγίανσης που είναι υπεύθυνη για το ίδρυμα.
3. Οι προϋποθέσεις της παραγράφου 1 στοιχείο η) σημείο iii) θεωρείται ότι πληρούνται ανεξάρτητα από το εάν το μέσο καταβάλλει πολλαπλάσιο μέρισμα, υπό την προϋπόθεση ότι το εν λόγω πολλαπλάσιο μέρισμα δεν έχει ως αποτέλεσμα διανομή που προκαλεί δυσανάλογη επίπτωση στα ίδια κεφάλαια.
4. Για τους σκοπούς της παραγράφου 1 στοιχείο η) σημείο i), οι διαφοροποιημένες διανομές αντικατοπτρίζουν μόνο τα διαφοροποιημένα δικαιώματα ψήφου. Σε αυτό το πλαίσιο, οι υψηλότερες διανομές εφαρμόζονται μόνο στα μέσα κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 με λιγότερα δικαιώματα ψήφου ή χωρίς δικαιώματα ψήφου.
5. Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων προκειμένου να διευκρινίσει τα εξής:
α)
τις ισχύουσες μορφές και τη φύση της έμμεσης χρηματοδότησης των μέσων ιδίων κεφαλαίων,
β)
εάν και πότε οι πολλαπλάσιες διανομές προκαλούν δυσανάλογη επίπτωση στα ίδια κεφάλαια,
γ)
την έννοια των προνομιακών διανομών.
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή έως 1η Φεβρουαρίου 2015.
Εξουσιοδοτείται η Επιτροπή να εγκρίνει τα ρυθμιστικά τεχνικά πρότυπα που προβλέπονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με τα άρθρα 10 έως 14 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
Άρθρο 29
Κεφαλαιακά μέσα που εκδίδονται από αλληλασφαλιστικές ενώσεις, συνεταιριστικές εταιρείες, ταμιευτήρια και παρόμοια ιδρύματα
1. Τα κεφαλαιακά μέσα που εκδίδονται από αλληλασφαλιστικές ενώσεις, συνεταιριστικές εταιρείες, ταμιευτήρια και παρόμοια ιδρύματα είναι αποδεκτά ως μέσα κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 μόνο εφόσον πληρούνται οι προϋποθέσεις που ορίζονται στο άρθρο 28 με τις τροποποιήσεις που απορρέουν από την εφαρμογή του παρόντος άρθρου.
2. Οι κατωτέρω προϋποθέσεις πληρούνται όσον αφορά την εξόφληση των κεφαλαιακών μέσων:
α)
εκτός εάν απαγορεύεται δυνάμει της ισχύουσας εθνικής νομοθεσίας, το ίδρυμα δύναται να αρνηθεί την εξόφληση των μέσων,
β)
σε περίπτωση που το ίδρυμα απαγορεύεται να αρνηθεί την εξόφληση των μέσων δυνάμει της ισχύουσας εθνικής νομοθεσίας, οι διατάξεις που διέπουν τα μέσα δίνουν στο ίδρυμα τη δυνατότητα να περιορίσει την εξόφλησή τους,
γ)
η άρνηση εξόφλησης των μέσων ή ο περιορισμός της εξόφλησής τους, ανάλογα με την περίπτωση, δεν συνιστά αθέτηση υποχρέωσης του ιδρύματος.
3. Τα κεφαλαιακά μέσα είναι δυνατόν να περιλαμβάνουν ανώτατο όριο ή περιορισμό ως προς το μέγιστο επίπεδο των διανομών μόνο εφόσον το εν λόγω όριο ή ο περιορισμός προβλέπεται δυνάμει της ισχύουσας εθνικής νομοθεσίας ή του καταστατικό του ιδρύματος.
4. Σε περίπτωση που τα κεφαλαιακά μέσα παρέχουν στον ιδιοκτήτη τους δικαιώματα στα αποθεματικά του ιδρύματος σε περίπτωση αφερεγγυότητας ή εκκαθάρισης, τα οποία περιορίζονται στην ονομαστική αξία των μέσων, ο εν λόγω περιορισμός ισχύει στον ίδιο βαθμό για τους κατόχους όλων των υπόλοιπων μέσων Κεφαλαίου κοινών μετοχών της Κατηγορίας 1 που εκδίδει το ίδρυμα.
Οι προϋποθέσεις που αναφέρονται στο πρώτο εδάφιο ισχύουν με την επιφύλαξη της δυνατότητας αλληλασφαλιστικής ένωσης, συνεταιριστικής εταιρείας, ταμιευτηρίου ή παρόμοιων φορέων να αναγνωρίσουν εντός μέσων Κεφαλαίου κοινών μετοχών της Κατηγορίας 1 που δεν παρέχουν δικαιώματα ψήφου στον κάτοχο και πληρούν όλες τις ακόλουθες προϋποθέσεις:
α)
η απαίτηση των κατόχων των μέσων χωρίς δικαίωμα ψήφου σε περίπτωση αφερεγγυότητας ή εκκαθάρισης του ιδρύματος είναι ανάλογη προς το μερίδιο του συνόλου των μέσων κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 που αντιπροσωπεύουν τα εν λόγω μέσα χωρίς δικαίωμα ψήφου,
β)
τα μέσα είναι άλλως αποδεκτά ως μέσα κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1.
5. Σε περίπτωση που τα κεφαλαιακά μέσα παρέχουν στον ιδιοκτήτη τους δικαίωμα απαίτησης επί των στοιχείων ενεργητικού του ιδρύματος σε περίπτωση αφερεγγυότητας ή εκκαθάρισής του, η οποία είναι σταθερή ή υπόκειται σε ένα ανώτατο όριο, ο εν λόγω περιορισμός ισχύει στον ίδιο βαθμό για όλους τους κατόχους όλων των μέσων Κεφαλαίου κοινών μετοχών της Κατηγορίας 1 που εκδίδει το ίδρυμα
6. Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων προκειμένου να διευκρινίσει τη φύση των περιορισμών της εξόφλησης που είναι απαραίτητοι σε περίπτωση που το ίδρυμα απαγορεύεται να αρνηθεί την εξόφληση των μέσων δυνάμει της ισχύουσας εθνικής νομοθεσίας.
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή έως 1η Φεβρουαρίου 2015.
Εξουσιοδοτείται η Επιτροπή να εγκρίνει τα ρυθμιστικά τεχνικά πρότυπα που προβλέπονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με τα άρθρα 10 έως 14 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
Άρθρο 30
Συνέπειες της παύσης ικανοποίησης των προϋποθέσεων αναγνώρισης για τα μέσα κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1
Σε περίπτωση που δεν πληρούνται πλέον οι προϋποθέσεις που ορίζονται στο άρθρο 28 ή, κατά περίπτωση, στο άρθρο 29, για ένα μέσο Κεφαλαίου κοινών μετοχών της Κατηγορίας 1, ισχύουν τα εξής:
α)
το μέσο παύει αμέσως να είναι αποδεκτό ως μέσο κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1,
β)
η διαφορά από την έκδοση μετοχών υπέρ το άρτιο που αφορά το εν λόγω μέσο παύει αμέσως να αναγνωρίζεται ως στοιχείο κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1.
Άρθρο 31
Κεφαλαιακά μέσα που αναλαμβάνονται από δημόσιες αρχές σε καταστάσεις έκτακτης ανάγκης
1. Σε καταστάσεις έκτακτης ανάγκης, οι αρμόδιες αρχές μπορούν να επιτρέψουν στα ιδρύματα να συμπεριλάβουν στο κεφάλαιο κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 κεφαλαιακά μέσα που συμμορφώνονται, κατ’ ελάχιστον, με τις προϋποθέσεις του άρθρου 28 παράγραφος 1 στοιχεία β) έως ε), όταν πληρούνται όλες οι κάτωθι προϋποθέσεις:
α)
τα κεφαλαιακά μέσα εκδίδονται μετά 1η Ιανουαρίου 2014,
β)
τα κεφαλαιακά μέσα θεωρούνται από την Επιτροπή ως κρατική ενίσχυση,
γ)
τα κεφαλαιακά μέσα εκδίδονται στο πλαίσιο μέτρων ανακεφαλαιοποίησης σύμφωνα με τους εκάστοτε ισχύοντες κανόνες περί κρατικών ενισχύσεων,
δ)
τα κεφαλαιακά μέσα έχουν αναληφθεί πλήρως και κατέχονται από το κράτος ή από σχετική δημόσια αρχή ή από δημόσια οντότητα,
ε)
τα κεφαλαιακά μέσα έχουν τη δυνατότητα να απορροφήσουν ζημίες,
στ)
εκτός για τα κεφαλαιακά μέσα που αναφέρονται στο άρθρο 27, στην περίπτωση εκκαθάρισης, τα κεφαλαιακά μέσα δίνουν το δικαίωμα στους ιδιοκτήτες τους να υποβάλουν αξίωση επί των εναπομείναντων περιουσιακών στοιχείων του ιδρύματος μετά την εξόφληση όλων των απαιτήσεων με εξοφλητική προτεραιότητα,
ζ)
υφίστανται κατάλληλοι μηχανισμοί εξόδου για το κράτος, ή κατά περίπτωση, για την αρμόδια δημόσια αρχή ή δημόσια οντότητα,
η)
η αρμόδια αρχή έχει προτέρως εγκρίνει και έχει δημοσιεύσει την απόφασή της παράλληλα με την αιτιολόγηση της εν λόγω απόφασης.
2. Κατόπιν αιτιολογημένου αιτήματος της σχετικής αρμόδιας αρχής και σε συνεργασία με αυτήν, η ΕΑΤ θεωρεί τα κεφαλαιακά μέσα που αναφέρονται στην παράγραφο 1 ως ισοδύναμα με τα μέσα κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 για τους σκοπούς του παρόντος κανονισμού.
Τμήμα 2
Εποπτίκεσ προσαρμογές
Άρθρο 32
Τιτλοποιημένα στοιχεία ενεργητικού
1. Κάθε ίδρυμα εξαιρεί από οποιοδήποτε στοιχείο ιδίων κεφαλαίων του κάθε αύξηση του μετοχικού του κεφαλαίου δυνάμει του ισχύοντος λογιστικού πλαισίου, η οποία προκύπτει από τιτλοποιημένα στοιχεία ενεργητικού, συμπεριλαμβανομένων των κατωτέρω:
α)
μια τέτοια αύξηση που σχετίζεται με μελλοντικό περιθώριο εσόδων που έχει ως αποτέλεσμα κέρδος από πωλήσεις για το ίδρυμα,
β)
σε περίπτωση που το ίδρυμα αποτελεί την μεταβιβάζουσα οντότητα μιας τιτλοποίησης, τα καθαρά κέρδη από την κεφαλαιοποίηση μελλοντικών εσόδων από τα τιτλοποιημένα στοιχεία ενεργητικού, τα οποία παρέχουν πιστωτική ενίσχυση στις θέσεις σε τιτλοποίηση.
2. Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων προκειμένου να διευκρινίσει περαιτέρω την έννοια του κέρδους από πωλήσεις που αναφέρεται στο στοιχείο α) της παραγράφου 1.
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή έως 1η Φεβρουαρίου 2015.
Ανατίθεται στην Επιτροπή η εξουσία να εγκρίνει τα ρυθμιστικά τεχνικά πρότυπα που προβλέπονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με τα άρθρα 10 έως 14 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
Άρθρο 33
Αντισταθμίσεις ταμειακών ροών και αλλαγές στην αξία των ιδίων υποχρεώσεων
1. Τα ιδρύματα δεν συμπεριλαμβάνουν τα ακόλουθα στοιχεία σε οποιοδήποτε στοιχείο των ιδίων κεφαλαίων τους:
α)
τα αποθεματικά εύλογης αξίας που σχετίζονται με κέρδη ή ζημίες από αντισταθμίσεις ταμειακών ροών από χρηματοοικονομικά μέσα που δεν αποτιμώνται στην εύλογη αξία τους, συμπεριλαμβανομένων των προβλεπόμενων ταμειακών ροών,
β)
κέρδη ή ζημίες από τις υποχρεώσεις του ιδρύματος που αποτιμώνται στην εύλογη αξία τους και προκύπτουν από αλλαγές στην πιστωτική διαβάθμιση του ίδιου του ιδρύματος,
γ)
όλα τα κέρδη και οι ζημίες εύλογης αξίας που προκύπτουν από τον ίδιο πιστωτικό κίνδυνο του ιδρύματος και αφορούν υποχρεώσεις από παράγωγα.
2. Για τους σκοπούς της παραγράφου 1 στοιχείο γ), τα ιδρύματα δεν αντισταθμίζουν τα κέρδη και τις ζημίες εύλογης αξίας που προκύπτουν από τον ίδιο πιστωτικό κίνδυνο του ιδρύματος με τα κέρδη και τις ζημίες που προκύπτουν από τον πιστωτικό κίνδυνο του αντισυμβαλλομένου.
3. Με την επιφύλαξη της παραγράφου 1 στοιχείο β), τα ιδρύματα μπορούν να περιλαμβάνουν το ποσό των κερδών και των ζημιών από υποχρεώσεις τους στα ίδια κεφάλαια, εφόσον πληρούνται σωρευτικά οι ακόλουθες προϋποθέσεις:
α)
οι υποχρεώσεις έχουν τη μορφή ομολόγων όπως αναφέρονται στο άρθρο 52 παράγραφος 4 της οδηγίας 2009/65/ΕΚ,
β)
οι αλλαγές της αξίας των περιουσιακών στοιχείων και των υποχρεώσεων του ιδρύματος οφείλονται στις ίδιες αλλαγές στην πιστωτική διαβάθμιση του ίδιου του ιδρύματος,
γ)
υφίσταται στενή αντιστοιχία μεταξύ της αξίας των ομολόγων του στοιχείου α) και της αξίας των περιουσιακών στοιχείων του ιδρύματος,
δ)
είναι δυνατή η εξόφληση των ενυπόθηκων δανείων με την επαναγορά των ομολόγων που χρηματοδοτούν τα ενυπόθηκα δάνεια στην αγοραία ή την ονομαστική τους αξία.
4. Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων προκειμένου να εξειδικεύσει σε τι συνίσταται η στενή αντιστοιχία μεταξύ της αξίας των ομολόγων και της αξίας των περιουσιακών στοιχείων, όπως αναφέρεται στην παράγραφο 3 στοιχείο γ).
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή έως τις 30 Σεπτεμβρίου 2013.
Ανατίθεται στην Επιτροπή η εξουσία να εγκρίνει τα ρυθμιστικά τεχνικά πρότυπα που προβλέπονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με τα άρθρα 10 έως 14 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
Άρθρο 34
Πρόσθετες προσαρμογές αξίας
Τα ιδρύματα εφαρμόζουν τις διατάξεις του άρθρου 105 σε όλα τα περιουσιακά στοιχεία τους που αποτιμώνται σε εύλογη αξία κατά τον υπολογισμό του ύψους των ιδίων κεφαλαίων και αφαιρούν από το Κεφάλαιο κοινών μετοχών της Κατηγορίας 1 το ποσό τυχόν άλλων πρόσθετων προσαρμογών αξίας που θεωρούνται αναγκαίες.
Άρθρο 35
Μη πραγματοποιηθέντα κέρδη και ζημίες από αποτίμηση στην εύλογη αξία
Εκτός από την περίπτωση των στοιχείων που αναφέρονται στο άρθρο 33, τα ιδρύματα δεν δύνανται να κάνουν προσαρμογές για να αφαιρούν από τα ίδια κεφάλαιά τους τα μη πραγματοποιηθέντα κέρδη και τις ζημίες επί των περιουσιακών στοιχείων ή των υποχρεώσεών τους που αποτιμώνται στην εύλογη αξία τους.
Τμήμα 3
Αφαιρέσεις από τα στοιχεία κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1, έξαιρεσεις και εναλλακτικές δυνατοτητές
Ενότητα 1
Αφαιρέσεις απο τα στοιχεία κεφαλαιου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1
Άρθρο 36
Αφαιρέσεις από τα στοιχεία κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1
1. Τα ιδρύματα αφαιρούν τα κατωτέρω στοιχεία από τα στοιχεία κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1:
α)
ζημίες της τρέχουσας χρήσης,
β)
άυλα στοιχεία του ενεργητικού,
γ)
αναβαλλόμενες φορολογικές απαιτήσεις που βασίζονται στη μελλοντική κερδοφορία,
δ)
για τα ιδρύματα που υπολογίζουν τα ποσά των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ανοιγμάτων με την προσέγγιση των εσωτερικών διαβαθμίσεων (προσέγγιση IRB), τα αρνητικά ποσά που προκύπτουν από τον υπολογισμό των ποσών αναμενόμενης ζημίας που διευκρινίζεται στα άρθρα 158 και 159,
ε)
περιουσιακά στοιχεία του συνταξιοδοτικού ταμείου προκαθορισμένων παροχών στον ισολογισμό του ιδρύματος,
στ)
τις άμεσες, έμμεσες και σύνθετες τοποθετήσεις του ιδρύματος σε ίδια μέσα κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1, συμπεριλαμβανομένων των ίδιων μέσων κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 που υποχρεούται να αγοράσει επί του παρόντος ή μελλοντικά ένα ίδρυμα βάσει υφιστάμενης συμβατικής υποχρέωσης,
ζ)
τις άμεσες, έμμεσες και σύνθετες τοποθετήσεις σε μέσα κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 οντοτήτων του χρηματοπιστωτικού τομέα σε περίπτωση που οι εν λόγω οντότητες έχουν αμοιβαία συμμετοχή με το ίδρυμα, η οποία, κατά τις αρμόδιες αρχές, σχεδιάστηκε με στόχο την τεχνητή διόγκωση των ιδίων κεφαλαίων του ιδρύματος,
η)
το ισχύον ποσό των άμεσων, έμμεσων και σύνθετων τοποθετήσεων του ιδρύματος σε μέσα κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 οντοτήτων του χρηματοπιστωτικού τομέα στις περιπτώσεις που το ίδρυμα δεν διαθέτει σημαντική επένδυση στις εν λόγω οντότητες,
θ)
το ισχύον ποσό των άμεσων, έμμεσων και σύνθετων τοποθετήσεων του ιδρύματος σε μέσα κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 οντοτήτων του χρηματοπιστωτικού τομέα στις περιπτώσεις που το ίδρυμα διαθέτει σημαντική επένδυση στις εν λόγω οντότητες,
ι)
το ποσό των στοιχείων που πρέπει να αφαιρεθούν από Πρόσθετα στοιχεία της Κατηγορίας 1 σύμφωνα με το άρθρο 56 και το οποίο υπερβαίνει το Πρόσθετο κεφάλαιο της Κατηγορίας 1 του ιδρύματος,
ια)
το ποσό του ανοίγματος των ακόλουθων στοιχείων που είναι αποδεκτά για συντελεστή στάθμισης κινδύνου 1 250 %, σε περίπτωση που το ίδρυμα αφαιρεί το εν λόγω ποσό από το ποσό των στοιχείων κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 ως εναλλακτική δυνατότητα αντί της εφαρμογής συντελεστή στάθμισης κινδύνου 1 250 %:
i)
ειδικές συμμετοχές εκτός του χρηματοπιστωτικού τομέα,
ii)
τιτλοποιημένες θέσεις, σύμφωνα με το άρθρο 243 παράγραφος 1 στοιχείο β), το άρθρο 244 παράγραφος 1 στοιχείο β) και το άρθρο 258,
iii)
ατελείς συναλλαγές, σύμφωνα με το άρθρο 379 παράγραφος 3,
iv)
θέσεις ενός καλαθιού για τις οποίες το ίδρυμα δεν μπορεί να προσδιορίσει το συντελεστή στάθμισης κινδύνου δυνάμει της προσέγγισης IRB σύμφωνα με το άρθρο 153 παράγραφος 8,
v)
ανοίγματα σε μετοχές στο πλαίσιο μιας μεθόδου εσωτερικών υποδειγμάτων, σύμφωνα με το άρθρο 155 παράγραφος 4,
ιβ)
οποιαδήποτε φορολογική επιβάρυνση σχετίζεται με τα στοιχεία Κεφαλαίου κοινών μετοχών της Κατηγορίας 1, η οποία προβλέπεται κατά τη στιγμή του υπολογισμού της, εκτός εάν το ίδρυμα προσαρμόσει κατάλληλα το ποσό των στοιχείων Κεφαλαίου κοινών μετοχών της Κατηγορίας 1 στο μέτρο που η επιβάρυνση αυτή μειώνει το ποσό μέχρι το οποίο τα στοιχεία αυτά ενδέχεται να χρησιμοποιηθούν για την κάλυψη κινδύνων ή ζημιών.
2. Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων προκειμένου να εξειδικεύσει την εφαρμογή των αφαιρέσεων που αναφέρονται στην παράγραφο 1 στοιχεία α), γ), ε), στ), η), θ) και ιβ) του παρόντος άρθρου και των σχετικών αφαιρέσεων που αναφέρονται στο άρθρο 56 στοιχεία α), γ), δ) και στ) και στο άρθρο 66 στοιχεία α), γ) και δ).
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή έως 1η Φεβρουαρίου 2015.
Ανατίθεται στην Επιτροπή η εξουσία να εγκρίνει τα ρυθμιστικά τεχνικά πρότυπα που προβλέπονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με τα άρθρα 10 έως 14 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
3. Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων προκειμένου να προσδιορίσει τα είδη των κεφαλαιακών μέσων των χρηματοπιστωτικών ιδρυμάτων και, σε διαβούλευση με την Ευρωπαϊκή Εποπτική Αρχή (Ευρωπαϊκή Αρχή Ασφαλίσεων και Επαγγελματικών Συντάξεων) (ΕΑΑΕΣ) που συστάθηκε με τον κανονισμό (ΕΕ) αριθ. 1094/2010 του Ευρωπαϊκού Κοινοβουλίου και του Συμβουλίου, της 24ης Νοεμβρίου 2010 (26), των ασφαλιστικών και αντασφαλιστικών επιχειρήσεων τρίτων χωρών και των επιχειρήσεων που δεν εμπίπτουν στο πεδίο εφαρμογής της οδηγίας 2009/138/ΕΚ σύμφωνα με το άρθρο 4 της εν λόγω οδηγίας, τα οποία αφαιρούνται από τα κατωτέρω στοιχεία ιδίων κεφαλαίων:
α)
στοιχεία Κεφαλαίου κοινών μετοχών της Κατηγορίας 1,
β)
πρόσθετα στοιχεία της Κατηγορίας 1,
γ)
στοιχεία της Κατηγορίας 2.
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή έως 1η Φεβρουαρίου 2015.
Ανατίθεται στην Επιτροπή η εξουσία να εγκρίνει τα ρυθμιστικά τεχνικά πρότυπα που προβλέπονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με τα άρθρα 10 έως 14 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
Άρθρο 37
Αφαίρεση άυλων στοιχείων ενεργητικού
Τα ιδρύματα καθορίζουν το ποσό των άυλων στοιχείων ενεργητικού που αφαιρούνται σύμφωνα με τα εξής:
α)
το ποσό που πρόκειται να αφαιρεθεί, είναι μειωμένο κατά το ποσό των σχετικών αναβαλλόμενων φορολογικών υποχρεώσεων που θα εξαλείφονταν εάν τα άυλα στοιχεία ενεργητικού απομειώνονταν ή αποαναγνωρίζονταν δυνάμει του ισχύοντος λογιστικού πλαισίου,
β)
το ποσό που πρόκειται να αφαιρεθεί περιλαμβάνει την υπεραξία που περιλαμβάνεται στην αποτίμηση σημαντικών επενδύσεων του ιδρύματος.
Άρθρο 38
Αφαίρεση των αναβαλλόμενων φορολογικών απαιτήσεων που βασίζονται σε μελλοντική κερδοφορία
1. Τα ιδρύματα προσδιορίζουν το ποσό των αναβαλλόμενων φορολογικών απαιτήσεων που βασίζεται σε μελλοντική κερδοφορία και του οποίου απαιτείται η αφαίρεση σύμφωνα με το παρόν άρθρο.
2. Με εξαίρεση τις περιπτώσεις στις οποίες πληρούνται οι προϋποθέσεις που ορίζονται στην παράγραφο 3, το ποσό των αναβαλλόμενων φορολογικών απαιτήσεων που βασίζονται σε μελλοντική κερδοφορία υπολογίζεται χωρίς την αφαίρεση του ποσού των σχετικών αναβαλλόμενων φορολογικών υποχρεώσεων του ιδρύματος.
3. Το ποσό των αναβαλλόμενων φορολογικών απαιτήσεων που βασίζονται σε μελλοντική κερδοφορία είναι δυνατόν να μειωθεί κατά το ποσό των σχετικών αναβαλλόμενων φορολογικών υποχρεώσεων του ιδρύματος, εφόσον πληρούνται οι κατωτέρω προϋποθέσεις:
α)
η οικονομική οντότητα έχει νομικά εκτελεστό δικαίωμα δυνάμει του ισχύοντος εθνικού δικαίου να συμψηφίσει τις τρέχουσες φορολογικές απαιτήσεις αυτές με τις τρέχουσες φορολογικές υποχρεώσεις,
β)
οι αναβαλλόμενες φορολογικές απαιτήσεις και οι αναβαλλόμενες φορολογικές υποχρεώσεις σχετίζονται με φόρους που επιβάλλονται από την ίδια φορολογική αρχή και στην ίδια φορολογητέα οντότητα.
4. Οι σχετικές αναβαλλόμενες φορολογικές υποχρεώσεις του ιδρύματος που χρησιμοποιούνται για τους σκοπούς της παραγράφου 3 δεν είναι δυνατόν να περιλαμβάνουν αναβαλλόμενες φορολογικές υποχρεώσεις που περιορίζουν το ποσό των άυλων στοιχείων ενεργητικού ή περιουσιακών στοιχείων του συνταξιοδοτικού ταμείου προκαθορισμένων παροχών των οποίων απαιτείται η αφαίρεση.
5. Το ποσό των σχετικών αναβαλλόμενων φορολογικών υποχρεώσεων που αναφέρονται στην παράγραφο 4 κατανέμεται μεταξύ των κατωτέρω στοιχείων:
α)
αναβαλλόμενες φορολογικές απαιτήσεις που βασίζονται σε μελλοντική κερδοφορία και προκύπτουν από προσωρινές διαφορές που δεν αφαιρούνται σύμφωνα με το άρθρο 48 παράγραφος 1,
β)
όλες οι υπόλοιπες αναβαλλόμενες φορολογικές απαιτήσεις που βασίζονται σε μελλοντική κερδοφορία.
Τα ιδρύματα κατανέμουν τις σχετικές αναβαλλόμενες φορολογικές υποχρεώσεις σύμφωνα με την αναλογία των αναβαλλόμενων φορολογικών απαιτήσεων που βασίζονται σε μελλοντική κερδοφορία, την οποία αντιπροσωπεύουν τα στοιχεία που αναφέρονται στα στοιχεία α) και β).
Άρθρο 39
Επιπλέον καταβληθείς φόρος, μεταφορές φορολογικών ζημιών και αναβαλλόμενες φορολογικές απαιτήσεις που δεν βασίζονται σε μελλοντική κερδοφορία
1. Τα ακόλουθα στοιχεία δεν αφαιρούνται από τα ίδια κεφάλαια και υπόκεινται σε στάθμιση κινδύνου σύμφωνα με το τρίτο μέρος τίτλος ΙΙ κεφάλαιο 2 ή 3, κατά περίπτωση:
α)
επιπλέον καταβληθείς φόρος από το ίδρυμα για την τρέχουσα χρήση,
β)
φορολογικές ζημίες του ιδρύματος από την τρέχουσα χρήση που μεταφέρονται σε προηγούμενες χρήσεις και εγείρουν αξίωση ή εισπρακτέα απαίτηση έναντι κεντρικής κυβέρνησης, περιφερειακής κυβέρνησης ή εγχώριας φορολογικής αρχής.
2. Οι αναβαλλόμενες φορολογικές απαιτήσεις που δεν βασίζονται σε μελλοντική κερδοφορία περιορίζονται στις αναβαλλόμενες φορολογικές απαιτήσεις που προκύπτουν από προσωρινές διαφορές, εφόσον πληρούνται όλες οι κατωτέρω προϋποθέσεις:
α)
αντικαθιστώνται αμέσως από έκπτωση φόρου, αυτομάτως και υποχρεωτικά, σε περίπτωση που το ίδρυμα αναφέρει ζημία κατά την επίσημη έγκριση των ετήσιων οικονομικών καταστάσεων του ιδρύματος ή σε περίπτωση εκκαθάρισης ή αφερεγγυότητας του ιδρύματος,
β)
ένα ίδρυμα είναι σε θέση, δυνάμει της ισχύουσας εθνικής φορολογικής νομοθεσίας, να αντισταθμίσει φορολογική έκπτωση που αναφέρεται στο στοιχείο α) με οποιαδήποτε φορολογική υποχρέωση του ιδρύματος ή οποιασδήποτε άλλης επιχείρησης που υπάγεται στην ίδια ενοποίηση με το ίδρυμα για φορολογικούς σκοπούς σύμφωνα με τη νομοθεσία αυτή ή οποιασδήποτε άλλης επιχείρησης που υπόκειται στην εποπτεία σε ενοποιημένη βάση σύμφωνα με το πρώτο μέρος τίτλος ΙΙ κεφάλαιο 2,
γ)
εφόσον το ποσό των φορολογικών εκπτώσεων που αναφέρονται στο στοιχείο β) υπερβαίνει τις φορολογικές υποχρεώσεις που αναφέρονται στο ίδιο στοιχείο, οποιοδήποτε υπερβάλλον ποσό αντικαθίσταται αμέσως με άμεση απαίτηση έναντι της κεντρικής κυβέρνησης του κράτους μέλους στο οποίο έχει συσταθεί το ίδρυμα.
Τα ιδρύματα εφαρμόζουν στάθμιση κινδύνου 100 % στις αναβαλλόμενες φορολογικές απαιτήσεις εφόσον πληρούνται οι προϋποθέσεις των στοιχείων α), β) και γ).
Άρθρο 40
Αφαίρεση των αρνητικών ποσών που προκύπτουν από τον υπολογισμό των ποσών αναμενόμενης ζημίας
Το ποσό που αφαιρείται σύμφωνα με το στοιχείο δ) του άρθρου 33 παράγραφος 1 δεν μειώνεται από την αύξηση του επιπέδου των αναβαλλόμενων φορολογικών απαιτήσεων που βασίζονται σε μελλοντική κερδοφορία, ή από άλλη πρόσθετη επίπτωση του φόρου, που θα μπορούσε να προκύψει αν οι προβλέψεις ανέρχονταν στο επίπεδο των αναμενόμενων ζημιών που αναφέρονται στο τμήμα 3 του κεφαλαίου 3 του τίτλου Ι.
Άρθρο 41
Αφαίρεση περιουσιακών στοιχείων συνταξιοδοτικών ταμείων προκαθορισμένων παροχών
1. Για τους σκοπούς του στοιχείου ε) του άρθρου 36 παράγραφος 1, το ποσό των περιουσιακών στοιχείων των συνταξιοδοτικών ταμείων προκαθορισμένων παροχών που αφαιρούνται μειώνεται κατά τα εξής:
α)
το ποσό οποιωνδήποτε σχετικών αναβαλλόμενων φορολογικών υποχρεώσεων που ενδέχεται να εξαλείφονταν εάν τα στοιχεία ενεργητικού απομειώνονταν ή αποαναγνωρίζονταν δυνάμει του ισχύοντος λογιστικού πλαισίου,
β)
το ποσό των περιουσιακών στοιχείων του συνταξιοδοτικού ταμείου προκαθορισμένων παροχών που το ίδρυμα δύναται να χρησιμοποιεί απεριόριστα, με την προϋπόθεση ότι το ίδρυμα έχει λάβει την πρότερη άδεια της αρμόδιας αρχής. Τα εν λόγω περιουσιακά στοιχεία που χρησιμοποιούνται για τη μείωση του προς αφαίρεση ποσού λαμβάνουν συντελεστή στάθμισης κινδύνου σύμφωνα με το Κεφάλαιο 2 ή 3 του Τίτλου ΙΙ του Μέρους τρία, ανάλογα με την περίπτωση.
2. Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων προκειμένου να εξειδικεύσει τα κριτήρια σύμφωνα με τα οποία μια αρμόδια αρχή επιτρέπει σε ένα ίδρυμα τη μείωση του ποσού των περιουσιακών στοιχείων του συνταξιοδοτικού ταμείου προκαθορισμένων παροχών όπως ορίζεται στο στοιχείο β) της παραγράφου 1.
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή έως 1η Φεβρουαρίου 2015.
Ανατίθεται στην Επιτροπή η εξουσία να εγκρίνει τα ρυθμιστικά τεχνικά πρότυπα που προβλέπονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με τα άρθρα 10 έως 14 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
Άρθρο 42
Αφαίρεση των τοποθετήσεων σε ίδια μέσα κεφαλαίου κοινών μετοχών της Κατηγορίας 1
Για τους σκοπούς του στοιχείου στ) του άρθρου 36 παράγραφος 1, τα ιδρύματα υπολογίζουν τις τοποθετήσεις σε ίδια μέσα κεφαλαίου κοινών μετοχών της Κατηγορίας 1 βάσει των μεικτών θετικών τους θέσεων με τις ακόλουθες εξαιρέσεις:
α)
τα ιδρύματα δύνανται να υπολογίζουν τα ίδια μέσα κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 βάσει της καθαρής θετικής τους θέσης υπό την προϋπόθεση ότι πληρούνται και οι δύο κάτωθι προϋποθέσεις:
i)
οι θετικές και οι αρνητικές θέσεις βρίσκονται στο ίδιο υποκείμενο άνοιγμα και οι αρνητικές θέσεις δεν ενέχουν κίνδυνο αντισυμβαλλόμενου,
ii)
είτε οι θετικές και οι αρνητικές θέσεις περιλαμβάνονται αμφότερες στο χαρτοφυλάκιο συναλλαγών είτε αμφότερες περιλαμβάνονται σε χαρτοφυλάκιο πέραν του χαρτοφυλακίου συναλλαγών,
β)
τα ιδρύματα προσδιορίζουν το ποσό που αφαιρείται για άμεσες, έμμεσες και σύνθετες τοποθετήσεις που παίρνουν τη μορφή τοποθετήσεων σε τίτλους συνδεδεμένους με δείκτες υπολογίζοντας το υποκείμενο άνοιγμα στα ίδια μέσα κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 που περιλαμβάνονται στους δείκτες αυτούς,
γ)
τα ιδρύματα δύνανται να συμψηφίζουν τις μεικτές θετικές θέσεις σε ίδια μέσα κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 που προκύπτουν από τοποθετήσεις σε τίτλους συνδεδεμένους με δείκτες με τις αρνητικές θέσεις σε ίδια μέσα κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 που προκύπτουν από αρνητικές θέσεις στους υποκείμενους δείκτες, ακόμα και στις περιπτώσεις που οι εν λόγω αρνητικές θέσεις ενέχουν κίνδυνο αντισυμβαλλομένου, υπό την προϋπόθεση ότι πληρούνται αμφότερες οι κατωτέρω προϋποθέσεις:
i)
οι θετικές και οι αρνητικές θέσεις είναι στους ίδιους υποκείμενους δείκτες,
ii)
είτε αμφότερες οι θετικές και οι αρνητικές θέσεις περιλαμβάνονται στο χαρτοφυλάκιο συναλλαγών είτε αμφότερες περιλαμβάνονται σε χαρτοφυλάκιο πέραν του χαρτοφυλακίου συναλλαγών.
Άρθρο 43
Σημαντική επένδυση σε οντότητα του χρηματοπιστωτικού τομέα
Για τους σκοπούς της αφαίρεσης, ένα ίδρυμα έχει σημαντική επένδυση σε οντότητα του χρηματοπιστωτικού τομέα εφόσον πληρούται οιαδήποτε εκ των κατωτέρω προϋποθέσεων:
α)
το ίδρυμα κατέχει ποσοστό μεγαλύτερο από 10 % των μέσων Κεφαλαίου κοινών μετοχών της Κατηγορίας 1 που εκδίδει η εν λόγω οντότητα,
β)
το ίδρυμα έχει στενούς δεσμούς με την εν λόγω οντότητα και κατέχει μέσα Κεφαλαίου κοινών μετοχών της Κατηγορίας 1 που εκδίδει αυτή,
γ)
το ίδρυμα κατέχει μέσα κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 που εκδίδει η εν λόγω οντότητα και η οντότητα δεν συμπεριλαμβάνεται σε ενοποίηση σύμφωνα με το πρώτο μέρος τίτλος ΙΙ κεφάλαιο 2, αλλά συμπεριλαμβάνεται στην ίδια λογιστική ενοποίηση με το ίδρυμα για σκοπούς χρηματοοικονομικής πληροφόρησης δυνάμει του ισχύοντος λογιστικού πλαισίου.
Άρθρο 44
Αφαίρεση των τοποθετήσεων σε μέσα κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 οντοτήτων του χρηματοπιστωτικού τομέα σε περίπτωση που το ίδρυμα έχει αμοιβαία συμμετοχή που σχεδιάστηκε με στόχο την τεχνητή διόγκωση των ιδίων κεφαλαίων
Τα ιδρύματα πραγματοποιούν τις αφαιρέσεις που αναφέρονται στα στοιχεία ζ), η) και θ) του άρθρου 36 παράγραφος 1 σύμφωνα με τα εξής:
α)
οι τοποθετήσεις σε μέσα κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 και σε άλλα κεφαλαιακά μέσα οντοτήτων του χρηματοπιστωτικού τομέα υπολογίζονται βάσει των μικτών θετικών θέσεων,
β)
τα ασφαλιστικά στοιχεία ιδίων κεφαλαίων της Κατηγορίας 1 θεωρούνται ως τοποθετήσεις σε μέσα Κεφαλαίου κοινών μετοχών της Κατηγορίας 1 για τους σκοπούς της αφαίρεσης.
Άρθρο 45
Αφαίρεση των τοποθετήσεων σε μέσα κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 οντοτήτων του χρηματοπιστωτικού τομέα
Τα ιδρύματα πραγματοποιούν τις αφαιρέσεις που απαιτούνται δυνάμει των στοιχείων η) και θ) του άρθρου 36 παράγραφος 1 σύμφωνα με τις ακόλουθες διατάξεις:
α)
δύνανται να υπολογίζουν τις άμεσες, έμμεσες και σύνθετες τοποθετήσεις σε μέσα κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 των οντοτήτων του χρηματοπιστωτικού τομέα βάσει της καθαρής θετικής θέσης στο ίδιο υποκείμενο άνοιγμα, υπό την προϋπόθεση ότι πληρούνται αμφότερες οι κατωτέρω προϋποθέσεις:
i)
η ληκτότητα της αρνητικής θέσης ταυτίζεται με τη ληκτότητα της θετικής ή ότι έχει εναπομένουσα ληκτότητα τουλάχιστον ενός έτους,
ii)
είτε η θετική και η αρνητική θέση περιλαμβάνονται αμφότερες στο χαρτοφυλάκιο συναλλαγών είτε αμφότερες περιλαμβάνονται σε χαρτοφυλάκιο πέραν του χαρτοφυλακίου συναλλαγών,
β)
τα ιδρύματα προσδιορίζουν το ποσό που αφαιρείται για άμεσες, έμμεσες και σύνθετες τοποθετήσεις που παίρνουν τη μορφή τοποθετήσεων σε τίτλους συνδεδεμένους με δείκτες, υπολογίζοντας το υποκείμενο άνοιγμα στα κεφαλαιακά μέσα οντοτήτων του χρηματοπιστωτικού τομέα που περιλαμβάνονται στους δείκτες αυτούς.
Άρθρο 46
Αφαίρεση τοποθετήσεων μέσων κοινών μετοχών της κατηγορίας 1σε περίπτωση που ένα ίδρυμα δεν έχει σημαντική επένδυση σε οντότητα του χρηματοπιστωτικού τομέα
1. Για τους σκοπούς του στοιχείου η) του άρθρου 36 παράγραφος 1, τα ιδρύματα υπολογίζουν το προς αφαίρεση ποσό κατά περίπτωση πολλαπλασιάζοντας το ποσό που αναφέρεται στο στοιχείο α) της παρούσας παραγράφου με το συντελεστή που προκύπτει από τον υπολογισμό που αναφέρεται στο στοιχείο β) της παρούσας παραγράφου:
α)
το συνολικό ποσό κατά το οποίο οι άμεσες, έμμεσες και σύνθετες τοποθετήσεις του ιδρύματος σε μέσα κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1, πρόσθετα μέσα της κατηγορίας 1 και της κατηγορίας 2 οντοτήτων του χρηματοπιστωτικού τομέα στις οποίες το ίδρυμα δεν έχει σημαντική επένδυση υπερβαίνουν το 10 % του συνολικού ποσού των στοιχείων κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 του ιδρύματος, υπολογισμένο μετά την εφαρμογή των κατωτέρω στα στοιχεία κοινών μετοχών της κατηγορίας 1:
i)
των άρθρων 32 έως 35,
ii)
των αφαιρέσεων που αναφέρονται στο άρθρο 36 παράγραφος 1 στοιχεία α) έως ζ), στο άρθρο 36 παράγραφος 1 στοιχείο ια) σημεία ii) έως v) και στο άρθρο 36 παράγραφος 1 στοιχείο ιβ), με την εξαίρεση του ποσού που αφαιρείται για αναβαλλόμενες φορολογικές απαιτήσεις που βασίζονται σε μελλοντική κερδοφορία και προκύπτουν από προσωρινές διαφορές,
iii)
των άρθρων 44 και 45,
β)
το ποσό των άμεσων, έμμεσων και σύνθετων τοποθετήσεων του ιδρύματος σε μέσα κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 εκείνων των οντοτήτων του χρηματοπιστωτικού τομέα όπου το ίδρυμα δεν έχει σημαντική επένδυση, δια του συνολικού ποσού των άμεσων, έμμεσων και σύνθετων τοποθετήσεων του ιδρύματος σε μέσα όλων των κατηγοριών ιδίων κεφαλαίων των εν λόγω οντοτήτων του χρηματοπιστωτικού τομέα.
2. Τα ιδρύματα εξαιρούν τις θέσεις αναδοχής που τηρούνται για πέντε εργάσιμες ημέρες κατά μέγιστο από το ποσό που αναφέρεται στο στοιχείο α) της παραγράφου 1 και από τον υπολογισμό του συντελεστή που αναφέρεται στο στοιχείο β) της παραγράφου 1.
3. Το ποσό που πρέπει να αφαιρεθεί δυνάμει της παραγράφου 1 κατανέμεται σε όλα τα διατηρούμενα μέσα κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1. Τα ιδρύματα καθορίζουν το μέρος των τοποθετήσεων σε μέσα κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 που αφαιρείται δυνάμει της παραγράφου 1 πολλαπλασιάζοντας το ποσό που ορίζεται στο στοιχείο α) της παρούσας παραγράφου με την αναλογία που ορίζεται στο στοιχείο β) της παρούσας παραγράφου:
α)
το ποσό των τοποθετήσεων που πρέπει να αφαιρεθούν δυνάμει της παραγράφου 1,
β)
η αναλογία του συνολικού ποσού των άμεσων, έμμεσων και σύνθετων τοποθετήσεων του ιδρύματος σε μέσα κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 οντοτήτων του χρηματοπιστωτικού τομέα στις περιπτώσεις που το ίδρυμα δεν διαθέτει σημαντική επένδυση η οποία να αντιπροσωπεύεται από κάθε μέσο κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 που κατέχεται.
4. Το ποσό των τοποθετήσεων που αναφέρονται στο στοιχείο η) του άρθρου 36 παράγραφος 1, το οποίο είναι ίσο ή μικρότερο από το 10 % των στοιχείων κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 του ιδρύματος μετά την εφαρμογή των διατάξεων που ορίζονται στην παράγραφο 1 στοιχείο α) σημεία i) έως iii), δεν αφαιρείται και υπόκειται στους αντίστοιχους συντελεστές στάθμισης κινδύνου δυνάμει του τρίτου μέρους τίτλος ΙΙ κεφάλαιο 2 ή 3 και των απαιτήσεων που ορίζονται στο τρίτο μέρος τίτλος IV, ανάλογα με την περίπτωση.
5. Τα ιδρύματα καθορίζουν το μέρος των τοποθετήσεων σε μέσα κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 που υπόκειται σε συντελεστή στάθμισης κινδύνου διαιρώντας το ποσό που ορίζεται στο στοιχείο α) με το ποσό που ορίζεται στο στοιχείο β):
α)
το ποσό των τοποθετήσεων που πρέπει να σταθμιστούν δυνάμει της παραγράφου 4,
β)
το ποσό που προσδιορίζεται στο σημείο i) διαιρούμενο με το ποσό που προσδιορίζεται στο σημείο ii):
i)
το συνολικό ποσό των μέσων κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1,
ii)
το συνολικό ποσό των άμεσων, έμμεσων και σύνθετων τοποθετήσεων του ιδρύματος σε μέσα κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 των οντοτήτων του χρηματοπιστωτικού τομέα στις περιπτώσεις που το ίδρυμα δεν διαθέτει σημαντική επένδυση.
Άρθρο 47
Αφαίρεση των τοποθετήσεων σε μέσα κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 σε περίπτωση που ένα ίδρυμα έχει σημαντική επένδυση σε οντότητα του χρηματοπιστωτικού τομέα
Για τους σκοπούς του στοιχείο θ) του άρθρου 36 παράγραφος 1, από το ποσό που αφαιρείται κατά περίπτωση από τα στοιχεία Κεφαλαίου κοινών μετοχών της Κατηγορίας 1 εξαιρούνται οι θέσεις αναδοχής που τηρούνται για πέντε εργάσιμες ημέρες κατά μέγιστο και το εν λόγω ποσό προσδιορίζεται σύμφωνα με τα άρθρα 44 και 45 και την ενότητα 2.
Ενότητα 2
Εξαιρεσεις και εναλλακτικες δυνατοτητες αφαιρεσησ από στοιχεια κεφαλαιου κοινων μετοχων της kατηγοριας 1
Άρθρο 48
Εξαιρέσεις λόγω ορίου από την αφαίρεση από στοιχεία κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1
1. Κατά την πραγματοποίηση των απαιτούμενων αφαιρέσεων δυνάμει του άρθρου 36 παράγραφος 1 των στοιχείων γ) και θ), δεν απαιτείται από τα ιδρύματα να αφαιρούν τα ποσά των στοιχείων που παρατίθενται στα σημεία α) και β) της παρούσας παραγράφου, το σύνολο των οποίων είναι ίσο ή μικρότερο από το ποσό ορίου της παραγράφου 2:
α)
οι αναβαλλόμενες φορολογικές απαιτήσεις που εξαρτώνται από τη μελλοντική κερδοφορία και προκύπτουν από προσωρινές διαφορές, και συνολικά είναι ίσες ή μικρότερες από το 10 % των στοιχείων κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 του ιδρύματος, υπολογισμένες κατόπιν εφαρμογής των κατωτέρω διατάξεων·
i)
των άρθρων 32 έως 35,
ii)
του άρθρου 36 παράγραφος 1 στοιχεία α) έως η), του άρθρου 36 παράγραφος 1 στοιχείο ια) σημεία ii) έως v) και του άρθρου 36 παράγραφος 1 στοιχείο ιβ), εξαιρουμένων των αναβαλλόμενων φορολογικών απαιτήσεων που βασίζονται σε μελλοντική κερδοφορία και προκύπτουν από προσωρινές διαφορές,
β)
σε περίπτωση που ένα ίδρυμα έχει σημαντική επένδυση σε οντότητα του χρηματοπιστωτικού τομέα, οι άμεσες, έμμεσες και σύνθετες τοποθετήσεις του ιδρύματος σε μέσα κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 της εν λόγω οντότητας που συνολικά είναι ίσες με ή μικρότερες από το 10 % των στοιχείων κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 του ιδρύματος υπολογισμένες κατόπιν εφαρμογής των κατωτέρω διατάξεων.
i)
τα άρθρα 32 έως 35·
ii)
του άρθρου 36 παράγραφος 1 στοιχεία α) έως η), του άρθρου 36 παράγραφος 1 στοιχείο ια) σημεία ii) έως v) και του άρθρου 36 παράγραφος 1 στοιχείο ιβ), εξαιρουμένων των αναβαλλόμενων φορολογικών απαιτήσεων που βασίζονται σε μελλοντική κερδοφορία και προκύπτουν από προσωρινές διαφορές.
2. Για τους σκοπούς της παραγράφου 1, το ποσό του ορίου ισούται με το ποσό που αναφέρεται στο στοιχείο α) της παρούσας παραγράφου επί το ποσοστό που αναφέρεται στο στοιχείο β) της παρούσας παραγράφου:
α)
το εναπομένον ποσό των στοιχείων κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1, μετά την πλήρη εφαρμογή των προσαρμογών και των αφαιρέσεων των άρθρων 32 έως 36 και χωρίς να εφαρμόζονται οι εξαιρέσεις ορίου που προσδιορίζονται στο παρόν άρθρο,
β)
17,65 %.
3. Για τους σκοπούς της παραγράφου 1, τα ιδρύματα καθορίζουν το τμήμα των αναβαλλόμενων φορολογικών απαιτήσεων στο συνολικό ποσό των στοιχείων για το οποίο δεν επιβάλλεται αφαίρεση, διαιρώντας το ποσό που αναφέρεται στο στοιχείο α) της παρούσας παραγράφου με το ποσό του στοιχείου β) της παρούσας παραγράφου:
α)
το ποσό των αναβαλλόμενων φορολογικών απαιτήσεων που εξαρτώνται από τη μελλοντική κερδοφορία και προκύπτουν από προσωρινές διαφορές και συνολικά είναι ίσες με ή μικρότερες από το 10 % των στοιχείων κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 του ιδρύματος,
β)
το σύνολο των κατωτέρω:
i)
το ποσό που αναφέρεται στο στοιχείο α),
ii)
το ποσό των άμεσων, έμμεσων και σύνθετων τοποθετήσεων του ιδρύματος σε μέσα ίδιου κεφαλαίου οντοτήτων του χρηματοπιστωτικού τομέα στις οποίες το ίδρυμα έχει σημαντική επένδυση, με τις εν λόγω τοποθετήσεις να είναι συνολικά ίσες με ή μικρότερες από το 10 % των στοιχείων κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 του ιδρύματος.
Η αναλογία των σημαντικών επενδύσεων στο συνολικό ποσό των στοιχείων που δεν απαιτείται να αφαιρεθεί ισούται με ένα μείον την αναλογία που αναφέρεται στο πρώτο εδάφιο.
4. Τα ποσά των στοιχείων που δεν αφαιρούνται δυνάμει της παραγράφου 1 έχουν συντελεστή στάθμισης κινδύνου 250 %.
Άρθρο 49
Απαίτηση αφαίρεσης σε περίπτωση εφαρμογής ενοποίησης, συμπληρωματικής εποπτείας ή θεσμικών συστημάτων προστασίας
1. Για τους σκοπούς του υπολογισμού των ιδίων κεφαλαίων σε μεμονωμένη βάση, σε υποενοποιημένη βάση και σε ενοποιημένη βάση, σε περίπτωση που οι αρμόδιες αρχές ζητούν ή επιτρέπουν στα ιδρύματα να εφαρμόζουν τη μέθοδο 1, 2 ή 3 του παραρτήματος Ι της οδηγίας 2002/87/ΕΚ, οι αρμόδιες αρχές μπορούν να επιτρέπουν στα ιδρύματα να μην αφαιρούν τις τοποθετήσεις σε μέσα ιδίων κεφαλαίων οντότητας του χρηματοπιστωτικού τομέα στην οποία το μητρικό ίδρυμα, ή η μητρική χρηματοδοτική εταιρεία συμμετοχών ή η μητρική εταιρεία χρηματοπιστωτικών συμμετοχών ή το ίδρυμα έχει σημαντική επένδυση, υπό τον όρο να πληρούνται οι προϋποθέσεις που καθορίζονται στα στοιχεία α) έως ε) της παρούσας παραγράφου:
α)
η οντότητα του χρηματοπιστωτικού τομέα είναι ασφαλιστική επιχείρηση, αντασφαλιστική επιχείρηση ή ασφαλιστική εταιρεία χαρτοφυλακίου,
β)
η ασφαλιστική επιχείρηση, η αντασφαλιστική επιχείρηση ή η ασφαλιστική εταιρεία χαρτοφυλακίου υπάγεται στην ίδια συμπληρωματική εποπτεία δυνάμει της οδηγίας 2002/87/ΕΚ όπως το μητρικό ίδρυμα, η μητρική χρηματοδοτική εταιρεία συμμετοχών ή η μητρική εταιρεία χρηματοπιστωτικών συμμετοχών ή το ίδρυμα που έχει τη συμμετοχή,
γ)
το ίδρυμα έχει λάβει την προηγούμενη έγκριση της αρμόδιας αρχής,
δ)
πριν από τη χορήγηση της άδειας που αναφέρεται στο στοιχείο γ), και σε διαρκή βάση, οι αρμόδιες αρχές έχουν πεισθεί ότι το επίπεδο της ενιαίας διοίκησης, της διαχείρισης κινδύνου και του εσωτερικού ελέγχου όσον αφορά τις οντότητες που θα συμπεριληφθούν στο πεδίο εφαρμογής της ενοποίησης δυνάμει των μεθόδων 1, 2 ή 3 είναι επαρκές,
ε)
οι τοποθετήσεις στην οντότητα ανήκουν σε έναν από τους κατωτέρω:
i)
στο μητρικό πιστωτικό ίδρυμα,
ii)
στη μητρική χρηματοδοτική εταιρεία συμμετοχών,
iii)
στη μητρική χρηματοοικονομικήεταιρεία συμμετοχών,
iv)
στο ίδρυμα,
v)
σε θυγατρική μιας από τις οντότητες που αναφέρονται στα στοιχεία i) έως iv) η οποία περιλαμβάνεται στο πεδίο εφαρμογής της ενοποίησης δυνάμει του πρώτου μέρους τίτλος ΙΙ κεφάλαιο 2.
Η επιλεγείσα μέθοδος εφαρμόζεται διαχρονικά με συνέπεια.
2. Για τους σκοπούς του υπολογισμού των ιδίων κεφαλαίων σε ατομική βάση και σε υποενοποιημένη βάση, τα ιδρύματα που υπόκεινται σε εποπτεία σε ενοποιημένη βάση σύμφωνα με το πρώτο μέρος τίτλος ΙΙ κεφάλαιο 2 δεν αφαιρούν τις τοποθετήσεις σε μέσα ιδίων κεφαλαίων που εκδίδονται από οντότητες του χρηματοπιστωτικού τομέα που περιλαμβάνονται στο πεδίο εφαρμογής της ενοποιημένης εποπτείας, εκτός εάν οι αρμόδιες αρχές ορίσουν ότι οι αφαιρέσεις αυτές απαιτούνται για ειδικούς σκοπούς, ιδίως τον διαρθρωτικό διαχωρισμό των τραπεζικών δραστηριοτήτων και τον προγραμματισμό της εξυγίανσης.
Η εφαρμογή της προσέγγισης που αναφέρεται στο πρώτο εδάφιο δεν επιφέρει δυσανάλογες δυσμενείς επιπτώσεις στο σύνολο ή σε τμήματα του χρηματοπιστωτικού συστήματος των άλλων κρατών μελών ή στην Ένωση συνολικά, οι οποίες παρακωλύουν τη λειτουργία της εσωτερικής αγοράς.
3. Οι αρμόδιες αρχές μπορούν, για λόγους υπολογισμού των ιδίων κεφαλαίων σε ατομική ή υποενοποιημένη βάση, να επιτρέψουν στα ιδρύματα να μην αφαιρέσουν τοποθετήσεις σε μέσα ιδίων κεφαλαίων στις ακόλουθες περιπτώσεις:
α)
όταν ένα ίδρυμα διατηρεί συμμετοχή σε άλλο ίδρυμα, και πληρούνται οι προϋποθέσεις των σημείων i) έως v):
i)
τα ιδρύματα εμπίπτουν στο ίδιο θεσμικό σύστημα προστασίας που αναφέρεται στο άρθρο 113 παράγραφος 7,
ii)
οι αρμόδιες αρχές έχουν χορηγήσει την άδεια που αναφέρεται στο άρθρο 113 παράγραφος 7,
iii)
πληρούνται οι προϋποθέσεις του άρθρου 113 παράγραφος 7,
iv)
το θεσμικό σύστημα προστασίας καταρτίζει ενοποιημένο ισολογισμό που αναφέρεται στο στοιχείο ε) του άρθρου 113 παράγραφος 7 ή, εφόσον δεν υποχρεούται να καταρτίζει ενοποιημένους ισολογισμούς, διευρυμένο αθροιστικό υπολογισμό που, κατά τις αρμόδιες αρχές είναι ικανοποιητικά αντίστοιχος προς τις διατάξεις της οδηγίας 86/635/ΕΟΚ, που ενσωματώνει ορισμένες προσαρμογές των διατάξεων της οδηγίας 83/349/ΕΟΚ ή του κανονισμού (ΕΚ) αριθ. 1606/2002 ν, που διέπει τους ενοποιημένους λογαριασμούς των ομίλων πιστωτικών ιδρυμάτων. Η ισοδυναμία του εν λόγω διευρυμένου αθροιστικού υπολογισμού ελέγχεται από εξωτερικό ελεγκτή και ιδίως εξαλείφεται η πολλαπλή χρήση στοιχείων αποδεκτών για τον υπολογισμό των ιδίων κεφαλαίων καθώς και οποιαδήποτε αθέμιτη δημιουργία ιδίων κεφαλαίων μεταξύ μελών του θεσμικού συστήματος προστασίας. Ο ενοποιημένος ισολογισμός ή ο διευρυμένος αθροιστικός υπολογισμός γνωστοποιούνται στις αρμόδιες αρχές σε συχνότητα όχι μικρότερη από εκείνη που αναφέρεται στο άρθρο 99,
v)
τα ιδρύματα που υπάγονται σε θεσμικό σύστημα προστασίας πληρούν από κοινού σε ενοποιημένη ή διευρυμένη αθροιστική βάση τις απαιτήσεις του άρθρου 92 και υποβάλλουν εκθέσεις για τη συμμόρφωση με τις απαιτήσεις αυτές σύμφωνα με το άρθρο 99. Στο πλαίσιο θεσμικού συστήματος προστασίας δεν απαιτείται μείωση του επιτοκίου που κατέχουν τα μέλη του συνεταιρισμού ή οι νομικές οντότητες που δεν είναι μέλη του θεσμικού συστήματος προστασίας, υπό την προϋπόθεση ότι εξαλείφεται η πολλαπλή χρήση στοιχείων αποδεκτών για τον υπολογισμό των ιδίων κεφαλαίων, καθώς και οποιαδήποτε αθέμιτη δημιουργία ιδίων κεφαλαίων μεταξύ μελών του θεσμικού συστήματος προστασίας και του μειοψηφούντος μετόχου, όταν είναι ίδρυμα,
β)
σε περίπτωση που ένα περιφερειακό πιστωτικό ίδρυμα κατέχει συμμετοχή στο κεντρικό του ή άλλο περιφερειακό πιστωτικό του ίδρυμα και εφόσον πληρούνται οι προϋποθέσεις του στοιχείου α) σημεία i) έως v).
4. Οι τοποθετήσεις για τις οποίες δεν γίνεται αφαίρεση σύμφωνα με τις παραγράφους 1, 2 ή 3, γίνονται αποδεκτές ως ανοίγματα και πρέπει να σταθμίζονται ως προς τον κίνδυνο σύμφωνα με το τρίτο μέρος τίτλος ΙΙ κεφάλαιο 2 ή 3, κατά περίπτωση.
5. Όταν ένα ίδρυμα εφαρμόζει τη μέθοδο 1 ή 2 του παραρτήματος Ι της οδηγίας 2002/87/ΕΚ, το ίδρυμα δημοσιοποιεί τη συμπληρωματική απαίτηση ιδίων κεφαλαίων και το δείκτη κεφαλαιακής επάρκειας του χρηματοπιστωτικού ομίλου ετερογενών δραστηριοτήτων, όπως υπολογίζονται σύμφωνα με το άρθρο 6 και το παράρτημα Ι της εν λόγω οδηγίας.
6. Η ΕΑΤ, η ΕΑΑΕΣ και η Ευρωπαϊκή Εποπτική Αρχή (Ευρωπαϊκή Αρχή Κινητών Αξιών και Αγορών) (ΕΑΚΑΑ), που συστάθηκε με τον κανονισμό (ΕΕ) αριθ. 1095/2010 του Ευρωπαϊκού Κοινοβουλίου και του Συμβουλίου της 24ης Νοεμβρίου 2010 (27), μέσω της Κοινής Επιτροπής, καταρτίζουν σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων προκειμένου να εξειδικεύσουν τις συνθήκες εφαρμογής των μεθόδων υπολογισμού για τους σκοπούς του παρόντος άρθρου, οι οποίες απαριθμούνται στο παράρτημα Ι μέρος ΙΙ της οδηγίας 2002/87/ΕΚ για τους σκοπούς της θέσπισης εναλλακτικών λύσεων στην αφαίρεση που αναφέρεται στην παράγραφο 1 του παρόντος άρθρου.
Η ΕΑΤ, η ΕΑΑΕΣ και η ΕΑΚΑΑ υποβάλλουν τα εν λόγω σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή έως 1η Φεβρουαρίου 2015.
Ανατίθεται στην Επιτροπή η εξουσία να εγκρίνει τα ρυθμιστικά τεχνικά πρότυπα που προβλέπονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με τα άρθρα 10 έως 14 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010, του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1094/2010 και κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1095/2010 αντίστοιχα.
Τμήμα 4
Κεφαλαίο kοινών μετοχών της kατηγορίας 1
Άρθρο 50
Κεφάλαιο κοινών μετοχών της κατηγορίας 1
Το κεφάλαιο κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 ενός ιδρύματος απαρτίζεται από στοιχεία κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 μετά την εφαρμογή των προσαρμογών που απαιτούνται δυνάμει των άρθρων 32 έως 35, των αφαιρέσεων δυνάμει του άρθρου 36 και των εξαιρέσεων και εναλλακτικών δυνατοτήτων των άρθρων 48, 49 και 79.
ΚΕΦΑΛΑΙΟ 3
Πρόσθετο κεφάλαιο κατηγορίας 1
Τμήμα 1
Πρόσθετα στοιχεία και μεσα της κατηγορίας 1
Άρθρο 51
Πρόσθετα στοιχεία της κατηγορίας 1
Τα πρόσθετα στοιχεία της κατηγορίας 1 απαρτίζονται από τα ακόλουθα στοιχεία:
α)
κεφαλαιακά μέσα, εφόσον πληρούνται οι προϋποθέσεις του άρθρου 52 παράγραφος 1,
β)
τη διαφορά από την έκδοση μετοχών υπέρ το άρτιο που αφορά τα μέσα που αναφέρονται στο στοιχείο α).
Μέσα που περιλαμβάνονται στο στοιχείο α) δεν είναι αποδεκτά ως στοιχεία κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 ή της κατηγορίας 2.
Άρθρο 52
Πρόσθετα μέσα της κατηγορίας 1
1. Τα κεφαλαιακά μέσα χαρακτηρίζονται ως πρόσθετα μέσα της κατηγορίας 1 μόνο εφόσον πληρούνται οι κατωτέρω προϋποθέσεις:
α)
τα μέσα έχουν εκδοθεί και καταβληθεί πλήρως,
β)
τα μέσα δεν έχουν αγοραστεί από κανέναν από τους εξής:
i)
το ίδρυμα ή τις θυγατρικές του,
ii)
επιχείρηση στην οποία το ίδρυμα έχει συμμετοχή υπό μορφή ιδιοκτησίας, άμεσης ή μέσω ελέγχου, του 20 % ή περισσότερου των δικαιωμάτων ψήφου ή του κεφαλαίου της,
γ)
η αγορά των μέσων δεν χρηματοδοτείται άμεσα ή έμμεσα από το ίδρυμα,
δ)
τα μέσα κατατάσσονται χαμηλότερα από τα μέσα της κατηγορίας 2 σε περίπτωση αφερεγγυότητας του ιδρύματος,
ε)
τα μέσα δεν αποτελούν αντικείμενο εξασφάλισης ούτε υπόκεινται σε εγγύηση που ενισχύει την εξοφλητική προτεραιότητα των απαιτήσεων από οποιονδήποτε από τους κατωτέρω:
i)
το ίδρυμα ή τις θυγατρικές του,
ii)
τη μητρική επιχείρηση του ιδρύματος ή τις θυγατρικές του,
iii)
τη μητρική χρηματοδοτική εταιρεία συμμετοχών ή τις θυγατρικές της,
iv)
την μικτή εταιρεία συμμετοχών τις θυγατρικές της,
v)
την μικτή χρηματοοικοομική εταιρεία συμμετοχών και τις θυγατρικές της,
vi)
κάθε επιχείρηση που έχει στενούς δεσμούς με τις οντότητες που αναφέρονται στα σημεία i) έως v),
στ)
τα μέσα δεν υπόκεινται σε οποιαδήποτε ρύθμιση, συμβατική ή άλλη, η οποία ενισχύει την εξοφλητική προτεραιότητα της απαίτησης δυνάμει των μέσων σε αφερεγγυότητα ή εκκαθάριση,
ζ)
τα μέσα είναι αόριστης διάρκειας και οι διατάξεις που τα διέπουν δεν περιλαμβάνουν κανένα κίνητρο για την εξόφλησή τους από το ίδρυμα,
η)
σε περίπτωση που οι διατάξεις που διέπουν τα μέσα περιλαμβάνουν ένα ή περισσότερα δικαιώματα ανάκλησης, το δικαίωμα ανάκλησης δύναται να ασκηθεί κατά την αποκλειστική κρίση του εκδότη,
θ)
η ανάκληση, εξόφληση ή επαναγορά των μέσων είναι δυνατή μόνο εφόσον πληρούνται οι προϋποθέσεις που ορίζονται στο άρθρο 77 και το νωρίτερο πέντε έτη από την ημερομηνία έκδοσης, εκτός εάν πληρούνται οι προϋποθέσεις του άρθρου 78 παράγραφος 4,
ι)
οι διατάξεις που διέπουν τα μέσα δεν προβλέπουν ρητά ή σιωπηρά ότι τα μέσα θα μπορούσαν ή ενδέχεται να ανακληθούν, εξοφληθούν ή επαναγοραστούν και το ίδρυμα δεν παρέχει άλλως τέτοια ένδειξη, πλην των ακόλουθων περιπτώσεων:
i)
εκκαθάριση του ιδρύματος,
ii)
προαιρετική επαναγορά των μέσων ή άλλο προαιρετικό μέσο μείωσης του ποσού του πρόσθετου κεφαλαίου της κατηγορίας 1, εφόσον το ίδρυμα έχει εξασφαλίσει την προηγούμενη έγκριση της αρμόδιας αρχής σύμφωνα με το άρθρο 77,
ια)
το ίδρυμα δεν υποδεικνύει ρητά ή σιωπηρά ότι η αρμόδια αρχή θα συναινέσει σε μια αίτηση ανάκλησης, εξόφλησης ή επαναγοράς των μέσων,
ιβ)
οι διανομές δυνάμει των μέσων πληρούν τις κατωτέρω προϋποθέσεις:
i)
καταβάλλονται από τα διανεμητέα στοιχεία,
ii)
το επίπεδο των διανομών που πραγματοποιούνται επί των μέσων δεν θα τροποποιηθεί βάσει της πιστωτικής διαβάθμισης του ιδρύματος ή της μητρικής του επιχείρησης,
iii)
οι διατάξεις που διέπουν τα μέσα παρέχουν πλήρη ευχέρεια στο ίδρυμα να ακυρώσει ανά πάσα στιγμή τις διανομές επί των μέσων για απεριόριστο χρονικό διάστημα και σε μη σωρευτική βάση και το ίδρυμα δύναται να χρησιμοποιήσει τις εν λόγω ακυρωθείσες πληρωμές χωρίς περιορισμό για να ικανοποιήσει τις υποχρεώσεις του όταν καταστούν απαιτητές,
iv)
η ακύρωση των διανομών δεν συνιστά αθέτηση υποχρέωσης του ιδρύματος,
v)
η ακύρωση των διανομών δεν επιβάλλει περιορισμούς στο ίδρυμα,
ιγ)
τα μέσα δεν συνεισφέρουν στο να προσδιοριστεί ότι το παθητικό ενός ιδρύματος υπερβαίνει το ενεργητικό του, εάν ένας τέτοιος προσδιορισμός συνιστά δοκιμή αφερεγγυότητας δυνάμει της ισχύουσας εθνικής νομοθεσίας,
ιδ)
οι διατάξεις που διέπουν τα μέσα επιβάλλουν, κατά την επέλευση γεγονότος ενεργοποίησης, την μείωση της ονομαστικής αξίας του κεφαλαίου των μέσων σε μόνιμη ή προσωρινή βάση ή τη μετατροπή τους σε μέσα κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1,
ιε)
οι διατάξεις που διέπουν τα μέσα δεν περιλαμβάνουν κανένα χαρακτηριστικό που θα μπορούσε να εμποδίσει την ανακεφαλαιοποίηση του ιδρύματος,
ιστ)
σε περίπτωση που τα μέσα δεν εκδίδονται άμεσα από ίδρυμα, πρέπει να πληρούνται αμφότερες οι ακόλουθες προϋποθέσεις:
i)
τα μέσα έχουν εκδοθεί από οντότητα εντός της ενοποίησης σύμφωνα με το πρώτο μέρος τίτλος ΙΙ κεφάλαιο 2,
ii)
τα έσοδα διατίθενται άμεσα στο ίδρυμα χωρίς περιορισμό και κατά τρόπο ώστε να πληρούνται οι προϋποθέσεις που ορίζονται στην παρούσα παράγραφο.
Η προϋπόθεση του στοιχείου δ) του πρώτου εδαφίου λογίζεται ότι πληρούται έστω και αν τα μέσα περιλαμβάνονται στα πρόσθετα στοιχεία της κατηγορίας 1 ή της κατηγορίας 2 δυνάμει του άρθρου 484 παράγραφος 3, υπό την προϋπόθεση ότι έχουν την ίδια προτεραιότητα.
2. Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων προκειμένου να διευκρινίσει τα εξής:
α)
τη μορφή και τη φύση των κινήτρων εξόφλησης,
β)
τη φύση κάθε επανάκτησης της ονομαστικής αξίας του κεφαλαίου ενός πρόσθετου μέσου της κατηγορίας 1 έπειτα από μείωση της ονομαστικής αξίας του κεφαλαίου του σε προσωρινή βάση,
γ)
τις διαδικασίες και το χρονοδιάγραμμα των κατωτέρω ενεργειών:
i)
του προσδιορισμού της επέλευσης γεγονότος ενεργοποίησης,
ii)
την επανάκτηση της ονομαστικής αξίας του κεφαλαίου πρόσθετου μέσου της κατηγορίας 1 έπειτα από μείωση της ονομαστικής αξίας του κεφαλαίου του σε προσωρινή βάση,
δ)
τα χαρακτηριστικά των μέσων που θα μπορούσαν να εμποδίσουν την ανακεφαλαιοποίηση του ιδρύματος,
ε)
τη χρήση οντοτήτων ειδικού σκοπού για την έμμεση έκδοση μέσων ιδίων κεφαλαίων.
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή έως 1η Φεβρουαρίου 2015.
Εξουσιοδοτείται η Επιτροπή να εγκρίνει τα ρυθμιστικά τεχνικά πρότυπα που προβλέπονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με τα άρθρα 10 έως 14 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
Άρθρο 53
Περιορισμοί στην ακύρωση των διανομών επί πρόσθετων μέσων της κατηγορίας 1 και χαρακτηριστικά που θα μπορούσαν να εμποδίσουν την ανακεφαλαιοποίηση του ιδρύματος
Για τους σκοπούς του άρθρου 52 παράγραφος 1 στοιχείο ιβ) σημείο v) και του άρθρου 52 παράγραφος 1 στοιχείο ιε), οι διατάξεις που διέπουν τα πρόσθετα μέσα της κατηγορίας 1 δεν θα περιλαμβάνουν, συγκεκριμένα, τα εξής:
α)
απαίτηση να γίνονται οι διανομές των μέσων σε περίπτωση που πραγματοποιείται διανομή επί μέσου που έχει εκδοθεί από το ίδρυμα, το οποίο κατατάσσεται στο ίδιο ή σε χαμηλότερο επίπεδο από το Πρόσθετο μέσο της Κατηγορίας 1, συμπεριλαμβανομένων των μέσων Κεφαλαίου κοινών μετοχών της Κατηγορίας 1,
β)
απαίτηση ακύρωσης της πληρωμής των διανομών σε μέσα Κεφαλαίου κοινών μετοχών της Κατηγορίας 1, Πρόσθετα μέσα της Κατηγορίας 1 ή της Κατηγορίας 2 σε περίπτωση που δεν πραγματοποιούνται διανομές επί αυτών των Πρόσθετων μέσων της Κατηγορίας 1,
γ)
υποχρέωση αντικατάστασης της πληρωμής τόκου ή μερίσματος με πληρωμή υπό διαφορετική μορφή. Διαφορετικά το ίδρυμα δεν υπόκειται στην εν λόγω υποχρέωση.
Άρθρο 54
Μείωση της ονομαστικής αξίας ή μετατροπή των πρόσθετων μέσων της κατηγορίας 1
1. Για τους σκοπούς του άρθρου 52 παράγραφος 1 στοιχείο ιδ), οι ακόλουθες διατάξεις εφαρμόζονται σε Πρόσθετα μέσα της Κατηγορίας 1:
α)
ένα γεγονός ενεργοποίησης συμβαίνει όταν ο δείκτης Κεφαλαίου κοινών μετοχών της Κατηγορίας 1 ενός ιδρύματος που αναφέρεται στο άρθρο 92 παράγραφος 1 στοιχείο α) είναι χαμηλότερος από οποιοδήποτε από τα εξής:
i)
5,125 %,
ii)
ένα επίπεδο υψηλότερο από 5,125 %, σε περίπτωση που προσδιορίζεται από το ίδρυμα και διευκρινίζεται στις διατάξεις που διέπουν το μέσο,
β)
Τα ιδρύματα ενδέχεται να διευκρινίσουν στις διατάξεις που διέπουν το μέσο ένα ή περισσότερα γεγονότα ενεργοποίησης επιπλέον των γεγονότων ενεργοποίησης που αναφέρονται στο στοιχείο α),
γ)
σε περίπτωση που οι διατάξεις που διέπουν τα μέσα απαιτούν τη μετατροπή τους σε μέσα Κεφαλαίου κοινών μετοχών της Κατηγορίας 1 όταν συμβεί ένα γεγονός ενεργοποίησης, οι εν λόγω διατάξεις διευκρινίζουν ένα από τα κατωτέρω:
i)
τον συντελεστή της εν λόγω μετατροπής και ένα όριο του επιτρεπόμενου ποσού της μετατροπής,
ii)
ένα εύρος εντός του οποίου τα μέσα θα μετατραπούν σε μέσα Κεφαλαίου κοινών μετοχών της Κατηγορίας 1,
δ)
σε περίπτωση που οι διατάξεις που διέπουν τα μέσα απαιτούν τη μείωση της ονομασικής αξίας του κεφαλαίου τους όταν επέλθει γεγονός ενεργοποίησης, η μείωση της ονομαστικής αξίας θα μειώσει όλα τα κατωτέρω:
i)
την απαίτηση του κατόχου του μέσου κατά την αφερεγγυότητα ή εκκαθάριση του ιδρύματος,
ii)
το ποσό που απαιτείται να καταβληθεί σε περίπτωση ανάκλησης ή εξόφλησης του μέσου,
iii)
τις διανομές που πραγματοποιούνται επί του μέσου.
2. Η μείωση της ονομαστικής αξίας ή η μετατροπή πρόσθετων μέσων της κατηγορίας 1 δημιουργούν, στο πλαίσιο του εφαρμοστέου λογιστικού πλαισίου, στοιχεία που είναι αποδεκτά ως στοιχεία κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1.
3. Το ποσό των πρόσθετων μέσων της κατηγορίας 1 που αναγνωρίζεται στα πρόσθετα στοιχεία της κατηγορίας 1 περιορίζεται στο ελάχιστο ποσό των κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 που θα δημιουργηθεί εάν η η αξία του ποσού του κεφαλαίου των πρόσθετων μέσων της κατηγορίας 1 έχει πλήρως μειωθεί ή μετατραπεί σε μέσα κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1.
4. Το αθροιστικό ποσό των πρόσθετων μέσων της κατηγορίας 1 που πρέπει να υποστεί μείωση αξίας ή να μετατραπεί κατά την επέλευση γεγονότος ενεργοποίησης δεν υπολείπεται του χαμηλότερου από τα κατωτέρω ποσά:
α)
του απαιτούμενου ποσού για πλήρη αποκατάσταση του δείκτη κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 σε 5,125 %,
β)
ολόκληρου του βασικού κεφαλαίου του μέσου.
5. Όταν επέρχεται γεγονός ενεργοποίησης, τα ιδρύματα ενεργούν ως εξής:
α)
ενημερώνουν πάραυτα τις αρμόδιες αρχές,
β)
ενημερώνουν τους κατόχους των πρόσθετων μέσων της κατηγορίας 1,
γ)
μειώνουν την αξία του ποσού του κεφαλαίου του μέσου ή μετατρέπουν τα μέσα σε μέσα κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 χωρίς καθυστέρηση, το αργότερο εντός μηνός, σύμφωνα με την απαίτηση του παρόντος άρθρου.
6. Το ίδρυμα που εκδίδει πρόσθετα μέσα της κατηγορίας 1 που μετατρέπονται σε μέσα κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 κατά την επέλευση γεγονότος ενεργοποίησης διασφαλίζει ότι το εγγεγραμμένο μετοχικό κεφάλαιό του επαρκεί ανά πάσα στιγμή για τη μετατροπή σε μετοχές όλων αυτών των μετατρέψιμων πρόσθετων μέσων της κατηγορίας 1 εφόσον επέλθει γεγονός ενεργοποίησης. Όλες οι απαραίτητες εγκρίσεις λαμβάνονται κατά την ημερομηνία έκδοσης των εν λόγω μετατρέψιμων πρόσθετων μέσων της κατηγορίας 1. Το ίδρυμα διατηρεί ανά πάσα στιγμή την απαραίτητη πρότερη εξουσιοδότηση να εκδίδει τα μέσα κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 στα οποία θα μετατραπούν τα πρόσθετα μέσα της κατηγορίας 1 μόλις συμβεί γεγονός ενεργοποίησης.
7. Το ίδρυμα που εκδίδει πρόσθετα μέσα της κατηγορίας 1 που μετατρέπονται σε μέσα κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 κατά την επέλευση γεγονότος ενεργοποίησης διασφαλίζει ότι δεν υπάρχουν διαδικαστικά εμπόδια για τη μετατροπή αυτή λόγω της σύστασης ή του καταστατικού ή των συμβατικών διευθετήσεών του.
Άρθρο 55
Συνέπειες της διακοπής ικανοποίησης των προϋποθέσεων για τα πρόσθετα μέσα της κατηγορίας 1
Τα κατωτέρω εφαρμόζονται εάν σταματήσουν να πληρούνται οι προϋποθέσεις που ορίζονται στο άρθρο 52 παράγραφος 1 στην περίπτωση Πρόσθετου μέσου της Κατηγορίας 1:
α)
το μέσο παύει αμέσως να είναι αποδεκτό ως πρόσθετο μέσο της κατηγορίας 1,
β)
το τμήμα της διαφοράς από την έκδοση μετοχών υπέρ το άρτιο που αφορά το εν λόγω μέσο παύει αμέσως να είναι αποδεκτό ως πρόσθετο στοιχείο της κατηγορίας 1.
Τμήμα 2
Αφαιρέσεις από πρόσθετα στοιχεία της κατηγορίας 1
Άρθρο 56
Αφαιρέσεις από πρόσθετα στοιχεία της κατηγορίας 1
Τα ιδρύματα αφαιρούν τα κατωτέρω από τα πρόσθετα στοιχεία της κατηγορίας 1:
α)
άμεσες, έμμεσες και σύνθετες τοποθετήσεις ενός ιδρύματος σε ίδια πρόσθετα μέσα της κατηγορίας 1, συμπεριλαμβανομένων των ιδίων πρόσθετων μέσων της κατηγορίας 1 που μπορεί να υποχρεούται να αγοράσει ένα ίδρυμα ως αποτέλεσμα υφιστάμενων συμβατικών υποχρεώσεων,
β)
άμεσες, έμμεσες και σύνθετες τοποθετήσεις σε πρόσθετα μέσα της κατηγορίας 1 οντοτήτων του χρηματοπιστωτικού τομέα με τις οποίες το ίδρυμα έχει αμοιβαία συμμετοχή η οποία, κατά τις αρμόδιες αρχές, σχεδιάστηκε με στόχο την τεχνητή διόγκωση των ιδίων κεφαλαίων του ιδρύματος,
γ)
το ισχύον ποσό των άμεσων, έμμεσων και σύνθετων συμμετοχών σε πρόσθετα μέσα της κατηγορίας 1 οντοτήτων του χρηματοπιστωτικού τομέα, που προσδιορίζεται κατά περίπτωση δυνάμει του άρθρου 67, όταν το ίδρυμα δεν διαθέτει σημαντική επένδυση στις εν λόγω οντότητες,
δ)
άμεσες, έμμεσες και σύνθετες τοποθετήσεις ενός ιδρύματος σε πρόσθετα μέσα της κατηγορίας 1 οντοτήτων του χρηματοπιστωτικού τομέα, όταν το ίδρυμα διαθέτει σημαντική επένδυση στις εν λόγω οντότητες, εξαιρουμένων των θέσεων αναδοχής που τηρούνται για πέντε εργάσιμες ημέρες κατ’ ανώτατο όριο,
ε)
το ποσό των στοιχείων που πρέπει να αφαιρεθούν από στοιχεία της κατηγορίας 2 σύμφωνα με το άρθρο 66 που υπερβαίνουν το κεφάλαιο της κατηγορίας 2 του ιδρύματος,
στ)
οποιαδήποτε φορολογική επιβάρυνση σχετίζεται με πρόσθετα στοιχεία της κατηγορίας 1, η οποία προβλέπεται κατά τη στιγμή του υπολογισμού του, εκτός εάν το ίδρυμα προσαρμόσει κατάλληλα το ποσό των πρόσθετων στοιχείων της κατηγορίας 1 στο μέτρο που η επιβάρυνση αυτή μειώνει το ποσό μέχρι το οποίο τα στοιχεία αυτά ενδέχεται να χρησιμοποιηθούν για την κάλυψη κινδύνων ή ζημιών.
Άρθρο 57
Αφαίρεση των τοποθετήσεων σε ίδια πρόσθετα μέσα της κατηγορίας 1
Για τους σκοπούς του στοιχείου α) του άρθρου 56, τα ιδρύματα υπολογίζουν τις τοποθετήσεις σε ίδια πρόσθετα μέσα της κατηγορίας 1 βάσει των μεικτών θετικών τους θέσεων με τις ακόλουθες εξαιρέσεις:
α)
τα ιδρύματα δύνανται να υπολογίζουν το ποσό των πρόσθετων ίδιων μέσων της κατηγορίας 1 βάσει της καθαρής θετικής τους θέσης υπό την προϋπόθεση ότι πληρούνται αμφότερες οι κάτωθι προϋποθέσεις:
i)
οι θετικές και οι αρνητικές θέσεις βρίσκονται στο ίδιο υποκείμενο άνοιγμα και οι αρνητικές θέσεις δεν ενέχουν κίνδυνο αντισυμβαλλόμενου,
ii)
είτε αμφότερες οι θετικές και οι αρνητικές θέσεις περιλαμβάνονται στο χαρτοφυλάκιο συναλλαγών είτε αμφότερες περιλαμβάνονται σε χαρτοφυλάκιο πέραν του χαρτοφυλακίου συναλλαγών,
β)
τα ιδρύματα καθορίζουν το ποσό που αφαιρείται για άμεσες, έμμεσες ή σύνθετες τοποθετήσεις υπό μορφή τοποθετήσεων σε τίτλους συνδεδεμένους με δείκτες, υπολογίζοντας το υποκείμενο άνοιγμα στα ίδια πρόσθετα μέσα της κατηγορίας 1 που περιλαμβάνονται στους εν λόγω δείκτες αυτούς,
γ)
τα ιδρύματα δύνανται να συμψηφίζουν τις μεικτές θετικές θέσεις σε ίδια πρόσθετα μέσα της κατηγορίας 1 που προκύπτουν από τοποθετήσεις σε τίτλους συνδεδεμένους με δείκτες με τις αρνητικές θέσεις σε ίδια πρόσθετα μέσα της κατηγορίας 1 που προκύπτουν από αρνητικές θέσεις στους υποκείμενους δείκτες, ακόμα και στις περιπτώσεις που οι εν λόγω αρνητικές θέσεις ενέχουν κίνδυνο αντισυμβαλλόμενου, υπό την προϋπόθεση ότι πληρούνται αμφότερες οι κάτωθι προϋποθέσεις:
i)
οι θετικές και οι αρνητικές θέσεις είναι στους ίδιους υποκείμενους δείκτες,
ii)
είτε οι θετικές και οι αρνητικές θέσεις περιλαμβάνονται αμφότερες στο χαρτοφυλάκιο συναλλαγών είτε αμφότερες περιλαμβάνονται σε χαρτοφυλάκιο πέραν του χαρτοφυλακίου συναλλαγών.
Άρθρο 58
Αφαίρεση των τοποθετήσεων σε πρόσθετα μέσα της κατηγορίας 1 οντοτήτων του χρηματοπιστωτικού τομέα σε περίπτωση που το ίδρυμα έχει αμοιβαία συμμετοχή που σχεδιάστηκε με στόχο την τεχνητή διόγκωση των ιδίων κεφαλαίων του
Τα ιδρύματα πραγματοποιούν τις αφαιρέσεις που απαιτούνται δυνάμει των στοιχείων β), γ) και δ) του άρθρου 56 σύμφωνα με τα εξής:
α)
οι τοποθετήσεις σε Πρόσθετα μέσα της Κατηγορίας 1 υπολογίζονται βάσει των μεικτών θετικών θέσεων,
β)
τα πρόσθετα ασφαλιστικά στοιχεία ιδίων κεφαλαίων της Κατηγορίας 1 θεωρούνται ως τοποθετήσεις σε Πρόσθετα μέσα της Κατηγορίας 1 για τους σκοπούς της αφαίρεσης.
Άρθρο 59
Αφαίρεση των τοποθετήσεων σε πρόσθετα μέσα της κατηγορίας 1 οντοτήτων του χρηματοπιστωτικού τομέα
Τα ιδρύματα πραγματοποιούν τις αφαιρέσεις που απαιτούνται δυνάμει των στοιχείων γ) και δ) του άρθρου 56 σύμφωνα με τα εξής:
α)
δύνανται να υπολογίζουν τις άμεσες, έμμεσες και σύνθετες τοποθετήσεις σε πρόσθετα μέσα της κατηγορίας 1 των οντοτήτων του χρηματοπιστωτικού τομέα βάσει της καθαρής θετικής θέσης στο ίδιο υποκείμενο άνοιγμα υπό την προϋπόθεση ότι πληρούνται αμφότερες οι κατωτέρω προϋποθέσεις:
i)
η ληκτότητα της αρνητικής θέσης ταυτίζεται με τη ληκτότητα της θετικής ή έχει εναπομένουσα ληκτότητα τουλάχιστον ενός έτους,
ii)
είτε οι θετικές και οι αρνητικές θέσεις περιλαμβάνονται αμφότερες στο χαρτοφυλάκιο συναλλαγών είτε αμφότερες περιλαμβάνονται σε χαρτοφυλάκιο πέραν του χαρτοφυλακίου συναλλαγών,
β)
προσδιορίζουν το ποσό που αφαιρείται για άμεσες, έμμεσες και σύνθετες τοποθετήσεις υπό μορφή τοποθετήσεων σε τίτλους συνδεδεμένους με δείκτες, υπολογίζοντας το υποκείμενο άνοιγμα στα κεφαλαιακά μέσα οντοτήτων του χρηματοπιστωτικού τομέα που περιλαμβάνονται στους εν λόγω δείκτες.
Άρθρο 60
Αφαίρεση τοποθετήσεων σε πρόσθετα μέσα της κατηγορίας 1 σε περίπτωση που το ίδρυμα δεν έχει σημαντική επένδυση σε οντότητα του χρηματοπιστωτικού τομέα
1. Για τους σκοπούς του στοιχείου γ) του άρθρου 56 παράγραφος 1, τα ιδρύματα υπολογίζουν το προς αφαίρεση ποσό κατά περίπτωση πολλαπλασιάζοντας το ποσό που αναφέρεται στο στοιχείο α) της παρούσας παραγράφου με τον συντελεστή που προκύπτει από τον υπολογισμό που αναφέρεται στο στοιχείο β) της παρούσας παραγράφου:
α)
το συνολικό ποσό κατά το οποίο οι άμεσες, έμμεσες και σύνθετες τοποθετήσεις του ιδρύματος σε μέσα κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1, πρόσθετα μέσα της κατηγορίας 1 και μέσα της κατηγορίας 2 οντοτήτων του χρηματοπιστωτικού τομέα υπερβαίνουν το 10 % των στοιχείων κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 του ιδρύματος, υπολογισμένο μετά την εφαρμογή των κατωτέρω:
i)
των άρθρων 32 έως 35,
ii)
του άρθρου 36 παράγραφος 1 στοιχεία α) έως ζ), του άρθρου 36 παράγραφος 1 στοιχείο ια) σημεία ii) έως v) και του άρθρου 36 παράγραφος 1 στοιχείο ιβ), εξαιρουμένων των αναβαλλόμενων φορολογικών απαιτήσεων που βασίζονται σε μελλοντική κερδοφορία και προκύπτουν από προσωρινές διαφορές,
iii)
των άρθρων 44 και 45,
β)
το ποσό των άμεσων, έμμεσων και σύνθετων τοποθετήσεων του ιδρύματος σε πρόσθετα μέσα κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 εκείνων των οντοτήτων του χρηματοπιστωτικού τομέα όπου το ίδρυμα δεν έχει σημαντική επένδυση, δια του συνολικού ποσού όλων των άμεσων, έμμεσων και σύνθετων τοποθετήσεων του ιδρύματος σε μέσα κοινών μετοχών της κατηγορίας 1, πρόσθετα μέσα της κατηγορίας 1 και μέσα της κατηγορίας 2 των εν λόγω οντοτήτων του χρηματοπιστωτικού τομέα.
2. Τα ιδρύματα εξαιρούν τις θέσεις αναδοχής που τηρούνται για πέντε εργάσιμες ημέρες κατά μέγιστο από το ποσό που αναφέρεται στο στοιχείο α) της παραγράφου 1 και από τον υπολογισμό του συντελεστή που αναφέρεται στο στοιχείο β) της παραγράφου 1.
3. Το ποσό που πρέπει να αφαιρεθεί δυνάμει της παραγράφου 1 κατανέμεται σε όλα τα διακρατηθέντα πρόσθετα μέσα της κατηγορίας 1. Το ποσό που αφαιρείται από κάθε πρόσθετο μέσο της κατηγορίας 1 δυνάμει της παραγράφου 1, υπολογίζεται πολλαπλασιάζοντας το ποσό που ορίζεται στο στοιχείο α) της παρούσας παραγράφου με την αναλογία του στοιχείου β) της παρούσας παραγράφου:
α)
το ποσό των τοποθετήσεων που πρέπει να αφαιρεθούν δυνάμει της παραγράφου 1,
β)
το ποσό που εξειδικεύεται στο σημείο i) διαιρούμενο με το ποσό που εξειδικεύεται στο σημείο ii):
i)
το συνολικό ποσό των πρόσθετων μέσων της κατηγορίας 1,
ii)
το συνολικό ποσό των άμεσων, έμμεσων και σύνθετων τοποθετήσεων του ιδρύματος σε πρόσθετα μέσα της κατηγορίας 1 οντοτήτων του χρηματοπιστωτικού τομέα στις οποίες το ίδρυμα δεν διαθέτει σημαντικές επενδύσεις.
4. Το ποσό των τοποθετήσεων που αναφέρονται στο στοιχείο γ) του άρθρου 56 που είναι ίσο ή μικρότερο από το 10 % των στοιχείων Κεφαλαίου κοινών μετοχών της Κατηγορίας 1 του ιδρύματος μετά την εφαρμογή των διατάξεων που ορίζονται στο στοιχείο α) σημεία i), ii) και iii) της παραγράφου 1 δεν αφαιρείται και υπόκειται στους αντίστοιχους συντελεστές στάθμισης κινδύνου δυνάμει του Κεφαλαίου 2 ή 3 του Τίτλου ΙΙ του Μέρους τρία και των απαιτήσεων που ορίζονται στον Τίτλο IV του Μέρους τρία, ανάλογα με την περίπτωση.
5. Τα ιδρύματα καθορίζουν το μέρος των τοποθετήσεων σε μέσα κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 που υπόκειται σε συντελεστή στάθμισης κινδύνου διαιρώντας το ποσό που ορίζεται στο στοιχείο α) με το ποσό που ορίζεται στο στοιχείο β):
α)
το ποσό των τοποθετήσεων που πρέπει να σταθμιστούν δυνάμει της παραγράφου 4,
β)
το ποσό που προσδιορίζεται στο σημείο i) διαιρούμενο με το ποσό που προσδιορίζεται στο σημείο ii):
i)
το συνολικό ποσό των μέσων κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1,
ii)
το συνολικό ποσό των άμεσων, έμμεσων και σύνθετων τοποθετήσεων του ιδρύματος σε μέσα κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 των οντοτήτων του χρηματοπιστωτικού τομέα στις περιπτώσεις που το ίδρυμα δεν διαθέτει σημαντική επένδυση.
Τμήμα 3
Πρόσθετο κεφάλαιο κατηγορίας 1
Άρθρο 61
Πρόσθετο κεφάλαιο της κατηγορίας 1
Το Πρόσθετο κεφάλαιο της Κατηγορίας 1 ενός ιδρύματος απαρτίζεται από Πρόσθετα στοιχεία της Κατηγορίας 1 μετά την αφαίρεση των στοιχείων που αναφέρονται στο άρθρο 56 και μετά την εφαρμογή του άρθρου 79.
ΚΕΦΑΛΑΙΟ 4
Κεφάλαιο της κατηγορίας 2
Τμήμα 1
Στοιχεία και Μέσα της κατηγορίας 2
Άρθρο 62
Στοιχεία της κατηγορίας 2
Τα στοιχεία της Κατηγορίας 2 απαρτίζονται από τα ακόλουθα στοιχεία:
α)
κεφαλαιακά μέσα και δάνεια μειωμένης εξασφάλισης, εφόσον πληρούνται οι προϋποθέσεις που ορίζονται στο άρθρο 63,
β)
η διαφορά από την έκδοση μετοχών υπέρ το άρτιο που αφορά τα μέσα που αναφέρονται στο στοιχείο α),
γ)
για τα ιδρύματα που υπολογίζουν σταθμισμένα ανοίγματα δυνάμει του τρίτου μέρους τίτλος ΙΙ κεφάλαιο 2, τις γενικές προσαρμογές πιστωτικού κινδύνου, με τις επιπτώσεις του φόρου, ύψους έως 1,25 % σταθμισμένων ανοιγμάτων υπολογισμένων σύμφωνα με το κεφάλαιο 2 του τίτλου ΙΙ του τρίτου μέρους,
δ)
για τα ιδρύματα που υπολογίζουν τα σταθμισμένα ανοίγματα δυνάμει του τρίτου μέρους τίτλος ΙΙ κεφάλαιο 3, τα θετικά ποσά, με τις επιπτώσεις του φόρου, που προκύπτουν από τον υπολογισμό που προσδιορίζεται στα άρθρα 158 και 159, έως και 0,6 % των σταθμισμένων ανοιγμάτων υπολογισμένων σύμφωνα με το κεφάλαιο 3 του τίτλου ΙΙ του τρίτου μέρους.
Μέσα που περιλαμβάνονται στο στοιχείο α) δεν είναι αποδεκτά ως στοιχεία κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 ή πρόσθετα στοιχεία της κατηγορίας 1.
Άρθρο 63
Μέσα της κατηγορίας 2
Τα κεφαλαιακά μέσα και τα δάνεια μειωμένης εξασφάλισης είναι αποδεκτά ως μέσα της κατηγορίας 2 εφόσον πληρούνται οι κατωτέρω προϋποθέσεις:
α)
τα μέσα έχουν εκδοθεί ή τα δάνεια μειωμένης εξασφάλισης έχουν ληφθεί, αναλόγως, και καταβληθεί πλήρως,
β)
τα μέσα δεν έχουν αγοραστεί ή τα δάνεια μειωμένης εξασφάλισης δεν έχουν χορηγηθεί, αναλόγως, από κανένα από τα εξής:
i)
το ίδρυμα ή τις θυγατρικές του,
ii)
επιχείρηση στην οποία το ίδρυμα έχει συμμετοχή υπό μορφή ιδιοκτησίας, άμεσης ή μέσω ελέγχου, του 20 % ή περισσότερο των δικαιωμάτων ψήφου ή του κεφαλαίου της,
γ)
η αγορά των μέσων ή η χορήγηση των δανείων μειωμένης εξασφάλισης, αναλόγως, δεν χρηματοδοτείται άμεσα ή έμμεσα από το ίδρυμα,
δ)
η απαίτηση έναντι του κεφαλαίου των μέσων δυνάμει των διατάξεων που διέπουν τα μέσα ή η απαίτηση επί του κεφαλαίου των δανείων μειωμένης εξασφάλισης δυνάμει των διατάξεων που διέπουν τα δάνεια μειωμένης εξασφάλισης, αναλόγως, κατατάσσεται εξ ολοκλήρου μετά τις απαιτήσεις πλήρους εξασφάλισης όλων των άλλων πιστωτών,
ε)
τα μέσα ή τα δάνεια μειωμένης εξασφάλισης, αναλόγως, δεν αποτελούν αντικείμενο εξασφάλισης ούτε υπόκεινται σε εγγύηση που ενισχύει την εξοφλητική προτεραιότητα της απαίτησης από οποιονδήποτε από τους κατωτέρω:
i)
το ίδρυμα ή τις θυγατρικές του,
ii)
τη μητρική επιχείρηση του ιδρύματος ή τις θυγατρικές της,
iii)
τη μητρική χρηματοδοτική εταιρεία συμμετοχών ή τις θυγατρικές της,
iv)
την μικτή εταιρεία συμμετοχώνή τις θυγατρικές της,
v)
την μικτή χρηματοοικονομική εταιρεία συμμετοχών ή τις θυγατρικές της,
vi)
οποιαδήποτε επιχείρηση έχει στενούς δεσμούς με τις οντότητες που αναφέρονται στα σημεία i) έως v),
στ)
τα μέσα ή τα δάνεια μειωμένης εξασφάλισης, αναλόγως, δεν υπόκεινται σε ρύθμιση που ενισχύει άλλως την εξοφλητική προτεραιότητα της σχετικής απαίτησης των μέσων ή των δανείων μειωμένης εξασφάλισης αντίστοιχα,
ζ)
τα μέσα ή τα δάνεια μειωμένης εξασφάλισης, αναλόγως, έχουν αρχική ληκτότητα τουλάχιστον πέντε ετών,
η)
οι διατάξεις που διέπουν τα μέσα ή τα δάνεια μειωμένης εξασφάλισης, αναλόγως, δεν περιλαμβάνουν κανένα κίνητρο για πληρωμή ή εξόφληση του κεφαλαίου τους, αναλόγως, από το ίδρυμα πριν από τη λήξη τους,
θ)
σε περίπτωση που τα μέσα ή τα δάνεια μειωμένης εξασφάλισης, αναλόγως, περιλαμβάνουν ένα ή περισσότερα δικαιώματα ανάκλησης ή δικαιώματα πρόωρης αποπληρωμής, κατά περίπτωση, τα δικαιώματα ασκούνται κατά την αποκλειστική κρίση του εκδότη ή του χρεώστη, κατά περίπτωση,
ι)
η ανάκληση, εξόφληση ή επαναγορά ή πρόωρη αποπληρωμή των μέσων ή των δανείων μειωμένης εξασφάλισης, αναλόγως, είναι δυνατή μόνο εφόσον πληρούνται οι προϋποθέσεις που ορίζονται στο άρθρο 77 και το νωρίτερο πέντε έτη από την ημερομηνία έκδοσης ή λήψης, αναλόγως, εκτός εάν πληρούνται οι προϋποθέσεις του άρθρου 78 παράγραφος 4,
ια)
οι διατάξεις που διέπουν τα μέσα ή τα δάνεια μειωμένης εξασφάλισης, αναλόγως, δεν υποδεικνύουν ρητά ή σιωπηρά ότι τα μέσα ή τα δάνεια μειωμένης εξασφάλισης, αναλόγως, θα μπορούσαν ή ενδέχεται να ανακληθούν, να εξοφληθούν, να επαναγοραστούν ή να αποπληρωθούν πρόωρα, αναλόγως, από το ίδρυμα, πλην της περίπτωσης αφερεγγυότητας ή εκκαθάρισης του ιδρύματος, ενώ το ίδρυμα δεν προβλέπει άλλως τέτοια υπόδειξη,
ιβ)
οι διατάξεις που διέπουν τα μέσα ή τα δάνεια μειωμένης εξασφάλισης, αναλόγως, δεν παρέχουν στον κάτοχο το δικαίωμα να επιταχύνει τις προγραμματισμένες στο μέλλον πληρωμές τόκων ή κεφαλαίου, με εξαίρεση την περίπτωση αφερεγγυότητας ή εκκαθάρισης του ιδρύματος,
ιγ)
το επίπεδο των οφειλόμενων πληρωμών τόκων ή μερισμάτων, αναλόγως, επί των μέσων ή των δανείων μειωμένης εξασφάλισης, αναλόγως, δεν θα τροποποιηθεί βάσει της πιστωτικής διαβάθμισης του ιδρύματος ή της μητρικής του επιχείρησης,
ιδ)
σε περίπτωση που τα μέσα δεν εκδίδονται άμεσα από ίδρυμα ή σε περίπτωση που τα δάνεια μειωμένης εξασφάλισης δεν λαμβάνονται άμεσα από ίδρυμα, αναλόγως, πρέπει να πληρούνται αμφότερες οι ακόλουθες προϋποθέσεις:
i)
τα μέσα έχουν εκδοθεί ή τα δάνεια μειωμένης εξασφάλισης έχουν ληφθεί, αναλόγως, μέσω οντότητας, που αποτελεί μέρος της ενοποίησης σύμφωνα με το κεφάλαιο 2 του τίτλου ΙΙ του πρώτου μέρους,
ii)
τα έσοδα διατίθενται άμεσα χωρίς περιορισμό στο ίδρυμα κατά τρόπο ώστε να πληρούνται οι προϋποθέσεις που ορίζονται στην παρούσα παράγραφο.
Άρθρο 64
Απόσβεση μέσων της κατηγορίας 2
Ο βαθμός στον οποίο τα μέσα της κατηγορίας 2 αναγνωρίζονται ως στοιχεία της κατηγορίας 2 κατά τη διάρκεια των πέντε τελευταίων ετών της ληκτότητας των μέσων υπολογίζεται πολλαπλασιάζοντας το αποτέλεσμα που προκύπτει από τον υπολογισμό στο στοιχείο α) επί το ποσό που αναφέρεται στο στοιχείο β) ως εξής:
α)
το ονομαστικό ποσό των μέσων ή των δανείων μειωμένης εξασφάλισης την πρώτη ημέρα της τελικής πενταετούς περιόδου της συμβατικής ληκτότητάς τους προς τον αριθμό των ημερολογιακών ημερών της εν λόγω περιόδου,
β)
ο αριθμός των εναπομενουσών ημερολογιακών ημερών συμβατικής ληκτότητας των μέσων ή δανείων μειωμένης εξασφάλισης.
Άρθρο 65
Συνέπειες της παύσης ικανοποίησης των προϋποθέσεων για μέσα της κατηγορίας 2
Οι κατωτέρω διατάξεις εφαρμόζονται εάν σταματήσουν να πληρούνται οι προϋποθέσεις που ορίζονται στο άρθρο 63 στην περίπτωση μέσου της Κατηγορίας 2:
α)
το μέσο παύει αμέσως να είναι αποδεκτό ως μέσο της κατηγορίας 2,
β)
το τμήμα της διαφοράς από την έκδοση μετοχών υπέρ το άρτιο που αφορά το εν λόγω μέσο παύει αμέσως να είναι αποδεκτό ως στοιχείο της κατηγορίας 2.
Τμήμα 2
Αφαιρέσεις από στοιχεία της κατηγορίας 2
Άρθρο 66
Αφαιρέσεις από στοιχεία της κατηγορίας 2
Τα κατωτέρω στοιχεία αφαιρούνται από τα στοιχεία της κατηγορίας 2:
α)
άμεσες, έμμεσες και σύνθετες τοποθετήσεις ενός ιδρύματος σε ίδια μέσα της κατηγορίας 2, συμπεριλαμβανομένων των ιδίων μέσων της κατηγορίας 2 που ενδέχεται να υποχρεούται να αγοράσει ένα ίδρυμα ως αποτέλεσμα υφιστάμενων συμβατικών υποχρεώσεων,
β)
άμεσες, έμμεσες και σύνθετες τοποθετήσεις σε μέσα της κατηγορίας 2 οντοτήτων του χρηματοπιστωτικού τομέα με τις οποίες το ίδρυμα έχει αμοιβαία συμμετοχή η οποία, κατά τη γνώμη των αρμόδιων αρχών, σχεδιάστηκε με στόχο την τεχνητή διόγκωση των ιδίων κεφαλαίων του ιδρύματος,
γ)
το ποσό των άμεσων, έμμεσων και σύνθετων τοποθετήσεων σε μέσα της κατηγορίας 2 οντοτήτων του χρηματοπιστωτικού τομέα, που προσδιορίζεται δυνάμει του άρθρου 70, στις περιπτώσεις που το ίδρυμα δεν διαθέτει σημαντική επένδυση στις εν λόγω οντότητες,
δ)
άμεσες, έμμεσες και σύνθετες τοποθετήσεις του ιδρύματος σε μέσα της κατηγορίας 2 οντοτήτων του χρηματοπιστωτικού τομέα, σε περίπτωση που το ίδρυμα διαθέτει σημαντική επένδυση στις εν λόγω οντότητες, εξαιρουμένων των θέσεων αναδοχής που τηρούνται για πέντε εργάσιμες ημέρες κατ’ ανώτατο όριο.
Άρθρο 67
Αφαίρεση των τοποθετήσεων σε ίδια μέσα της κατηγορίας 2
Για τους σκοπούς του άρθρου 66 στοιχείο α), τα ιδρύματα υπολογίζουν τις τοποθετήσεις τους βάσει των μικτών θετικών τους θέσεων που υπόκεινται στις ακόλουθες εξαιρέσεις:
α)
τα ιδρύματα δύνανται να υπολογίζουν τα ποσά των τοποθετήσεων βάσει της καθαρής θετικής τους θέσης υπό την προϋπόθεση ότι πληρούνται και οι δύο κάτωθι προϋποθέσεις:
i)
οι θετικές και οι αρνητικές θέσεις βρίσκονται στο ίδιο υποκείμενο άνοιγμα και οι αρνητικές θέσεις δεν ενέχουν κίνδυνο αντισυμβαλλόμενου,
ii)
είτε οι θετικές και οι αρνητικές θέσεις περιλαμβάνονται αμφότερες στο χαρτοφυλάκιο συναλλαγών είτε αμφότερες περιλαμβάνονται σε χαρτοφυλάκιο πέραν του χαρτοφυλακίου συναλλαγών,
β)
τα ιδρύματα προσδιορίζουν το ποσό που αφαιρείται για άμεσες, έμμεσες και σύνθετες τοποθετήσεις σε τίτλους συνδεδεμένους με δείκτες, υπολογίζοντας το υποκείμενο άνοιγμα στα ίδια μέσα της κατηγορίας 2 που περιλαμβάνονται στους εν λόγω δείκτες,
γ)
τα ιδρύματα δύνανται να συμψηφίζουν τις μεικτές θετικές θέσεις σε ίδια μέσα της κατηγορίας 2 που προκύπτουν από τοποθετήσεις σε τίτλους συνδεδεμένους με δείκτες με τις αρνητικές θέσεις σε ίδια μέσα της κατηγορίας 2 που προκύπτουν από αρνητικές θέσεις στους υποκείμενους δείκτες, ακόμα και στις περιπτώσεις που οι εν λόγω αρνητικές θέσεις ενέχουν κίνδυνο αντισυμβαλλομένου, υπό την προϋπόθεση ότι πληρούνται αμφότερες οι κάτωθι προϋποθέσεις:
i)
οι θετικές και οι αρνητικές θέσεις είναι στους ίδιους υποκείμενους δείκτες,
ii)
είτε οι θετικές και οι αρνητικές θέσεις περιλαμβάνονται αμφότερες στο χαρτοφυλάκιο συναλλαγών είτε αμφότερες περιλαμβάνονται σε χαρτοφυλάκιο πέραν του χαρτοφυλακίου συναλλαγών.
Άρθρο 68
Αφαίρεση των τοποθετήσεων σε μέσα της κατηγορίας 2 οντοτήτων του χρηματοπιστωτικού τομέα σε περίπτωση που το ίδρυμα έχει αμοιβαία συμμετοχή που σχεδιάστηκε με στόχο την τεχνητή διόγκωση των ιδίων κεφαλαίων του
Τα ιδρύματα πραγματοποιούν τις αφαιρέσεις που απαιτούνται δυνάμει των στοιχείων β), γ) και δ) του άρθρου 66 παράγραφος 1 σύμφωνα με τις ακόλουθες διατάξεις:
α)
οι τοποθετήσεις σε μέσα της κατηγορίας 2 υπολογίζονται βάσει των μεικτών θετικών θέσεων,
β)
οι τοποθετήσεις σε ασφαλιστικά στοιχεία ιδίων κεφαλαίων της κατηγορίας 2 και σε ασφαλιστικά στοιχεία ιδίων κεφαλαίων της κατηγορίας 3 θεωρούνται ως τοποθετήσεις σε μέσα της κατηγορίας 2 για τους σκοπούς της αφαίρεσης.
Άρθρο 69
Αφαίρεση των τοποθετήσεων σε μέσα της κατηγορίας 2 οντοτήτων του χρηματοπιστωτικού τομέα
Τα ιδρύματα πραγματοποιούν τις αφαιρέσεις που απαιτούνται δυνάμει του άρθρου 66 στοιχεία γ) και δ) σύμφωνα με τα εξής:
α)
δύνανται να υπολογίζουν τις άμεσες, έμμεσες και σύνθετες τοποθετήσεις σε μέσα της κατηγορίας 2 των οντοτήτων του χρηματοπιστωτικού τομέα βάσει της καθαρής θετικής θέσης στο ίδιο υποκείμενο άνοιγμα υπό την προϋπόθεση ότι πληρούνται αμφότερες οι κατωτέρω προϋποθέσεις:
i)
η ληκτότητα της αρνητικής θέσης ταυτίζεται με τη ληκτότητα της θετικής ή έχει εναπομένουσα ληκτότητα τουλάχιστον ενός έτους,
ii)
είτε η θετική και η αρνητική θέση περιλαμβάνονται αμφότερες στο χαρτοφυλάκιο συναλλαγών είτε αμφότερες περιλαμβάνονται σε χαρτοφυλάκιο πέραν του χαρτοφυλακίου συναλλαγών,
β)
προσδιορίζουν το ποσό που αφαιρείται για άμεσες, έμμεσες και σύνθετες τοποθετήσεις σε τίτλους συνδεδεμένους με δείκτες, λαμβάνοντας υπόψη το υποκείμενο άνοιγμα στα κεφαλαιακά μέσα οντοτήτων του χρηματοπιστωτικού τομέα που περιλαμβάνονται στους δείκτες αυτούς.
Άρθρο 70
Αφαίρεση μέσων της κατηγορίας 2 σε περίπτωση που το ίδρυμα δεν έχει σημαντική επένδυση σε σχετική οντότητα
1. Για τους σκοπούς του στοιχείου γ) του άρθρου 66 παράγραφος 1, τα ιδρύματα υπολογίζουν το προς αφαίρεση ποσό κατά περίπτωση πολλαπλασιάζοντας το ποσό που αναφέρεται στο στοιχείο α) της παρούσας παραγράφου με τον συντελεστή που προκύπτει από τον υπολογισμό που αναφέρεται στο στοιχείο β) της παρούσας παραγράφου:
α)
το συνολικό ποσό των άμεσων, έμμεσων και σύνθετων τοποθετήσεων του ιδρύματος σε μέσα κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1, πρόσθετα μέσα της κατηγορίας 1 και μέσα της κατηγορίας 2 οντοτήτων του χρηματοπιστωτικού τομέα που υπερβαίνει το 10 % των στοιχείων κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 του ιδρύματος, υπολογισμένο μετά την εφαρμογή των κατωτέρω:
i)
των άρθρων 32 έως 35,
ii)
του άρθρου 36 παράγραφος 1 στοιχεία α) έως η), του άρθρου 36 παράγραφος 1 στοιχείο ια) σημεία ii) έως v) και του άρθρου 36 παράγραφος 1 στοιχείο ιβ), εξαιρουμένου του ποσού που αφαιρείται για τις αναβαλλόμενες φορολογικές απαιτήσεις που βασίζονται σε μελλοντική κερδοφορία και προκύπτουν από προσωρινές διαφορές,
iii)
των άρθρων 44 και 45,
β)
το ποσό των άμεσων, έμμεσων και σύνθετων τοποθετήσεων του ιδρύματος σε μέσα της κατηγορίας 2 οντοτήτων του χρηματοπιστωτικού τομέα δια του συνολικού ποσού όλων των άμεσων, έμμεσων και σύνθετων τοποθετήσεων του ιδρύματος σε μέσα κοινών μετοχών της κατηγορίας 1, πρόσθετα μέσα της κατηγορίας 1 και μέσα της κατηγορίας 2 των εν λόγω οντοτήτων του χρηματοπιστωτικού τομέα.
2. Τα ιδρύματα εξαιρούν τις θέσεις αναδοχής που τηρούνται για πέντε εργάσιμες ημέρες κατά μέγιστο από το ποσό που αναφέρεται στο στοιχείο α) της παραγράφου 1 και από τον υπολογισμό του συντελεστή που αναφέρεται στο στοιχείο β) της παραγράφου 1.
3. Το ποσό που πρέπει να αφαιρεθεί δυνάμει της παραγράφου 1 κατανέμεται σε όλα τα μέσα της κατηγορίας 2. Τα ιδρύματα προσδιορίζουν το τμήμα των τοποθετήσεων σε μέσα της κατηγορίας 2 που αφαιρείται, πολλαπλασιάζοντας το ποσό που ορίζεται στο στοιχείο α) της παρούσας παραγράφου με το κλάσμα του στοιχείου β) της παρούσας παραγράφου:
α)
το συνολικό ποσό των τοποθετήσεων που πρέπει να αφαιρεθούν δυνάμει της παραγράφου 1,
β)
το ποσό που εξειδικεύεται στο σημείο i) διαιρούμενο με το ποσό που εξειδικεύεται στο σημείο ii):
i)
το συνολικό ποσό του μέσου της κατηγορίας 2,
ii)
το συνολικό ποσό των άμεσων, έμμεσων και σύνθετων τοποθετήσεων του ιδρύματος σε μέσα της κατηγορίας 2 οντοτήτων του χρηματοπιστωτικού τομέα στις οποίες το ίδρυμα δεν διαθέτει σημαντική επένδυση.
4. Το ποσό των τοποθετήσεων που αναφέρονται στο στοιχείο γ) του άρθρου 66 παράγραφος 1, το οποίο είναι ίσο ή μικρότερο από το 10 % των στοιχείων κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 του ιδρύματος μετά την εφαρμογή των διατάξεων που ορίζονται στην παράγραφο 1 στοιχείο α) σημεία i) έως iii), δεν αφαιρείται και υπόκειται στους αντίστοιχους συντελεστές στάθμισης κινδύνου δυνάμει του τρίτου μέρους τίτλος ΙΙ κεφάλαιο 2 ή 3 και των απαιτήσεων που ορίζονται στο τρίτο μέρος τίτλος IV, ανάλογα με την περίπτωση.
5. Τα ιδρύματα καθορίζουν το μέρος των τοποθετήσεων σε μέσα κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 που υπόκειται σε συντελεστή στάθμισης κινδύνου διαιρώντας το ποσό που ορίζεται στο στοιχείο α) με το ποσό που ορίζεται στο στοιχείο β):
α)
το ποσό των τοποθετήσεων που πρέπει να σταθμιστούν δυνάμει της παραγράφου 4,
β)
το ποσό που προσδιορίζεται στο σημείο i) διαιρούμενο με το ποσό που προσδιορίζεται στο σημείο ii):
i)
το συνολικό ποσό των μέσων κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1,
ii)
το συνολικό ποσό των άμεσων, έμμεσων και σύνθετων τοποθετήσεων του ιδρύματος σε μέσα κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 των οντοτήτων του χρηματοπιστωτικού τομέα στις περιπτώσεις που το ίδρυμα δεν διαθέτει σημαντική επένδυση.
Τμήμα 3
Κεφάλαιο της κατηγορίας 2
Άρθρο 71
Κεφάλαιο της κατηγορίας 2
Το κεφάλαιο της κατηγορίας 2 ενός ιδρύματος απαρτίζεται από στοιχεία της κατηγορίας 2 μετά τις αφαιρέσεις που αναφέρονται στο άρθρο 66 και μετά την εφαρμογή του άρθρου 79.
ΚΕΦΑΛΑΙΟ 5
Ίδια κεφάλαια
Άρθρο 72
Ίδια κεφάλαια
Τα ίδια κεφάλαια ενός ιδρύματος απαρτίζονται από το άθροισμα του κεφαλαίου της κατηγορίας 1 και του κεφαλαίου της κατηγορίας 2.
ΚΕΦΑΛΑΙΟ 6
Γενικές απαιτήσεις
Άρθρο 73
Διανομές επί μέσων ιδίων κεφαλαίων
1. Τα κεφαλαιακά μέσα για τα οποία ένα ίδρυμα αποφασίζει κατά την αποκλειστική κρίση του να πραγματοποιήσει διανομές με άλλη μορφή εκτός από τα μετρητά ή μέσο ιδίων κεφαλαίων, δεν είναι δυνατόν να γίνουν αποδεκτά ως μέσα κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1, πρόσθετα μέσα της κατηγορίας 1 ή μέσα της κατηγορίας 2, εκτός εάν το ίδρυμα έχει λάβει την προηγούμενη άδεια των αρμόδιων αρχών.
2. Οι αρμόδιες αρχές χορηγούν την άδεια που αναφέρεται στην παράγραφο 1 μόνο εφόσον κρίνουν ότι πληρούνται όλες οι ακόλουθες προϋποθέσεις:
α)
η ικανότητα του ιδρύματος να ακυρώνει τις πληρωμές δυνάμει του μέσου δεν θα επηρεαζόταν αρνητικά από τη διακριτική ευχέρεια που αναφέρεται στην παράγραφο 1 ή από τη μορφή με την οποία θα μπορούσαν να πραγματοποιηθούν οι διανομές,
β)
η ικανότητα του μέσου να απορροφά τις ζημίες δεν θα επηρεαζόταν αρνητικά από τη διακριτική ευχέρεια που αναφέρεται στην παράγραφο 1 ή από τη μορφή με την οποία θα μπορούσαν να πραγματοποιηθούν οι διανομές,
γ)
η ποιότητα του κεφαλαιακού μέσου δεν θα μειωνόταν κατ’ άλλον τρόπο από τη διακριτική ευχέρεια που αναφέρεται στην παράγραφο 1 ή από τη μορφή με την οποία θα μπορούσαν να πραγματοποιηθούν οι διανομές.
3. Τα κεφαλαιακά μέσα για τα οποία ένα νομικό πρόσωπο διαφορετικό από το ίδρύμα που τα εκδίδει έχει τη διακριτική ευχέρεια να αποφασίζει ή να απαιτεί την πληρωμή των διανομών επί του μέσου με άλλη μορφή εκτός από τα μετρητά ή μέσο ιδίων κεφαλαίων δεν είναι δυνατόν να γίνουν αποδεκτά ως μέσα κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1, πρόσθετα μέσα της κατηγορίας 1 ή μέσα της κατηγορίας 2.
4. Τα ιδρύματα μπορούν να χρησιμοποιούν ευρύ δείκτη αγοράς ως μία από τις βάσεις καθορισμού του ύψους των διανομών επί πρόσθετων μέσων της κατηγορίας 1 και μέσων της κατηγορίας 2.
5. Η παράγραφος 4 δεν εφαρμόζεται όταν το ίδρυμα αποτελεί οντότητα αναφοράς σε αυτό τον ευρύ δείκτη αγοράς, εκτός εάν πληρούνται και οι δύο ακόλουθες προϋποθέσεις:
α)
το ίδρυμα θεωρεί ότι οι κινήσεις σε αυτό τον ευρύ δείκτη αγοράς δεν συσχετίζονται σημαντικά με την πιστωτική διαβάθμιση του ιδρύματος, του μητρικού του ιδρύματος ή της μητρικής χρηματοδοτικής εταιρείας συμμετοχών ή μητρικής μεικτής χρηματοοικονομικής εταιρείας συμμετοχών ή μητρικής μεικτής εταιρείας συμμετοχών,
β)
η αρμόδια αρχή δεν έχει καταλήξει σε προσδιορισμό διαφορετικό από τον αναφερόμενο στο στοιχείο α).
6. Τα ιδρύματα αναφέρουν και κοινοποιούν τους ευρείς δείκτες αγοράς στους οποίους βασίζονται τα κεφαλαιακά τους μέσα.
7. Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων προκειμένου να εξειδικεύσει τους όρους υπό τους οποίους οι δείκτες μπορούν να θεωρούνται ευρείς δείκτες αγοράς για τους σκοπούς της παραγράφου 4.
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή έως 1η Φεβρουαρίου 2015.
Ανατίθεται στην Επιτροπή η εξουσία να εγκρίνει τα ρυθμιστικά τεχνικά πρότυπα που προβλέπονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με τα άρθρα 10 έως 14 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
Άρθρο 74
Τοποθετήσεις σε κεφαλαιακά μέσα τα οποία εκδίδονται από ρυθμιζόμενες οντότητες του χρηματοπιστωτικού τομέα και είναι αποδεκτά ως εποπτικό κεφάλαιο
Τα ιδρύματα δεν αφαιρούν από οποιοδήποτε στοιχείο των ίδιων κεφαλαίων άμεσες, έμμεσες ή σύνθετες τοποθετήσεις τους κεφαλαιακών μέσων τα οποία εκδίδονται από ρυθμιζόμενη οντότητα του χρηματοπιστωτικού τομέα και δεν αναγνωρίζονται ως εποπτικό κεφάλαιο της εν λόγω οντότητας. Τα ιδρύματα εφαρμόζουν συντελεστή στάθμισης κινδύνου στις εν λόγω τοποθετήσεις σύμφωνα με το τρίτο μέρος τίτλος ΙΙ κεφάλαιο 2 ή 3, κατά περίπτωση.
Άρθρο 75
Αφαίρεση και απαιτήσεις ληκτότητας για τις αρνητικές θέσεις
Οι απαιτήσεις ληκτότητας για αρνητικές θέσεις που αναφέρονται στο άρθρο 45 στοιχείο α), το άρθρο 59 στοιχείο α) και το άρθρο 69 στοιχείο α) θεωρείται ότι πληρούνται όσον αφορά τις θέσεις που κατέχονται, εφόσον πληρούνται οι εξής προϋποθέσεις:
α)
το ίδρυμα έχει συμβατικό δικαίωμα να πωλήσει σε συγκεκριμένη μελλοντική ημερομηνία στον αντισυμβαλλόμενο που παρέχει την αντιστάθμιση τη θετική θέση που αντισταθμίζεται,
β)
ο αντισυμβαλλόμενος που παρέχει την αντιστάθμιση στο ίδρυμα υποχρεούται συμβατικά να αγοράσει από το ίδρυμα στη συγκεκριμένη μελλοντική ημερομηνία τη θετική θέση που αναφέρεται στο στοιχείο α).
Άρθρο 76
Τοποθετήσεις κεφαλαιακών μέσων που περιλαμβάνονται σε δείκτες
1. Για τους σκοπούς του άρθρου 42 στοιχείο α), του άρθρου 45 στοιχείο α), του άρθρου 57 στοιχείο α), του άρθρου 59 στοιχείο α), του άρθρου 67 στοιχείο α) και του άρθρου 69 στοιχείο α), τα ιδρύματα μπορούν να μειώσουν το ποσό θετικής θέσης σε κεφαλαιακό μέσο κατά το τμήμα ενός δείκτη που αποτελείται από το ίδιο υποκείμενο άνοιγμα που αντισταθμίζεται, με την προϋπόθεση ότι πληρούνται οι εξής προϋποθέσεις:
α)
είτε αμφότερες η θετική θέση που αντισταθμίζεται και η αρνητική θέση σε δείκτη που χρησιμοποιείται για την αντιστάθμιση αυτής της θετικής θέσης περιλαμβάνονται στο χαρτοφυλάκιο συναλλαγών είτε αμφότερες περιλαμβάνονται σε χαρτοφυλάκιο πέραν του χαρτοφυλακίου συναλλαγών,
β)
οι θέσεις που αναφέρονται στο στοιχείο α) αποτιμώνται στην εύλογη αξία τους στον ισολογισμό του ιδρύματος,
γ)
η αρνητική θέση που αναφέρεται στο στοιχείο α) αναγνωρίζεται ως αποτελεσματική αντιστάθμιση στο πλαίσιο των διαδικασιών εσωτερικού ελέγχου του ιδρύματος,
δ)
οι αρμόδιες αρχές αξιολογούν την καταλληλότητα των διαδικασιών ελέγχου που αναφέρονται στο στοιχείο γ) τουλάχιστον σε ετήσια βάση και κρίνουν ότι εξακολουθεί να πληρούται ο όρος αυτός.
2. Όταν η αρμόδια αρχή έχει προτέρως δώσει την άδεια της, ένα ίδρυμα μπορεί να εκτιμά συντηρητικά το υποκείμενο άνοιγμα του ιδρύματος σε κεφαλαιακά μέσα που περιλαμβάνονται στους δείκτες, ως εναλλακτική λύση στον υπολογισμό του ανοίγματος του ιδρύματος στα στοιχεία που αναφέρονται σε έκαστο ή σε αμφότερα τα στοιχεία α) ή β):
α)
ίδια μέσα κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1, πρόσθετα μέσα της κατηγορίας 1 και μέσα της κατηγορίας 2, που περιλαμβάνονται στους δείκτες,
β)
μέσα κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1, πρόσθετα μέσα της κατηγορίας 1 και της κατηγορίας 2 οντοτήτων του χρηματοπιστωτικού τομέα, που περιλαμβάνονται στους δείκτες.
3. Οι αρμόδιες αρχές χορηγούν την άδεια που αναφέρεται στην παράγραφο 2 μόνο εάν το ίδρυμα έχει αποδείξει επαρκώς ότι η παρακολούθηση εκ μέρους του ιδρύματος του υποκείμενου ανοίγματος στα στοιχεία που αναφέρονται σε έκαστο ή σε αμφότερα τα στοιχεία α) ή β) της παραγράφου 2, αναλόγως, θα ήταν λειτουργικά δύσκολη.
4. Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων προκειμένου να διευκρινίσει τα εξής:
α)
όταν μια εκτίμηση που χρησιμοποιείται ως εναλλακτική λύση για τον υπολογισμό του υποκείμενου ανοίγματος που αναφέρεται στην παράγραφο 2 είναι επαρκώς συντηρητική,
β)
την έννοια της λειτουργικής επιβάρυνσης για τους σκοπούς της παραγράφου 3.
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή έως 1η Φεβρουαρίου 2015.
Εξουσιοδοτείται η Επιτροπή να εγκρίνει τα ρυθμιστικά τεχνικά πρότυπα που προβλέπονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με τα άρθρα 10 έως 14 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
Άρθρο 77
Προϋποθέσεις μείωσης των ιδίων κεφαλαίων
Απαιτείται η προηγούμενη άδεια της αρμόδιας αρχής προκειμένου ένα ίδρυμα να προβεί σε αμφότερες ή σε οποιαδήποτε από τις κατωτέρω ενέργειες:
α)
μείωση, εξόφληση ή επαναγορά των μέσων κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 που έχουν εκδοθεί από το ίδρυμα με τρόπο που επιτρέπεται δυνάμει της ισχύουσας εθνικής νομοθεσίας,
β)
εξάσκηση της ανάκλησης, εξόφληση,, αποπληρωμή ή επαναγορά πρόσθετων μέσων της κατηγορίας 1 ή της κατηγορίας 2, αναλόγως, πριν από την ημερομηνία συμβατικής ληκτότητάς τους.
Άρθρο 78
Εποπτική άδεια για τη μείωση των ιδίων κεφαλαίων
1. Η αρμόδια αρχή χορηγεί την άδειά της για τη μείωση, επαναγορά, ανάκληση ή εξόφληση των μέσων κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1, των πρόσθετων μέσων της κατηγορίας 1 ή των μέσων της κατηγορίας 2 εφόσον πληρούται οποιαδήποτε από τις κατωτέρω προϋποθέσεις:
α)
πριν από ή ταυτόχρονα με την ενέργεια που αναφέρεται στο άρθρο 77, το ίδρυμα αντικαθιστά τα μέσα που αναφέρονται στο άρθρο 77 με μέσα ιδίων κεφαλαίων ίσης ή υψηλότερης ποιότητας με όρους που είναι βιώσιμοι για την ικανότητα εσόδων του ιδρύματος,
β)
το ίδρυμα έχει αποδείξει επαρκώς στην αρμόδια αρχή ότι τα ίδια κεφάλαια του ιδρύματος, μετά τη σχετική ενέργεια, θα υπερέβαιναν τις απαιτήσεις που ορίζονται στο άρθρο 92 παράγραφος 1 του παρόντος κανονισμού και την απαίτηση συνδυασμένου αποθέματος ασφαλείας όπως ορίζεται στο άρθρο 128 σημείο 6) της οδηγίας 2013/36/ΕΕ κατά περιθώριο που μπορεί να κριθεί απαραίτητο από την αρμόδια αρχή βάσει του άρθρου 104 παράγραφος 3 της οδηγίας 2013/36/ΕΕ.
2. Οι αρμόδιες αρχές, όταν εκτιμούν, δυνάμει του στοιχείου α) της παραγράφου 1, τη βιωσιμότητα των μέσων αντικατάστασης για την ικανότητα εσόδων του ιδρύματος, λαμβάνουν υπόψη τους τον βαθμό στον οποίο αυτά τα κεφαλαιακά μέσα αντικατάστασης θα ήταν δαπανηρότερα για το ίδρυμα από εκείνα που αντικαθιστούν.
3. Σε περίπτωση που ένα ίδρυμα προβεί σε κάποια ενέργεια που αναφέρεται στο άρθρο 77 στοιχείο α) και η άρνηση εξόφλησης των μέσων κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 που αναφέρονται στο άρθρο 27 απαγορεύεται δυνάμει της ισχύουσας εθνικής νομοθεσίας, η αρμόδια αρχή μπορεί να παρεκκλίνει από τις προϋποθέσεις που ορίζονται στην παράγραφο 1 του παρόντος άρθρου εφόσον απαιτεί από το ίδρυμα να περιορίσει την εξόφληση των εν λόγω μέσων σε κατάλληλη βάση.
4. Οι αρμόδιες αρχές μπορούν να επιτρέπουν στα ιδρύματα να εξοφλούν πρόσθετα μέσα της κατηγορίας 1 ή μέσα της κατηγορίας 2 πριν από την πάροδο πέντε ετών από την ημερομηνία έκδοσης, μόνο εφόσον πληρούνται οι προϋποθέσεις της παραγράφου 1 και του στοιχείου α) ή β) της παρούσας παραγράφου:
α)
υπάρχει αλλαγή στην εποπτική κατάταξη των μέσων αυτών, η οποία θα συνεπαγόταν ενδεχομένως τον αποκλεισμό τους από τα ίδια κεφάλαια ή την ανακατάταξή τους σε ίδια κεφάλαια χαμηλότερης ποιότητας, πληρούνται δε και οι δύο ακόλουθες προϋποθέσεις:
i)
η αρμόδια αρχή θεωρεί επαρκώς βέβαιη την αλλαγή αυτή,
ii)
το ίδρυμα αποδεικνύει στις αρμόδιες αρχές ότι η υποχρεωτική ανακατάταξη των μέσων αυτών δεν μπορούσε να προβλεφθεί ευλόγως κατά το χρόνο της έκδοσής τους,
β)
υπάρχει αλλαγή στην εφαρμοστέα φορολογική αντιμετώπιση των εν λόγω μέσων για την οποία το ίδρυμα αποδεικνύει στις αρμόδιες αρχές ότι είναι σημαντική και δεν μπορούσε να προβλεφθεί ευλόγως κατά το χρόνο της έκδοσής τους.
5. Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων προκειμένου να διευκρινίσει τα εξής:
α)
την έννοια της βιώσιμης ικανότητας εσόδων του ιδρύματος,
β)
τις κατάλληλες βάσεις περιορισμού της εξόφλησης που αναφέρονται στην παράγραφο 3,
γ)
τη διαδικασία και τις απαιτήσεις δεδομένων για την υποβολή αίτησης από ένα ίδρυμα προς την αρμόδια αρχή ώστε να επιτρέψει τη διεξαγωγή ενέργειας αναφερόμενης στο άρθρο 77, περιλαμβανομένης της διαδικασίας που εφαρμόζεται στην περίπτωση εξόφλησης εκδιδόμενων μεριδίων σε μέλη συνεταιριστικών εταιρειών, και της χρονικής περιόδου για την επεξεργασία της αίτησης αυτής.
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή έως 1η Φεβρουαρίου 2015.
Εξουσιοδοτείται η Επιτροπή να εγκρίνει τα ρυθμιστικά τεχνικά πρότυπα που προβλέπονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με τα άρθρα 10 έως 14 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
Άρθρο 79
Προσωρινή αναστολή της αφαίρεσης από τα ίδια κεφάλαια
1. Εάν ένα ίδρυμα προσωρινά κατέχει κεφαλαιακά μέσα ή έχει χορηγήσει δάνεια μειωμένης εξασφάλισης, κατά περίπτωση, που μπορούν να γίνουν αποδεκτά ως μέσα κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1, πρόσθετα μέσα της κατηγορίας 1 ή μέσα της κατηγορίας 2 σε οντότητα του χρηματοπιστωτικού τομέα και η αρμόδια αρχή θεωρεί ότι οι εν λόγω τοποθετήσεις έχουν σκοπό τη χρηματοδοτική συνδρομή για την ανασυγκρότηση και διάσωση της εν λόγω οντότητας, η αρμόδια αρχή μπορεί να αναστείλει προσωρινά την εφαρμογή των διατάξεων σχετικά με την αφαίρεση, οι οποίες διαφορετικά θα εφαρμόζονταν στα εν λόγω μέσα.
2. Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων προκειμένου να διευκρινίσει την έννοια της λέξης «προσωρινά» για τους σκοπούς της παραγράφου 1 και τις προϋποθέσεις σύμφωνα με τις οποίες η αρμόδια αρχή μπορεί να κρίνει ότι οι εν λόγω προσωρινές τοποθετήσεις προορίζονται ως χρηματοδοτική συνδρομή στην ανασυγκρότηση και διάσωση της σχετικής οντότητας.
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή έως 1η Φεβρουαρίου 2015.
Εξουσιοδοτείται η Επιτροπή να εγκρίνει τα ρυθμιστικά τεχνικά πρότυπα που προβλέπονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με τα άρθρα 10 έως 14 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
Άρθρο 80
Συνεχής αξιολόγηση της ποιότητας των ιδίων κεφαλαίων
1. Η ΕΑΤ παρακολουθεί την ποιότητα των μέσων ιδίων κεφαλαίων που εκδίδονται από ιδρύματα σε ολόκληρη την Ένωση και ενημερώνει αμέσως την Επιτροπή εάν υπάρχουν σημαντικές ενδείξεις ότι τα μέσα αυτά δεν πληρούν τα κριτήρια που καθορίζονται στο άρθρο 28 ή, κατά περίπτωση, στο άρθρο 29.
Οι αρμόδιες αρχές διαβιβάζουν αμελλητί, κατόπιν αιτήματος της ΕΑΤ, όλες τις πληροφορίες που η ΕΑΤ θεωρεί αναγκαίες σχετικά με νέα κεφαλαιακά μέσα που εκδίδονται, προκειμένου να μπορεί να παρακολουθεί την ποιότητα των μέσων ιδίων κεφαλαίων που εκδίδονται από ιδρύματα σε ολόκληρη την Ένωση.
2. Η σχετική κοινοποίηση περιλαμβάνει τα εξής:
α)
λεπτομερή εξήγηση της φύσης και της έκτασης της διαπιστωθείσας ανεπάρκειας,
β)
τεχνικές συμβουλές σχετικά με τις ενέργειες στις οποίες η ΕΑΤ θεωρεί ότι είναι απαραίτητο να προβεί η Επιτροπή,
γ)
σημαντικές εξελίξεις στη μεθοδολογία της ΕΑΤ για προσομοιώσεις ακραίων καταστάσεων με στόχο τη δοκιμή της φερεγγυότητας των ιδρυμάτων.
3. Η ΕΑΤ παρέχει τεχνικές συμβουλές στην Επιτροπή σχετικά με τυχόν σημαντικές αλλαγές οι οποίες θεωρεί ότι απαιτούνται για τον ορισμό των ιδίων κεφαλαίων ως αποτέλεσμα οποιουδήποτε από τα κατωτέρω γεγονότα:
α)
σχετικές εξελίξεις στα πρότυπα ή την πρακτική της αγοράς,
β)
αλλαγές σε σχετικά νομικά ή λογιστικά πρότυπα,
γ)
σημαντικές εξελίξεις στη μεθοδολογία της ΕΑΤ για προσομοιώσεις ακραίων καταστάσεων με στόχο τη δοκιμή της φερεγγυότητας των ιδρυμάτων.
4. Η ΕΑΤ παρέχει τεχνικές συμβουλές στην Επιτροπή το αργότερο έως την 1η Ιανουαρίου 2014 σχετικά με πιθανές προτάσεις για την αντιμετώπιση των μη πραγματοποιηθέντων κερδών υπολογισμένων σε εύλογη αξία, εκτός από τη συμπερίληψή τους στις κοινές μετοχές της κατηγορίας 1 χωρίς προσαρμογή. Οι εν λόγω συστάσεις λαμβάνουν υπόψη σχετικές εξελίξεις στα διεθνή λογιστικά πρότυπα και σε διεθνείς συμφωνίες σχετικά με τα πρότυπα προληπτικής εποπτείας για τις τράπεζες.
ΤΙΤΛΟΣ II
ΔΙΚΑΙΩΜΑ ΜΕΙΟΨΗΦΙΑΣ ΚΑΙ ΠΡΟΣΘΕΤΑ ΜΕΣΑ ΤΗΣ ΚΑΤΗΓΟΡΙΑΣ 1 ΚΑΙ ΜΕΣΑ ΤΗΣ ΚΑΤΗΓΟΡΙΑΣ 2 ΠΟΥ ΕΚΔΙΔΟΝΤΑΙ ΑΠΟ ΘΥΓΑΤΡΙΚΕΣ
Άρθρο 81
Δικαιώματα μειοψηφίας που μπορούν να συμπεριληφθούν στο ενοποιημένο κεφάλαιο κοινών μετοχών της κατηγορίας 1
1. Τα δικαιώματα μειοψηφίας απαρτίζονται από το άθροισμα των μέσων κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1, της διαφοράς από έκδοση μετοχών υπέρ το άρτιο που σχετίζονται με τα εν λόγω μέσα, των κερδών εις νέον και λοιπών αποθεματικών μιας θυγατρικής εφόσον πληρούνται οι κατωτέρω προϋποθέσεις:
α)
η θυγατρική είναι ένας από τους κατωτέρω φορείς:
i)
ίδρυμα,
ii)
επιχείρηση που υπόκειται στις απαιτήσεις του παρόντος κανονισμού και της οδηγίας 2013/36/ΕΕ δυνάμει της ισχύουσας εθνικής νομοθεσίας,
β)
η θυγατρική περιλαμβάνεται πλήρως στην ενοποίηση σύμφωνα με το πρώτο μέρος τίτλος ΙΙ κεφάλαιο 2,
γ)
τα στοιχεία κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1, που αναφέρονται στο εισαγωγικό μέρος της παρούσας παραγράφου, ανήκουν σε πρόσωπα διαφορετικά από τις επιχειρήσεις που περιλαμβάνονται στην ενοποίηση σύμφωνα με το πρώτο μέρος τίτλος ΙΙ κεφάλαιο 2.
2. Τα δικαιώματα μειοψηφίας που χρηματοδοτούνται άμεσα ή έμμεσα, μέσω οντότητας ειδικού σκοπού ή με άλλο τρόπο, από τη μητρική επιχείρηση του ιδρύματος ή τις θυγατρικές του δεν γίνονται αποδεκτά ως ενοποιημένο κεφάλαιο κοινών μετοχών της κατηγορίας 1.
Άρθρο 82
Αποδεκτό πρόσθετο κεφάλαιο της κατηγορίας 1, κεφάλαιο της κατηγορίας 1, κεφάλαιο της κατηγορίας 2 και αποδεκτά ίδια κεφάλαια
Το αποδεκτό πρόσθετο κεφάλαιο της κατηγορίας 1, το κεφάλαιο της κατηγορίας 1, το κεφάλαιο της κατηγορίας 2 και τα αποδεκτά ίδια κεφάλαια περιλαμβάνουν το δικαίωμα μειοψηφίας, το πρόσθετο κεφάλαιο της κατηγορίας 1 ή της κατηγορίας 2, κατά περίπτωση, προσαυξημένο κατά τα σχετικά κέρδη εις νέον και τη διαφορά από την έκδοση μετοχών υπέρ το άρτιο, μιας θυγατρικής, εφόσον πληρούνται οι κατωτέρω προϋποθέσεις:
α)
η θυγατρική είναι οποιοσδήποτε από τους κατωτέρω φορείς:
i)
ίδρυμα,
ii)
επιχείρηση που υπόκειται στις απαιτήσεις του παρόντος κανονισμού και της οδηγίας 2013/36/ΕΕ δυνάμει της ισχύουσας εθνικής νομοθεσίας,
β)
η θυγατρική περιλαμβάνεται πλήρως στο πεδίο εφαρμογής της ενοποίησης σύμφωνα με το πρώτο μέρος τίτλος ΙΙ κεφάλαιο 2,
γ)
τα εν λόγω μέσα ανήκουν σε πρόσωπα διαφορετικά από τις επιχειρήσεις που περιλαμβάνονται στην ενοποίηση σύμφωνα με το πρώτο μέρος τίτλος ΙΙ κεφάλαιο 2.
Άρθρο 83
Αποδεκτό πρόσθετο κεφάλαιο της κατηγορίας 1 και κεφάλαιο της κατηγορίας 2 που εκδίδεται από οντότητα ειδικού σκοπού
1. Τα πρόσθετα μέσα της κατηγορίας 1 και της κατηγορίας 2 που εκδίδονται από οντότητα ειδικού σκοπού και η σχετική διαφορά από την έκδοση μετοχών υπέρ το άρτιο περιλαμβάνονται στο αποδεκτό πρόσθετο κεφάλαιο της κατηγορίας 1, στο κεφάλαιο της κατηγορίας 1 ή της κατηγορίας 2 ή στα αποδεκτά ίδια κεφάλαια, αναλόγως, μόνον εφόσον πληρούνται οι κατωτέρω προϋποθέσεις:
α)
η οντότητα ειδικού σκοπού που εκδίδει τα εν λόγω μέσα περιλαμβάνεται πλήρως στην ενοποίηση σύμφωνα με το πρώτο μέρος τίτλος ΙΙ κεφάλαιο 2,
β)
τα μέσα και η σχετική διαφορά από την έκδοση μετοχών υπέρ το άρτιο περιλαμβάνονται στο αποδεκτό πρόσθετο κεφάλαιο της κατηγορίας 1 μόνον εφόσον ικανοποιούνται οι προϋποθέσεις που ορίζονται στο άρθρο 52 παράγραφος 1,
γ)
τα μέσα και η σχετική διαφορά από την έκδοση μετοχών υπέρ το άρτιο περιλαμβάνονται στο αποδεκτό κεφάλαιο της κατηγορίας 2 μόνον εφόσον πληρούνται οι προϋποθέσεις που ορίζονται στο άρθρο 63,
δ)
το μοναδικό στοιχείο ενεργητικού της οντότητας ειδικού σκοπού είναι η επένδυσή της στα ίδια κεφάλαια της μητρικής επιχείρησης ή θυγατρικής της που περιλαμβάνεται πλήρως στην ενοποίηση δυνάμει του πρώτου μέρους τίτλος ΙΙ κεφάλαιο 2, με τρόπο ώστε να πληρούνται οι σχετικές προϋποθέσεις που ορίζονται στο άρθρο 52 παράγραφος 1 ή στο άρθρο 63, ανάλογα με την περίπτωση.
Σε περίπτωση που η αρμόδια αρχή θεωρεί ότι το ενεργητικό μιας οντότητας ειδικού σκοπού εκτός της επένδυσής της στα ίδια κεφάλαια της μητρικής επιχείρησης ή της θυγατρικής που περιλαμβάνεται στο πεδίο εφαρμογής της ενοποίησης δυνάμει του πρώτου μέρους τίτλος ΙΙ κεφάλαιο 2, είναι ελάχιστο και ασήμαντο για μια τέτοια οντότητα, η αρμόδια αρχή δύναται να μην εφαρμόσει την προϋπόθεση που ορίζεται στο στοιχείο δ) του πρώτου εδαφίου.
2. Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων προκειμένου να εξειδικεύσει τα είδη των στοιχείων ενεργητικού που μπορούν να σχετίζονται με τη λειτουργία οντοτήτων ειδικού σκοπού και τις έννοιες των όρων «ελάχιστο» και «ασήμαντο» που αναφέρονται στο δεύτερο εδάφιο της παραγράφου 1.
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή έως 1η Φεβρουαρίου 2015.
Εξουσιοδοτείται η Επιτροπή να εγκρίνει τα ρυθμιστικά τεχνικά πρότυπα που προβλέπονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με τα άρθρα 10 έως 14 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
Άρθρο 84
Δικαιώματα μειοψηφίας που περιλαμβάνονται στο ενοποιημένο κεφάλαιο κοινών μετοχών της κατηγορίας 1
1. Τα ιδρύματα προσδιορίζουν το ποσό των δικαιωμάτων μειοψηφίας μιας θυγατρικής που συμπεριλαμβάνεται στο ενοποιημένο κεφάλαιο κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 αφαιρώντας από τα δικαιώματα μειοψηφίας της εν λόγω επιχείρησης το γινόμενο του πολλαπλασιασμού του ποσού που αναφέρεται στο στοιχείο α) επί το ποσοστό που αναφέρεται στο στοιχείο β):
α)
το κεφάλαιο κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 της θυγατρικής μείον το χαμηλότερο από τα κατωτέρω ποσά:
i)
το ποσό του κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 της ανωτέρω θυγατρικής που απαιτείται για να επιτευχθεί το άθροισμα της απαίτησης που αναφέρεται στο άρθρο 92 παράγραφος 1 στοιχείο α), των απαιτήσεων που αναφέρονται στα άρθρα 458 και 459, των ειδικών απαιτήσεων ιδίων κεφαλαίων που αναφέρονται στο άρθρο 104 της οδηγίας έως 36, της απαίτησης συνδυασμένου αποθέματος ασφαλείας που ορίζεται στο άρθρο 128 σημείο 6) της οδηγίας 2013/36/ΕΕ, των απαιτήσεων που αναφέρονται στο άρθρο 500, καθώς και οποιωνδήποτε πρόσθετων απαιτήσεων τοπικών εποπτικών κανονισμών σε τρίτες χώρες, εφόσον οι εν λόγω απαιτήσεις καλύπτονται από το κεφάλαιο κοινών μετοχών της κατηγορίας 1,
ii)
το ποσό του ενοποιημένου κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 που αφορά την ανωτέρω θυγατρική και που απαιτείται σε ενοποιημένη βάση για να επιτευχθεί το άθροισμα της απαίτησης που αναφέρεται στο άρθρου 82 παράγραφος 1 στοιχείο α), των απαιτήσεων που αναφέρονται στα άρθρα 458 και 459, των ειδικών απαιτήσεων ιδίων κεφαλαίων που αναφέρονται στο άρθρο 104 της οδηγίας 2013/36/ΕΕ, της απαίτησης συνδυασμένου αποθέματος ασφαλείας που ορίζεται στο άρθρο 128 σημείο 6) της οδηγίας 2013/36/ΕΕ, των απαιτήσεων που αναφέρονται στο άρθρο 500 καθώς και οποιωνδήποτε πρόσθετων απαιτήσεων τοπικών εποπτικών κανονισμών σε τρίτες χώρες, εφόσον οι εν λόγω απαιτήσεις καλύπτονται από το κεφάλαιο κοινών μετοχών της Κατηγορίας 1,
β)
τα δικαιώματα μειοψηφίας της θυγατρικής εκπεφρασμένα ως ποσοστό όλων των μέσων κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 της εν λόγω επιχείρησης προσαυξημένο κατά τη σχετική διαφορά από την έκδοση μετοχών υπέρ το άρτιο, τα σχετικά κέρδη εις νέον και τα λοιπά αποθεματικά.
2. Ο υπολογισμός που αναφέρεται στην παράγραφο 1 πραγματοποιείται σε υποενοποιημένη βάση για κάθε θυγατρική που αναφέρεται στο άρθρο 81 παράγραφος 1.
Ένα ίδρυμα μπορεί να επιλέξει να μην πραγματοποιήσει αυτό τον υπολογισμό για θυγατρική που αναφέρεται στο άρθρο 81 παράγραφος 1. Όταν ένα ίδρυμα λαμβάνει την απόφαση αυτή, το δικαίωμα μειοψηφίας αυτής της θυγατρικής ενδέχεται να μην συμπεριλαμβάνεται στο ενοποιημένο κεφάλαιο κοινών μετοχών της κατηγορίας 1.
3. Όταν μια αρμόδια αρχή παρεκκλίνει από την εφαρμογή απαιτήσεων προληπτικής εποπτείας σε ατομική βάση, όπως ορίζεται στο άρθρο 7, το δικαίωμα μειοψηφίας εντός των θυγατρικών στις οποίες εφαρμόζεται η απαλλαγή από την υποχρέωση δεν αναγνωρίζεται σε ίδια κεφάλαια στο υποενοποιημένο ή στο ενοποιημένο επίπεδο, κατά περίπτωση.
4. Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων ώστε να προσδιοριστεί ο υπολογισμός της υποενοποίησης που απαιτείται σύμφωνα με την παράγραφο 2 του παρόντος άρθρου και τα άρθρα 85 και 87.
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή έως 1η Φεβρουαρίου 2015.
Εξουσιοδοτείται η Επιτροπή να εγκρίνει τα ρυθμιστικά τεχνικά πρότυπα που προβλέπονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με τα άρθρα 10 έως 14 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
5. Οι αρμόδιες αρχές δύνανται να χορηγούν απαλλαγή από την υποχρέωση εφαρμογής του παρόντος άρθρου σε μητρική χρηματοδοτική εταιρεία συμμετοχών που πληροί όλες τις ακόλουθες προϋποθέσεις:
α)
η κύρια δραστηριότητά της συνίσταται στην απόκτηση μετοχών,
β)
υπόκειται σε προληπτική εποπτεία σε ενοποιημένη βάση,
γ)
ενοποιεί θυγατρικό ίδρυμα στο οποίο έχει μόνο μειοψηφική συμμετοχή δυνάμει της σχέσης ελέγχου που ορίζεται στο άρθρο 1 της οδηγίας 83/349/ΕΟΚ,
δ)
περισσότερο από το 90 % του ενοποιημένου απαιτούμενου κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 προέρχεται από το αναφερόμενο στο στοιχείο γ) θυγατρικό ίδρυμα υπολογιζόμενο σε υποενοποιημένη βάση.
Σε περίπτωση που, ύστερα από 31η Δεκεμβρίου 2014, μητρική χρηματοδοτική εταιρεία συμμετοχών που πληροί τις προϋποθέσεις του πρώτου εδαφίου γίνει μητρική μεικτή χρηματοοικονομική εταιρεία συμμετοχών, οι αρμόδιες αρχές μπορούν να χορηγήσουν στην εν λόγω μητρική εταιρεία χρηματοπιστωτικών συμμετοχών την απαλλαγή που αναφέρεται στο πρώτο εδάφιο, υπό την προϋπόθεση ότι πληροί τις προϋποθέσεις του εν λόγω εδαφίου.
6. Όταν πιστωτικά ιδρύματα τα οποία συνδέονται μόνιμα σε δίκτυο με κεντρικό οργανισμό και ιδρύματα τα οποία έχουν συσταθεί στο πλαίσιο θεσμικού συστήματος προστασίας που υπόκειται στις απαιτήσεις του άρθρου 113 παράγραφος 7 έχουν συστήσει συνεγγυητικό σύστημα που προβλέπει ότι δεν υφίσταται κανένα τρέχον ή προβλεπόμενο ουσιώδες, πρακτικό ή νομικό κώλυμα για τη μεταβίβαση του ποσού ιδίων κεφαλαίων που υπερβαίνει τις εποπτικές απαιτήσεις από τον αντισυμβαλλόμενο στο πιστωτικό ίδρυμα, τα εν λόγω ιδρύματα εξαιρούνται από τις διατάξεις του παρόντος άρθρου όσον αφορά τις αφαιρέσεις και μπορούν να αναγνωρίζουν πλήρως τυχόν δικαίωμα μειοψηφίας που προκύπτει εντός του συνεγγυητικού συστήματος.
Άρθρο 85
Αποδεκτά μέσα της κατηγορίας 1 που περιλαμβάνονται στο ενοποιημένο κεφάλαιο της κατηγορίας 1
1. Τα ιδρύματα προσδιορίζουν το ποσό των αποδεκτών κεφαλαίων της κατηγορίας 1 μιας θυγατρικής που συμπεριλαμβάνεται στα ενοποιημένα ίδια κεφάλαια αφαιρώντας από τα ίδια κεφάλαια της εν λόγω επιχείρησης το γινόμενο του ποσού που αναφέρεται στο στοιχείο α) επί το ποσοστό που αναφέρεται στο στοιχείο β).
α)
το κεφάλαιο της κατηγορίας 1 της θυγατρικής μείον το χαμηλότερο από τα κατωτέρω ποσά:
i)
το ποσό του κεφαλαίου της κατηγορίας 1 της ανωτέρω θυγατρικής που απαιτείται για να επιτευχθεί το άθροισμα της απαίτησης που αναφέρεται στο άρθρο 92 παράγραφος 1 στοιχείο β), των απαιτήσεων που αναφέρονται στα άρθρα 458 και 459, των ειδικών απαιτήσεων ιδίων κεφαλαίων που αναφέρονται στο άρθρο 104 της οδηγίας 2013/36/ΕΕ, της απαίτησης συνδυασμένου αποθέματος ασφαλείας που ορίζεται στο άρθρο 128 σημείο 6) της οδηγίας 2013/36/ΕΕ, των απαιτήσεων που αναφέρονται στο άρθρο 500, καθώς και οποιωνδήποτε πρόσθετων απαιτήσεων τοπικών εποπτικών κανονισμών σε τρίτες χώρες, εφόσον οι εν λόγω απαιτήσεις καλύπτονται από το κεφάλαιο της κατηγορίας 1,
ii)
το ποσό του ενοποιημένου κεφαλαίου της κατηγορίας 1 που αφορά τη θυγατρική και που απαιτείται σε ενοποιημένη βάση για να επιτευχθεί το άθροισμα της απαίτησης που αναφέρεται στο άρθρο 92 παράγραφος 1 στοιχείο β), των απαιτήσεων που αναφέρονται στα άρθρα 458 και 459, των ειδικών απαιτήσεων ιδίων κεφαλαίων που αναφέρονται στο άρθρο 104 της οδηγίας 2013/36/ΕΕ, της απαίτησης συνδυασμένου αποθέματος ασφαλείας που ορίζεται στο άρθρο 128 σημείο 6) της οδηγίας 2013/36/ΕΕ, των απαιτήσεων που αναφέρονται στο άρθρο 500, καθώς και οποιωνδήποτε πρόσθετων απαιτήσεων τοπικών εποπτικών κανονισμών σε τρίτες χώρες, εφόσον οι εν λόγω απαιτήσεις καλύπτονται από το κεφάλαιο της κατηγορίας 1,
β)
το αποδεκτό κεφάλαιο της κατηγορίας 1 της θυγατρικής εκπεφρασμένο ως ποσοστό όλων των μέσων της κατηγορίας 1 της εν λόγω επιχείρησης προσαυξημένο κατά τη σχετική διαφορά από την έκδοση μετοχών υπέρ το άρτιο, τα κέρδη εις νέον και τα λοιπά αποθεματικά.
2. Ο υπολογισμός που αναφέρεται στην παράγραφο 1 πραγματοποιείται σε υποενοποιημένη βάση για κάθε θυγατρική που αναφέρεται στο άρθρο 81 παράγραφος 1.
Ένα ίδρυμα μπορεί να επιλέξει να μην πραγματοποιήσει αυτό τον υπολογισμό για θυγατρική που αναφέρεται στο άρθρο 81 παράγραφος 1. Όταν ένα ίδρυμα λαμβάνει την απόφαση αυτή, το αποδεκτό κεφάλαιο της κατηγορίας 1 αυτής της θυγατρικής ενδέχεται να μην συμπεριλαμβάνεται στο ενοποιημένο κεφάλαιο της κατηγορίας 1.
3. Όταν μια αρμόδια αρχή παρεκκλίνει από την εφαρμογή απαιτήσεων προληπτικής εποπτείας σε ατομική βάση, όπως ορίζεται στο άρθρο 7, τα μέσα της κατηγορίας 1 εντός των θυγατρικών στις οποίες εφαρμόζεται η απαλλαγή δεν αναγνωρίζονται σε ίδια κεφάλαια στο υποενοποιημένο ή στο ενοποιημένο επίπεδο, κατά περίπτωση.
Άρθρο 86
Αποδεκτό κεφάλαιο της κατηγορίας 1 που περιλαμβάνεται στο ενοποιημένο πρόσθετο κεφάλαιο της κατηγορίας 1
Με την επιφύλαξη του άρθρου 84 παράγραφοι 5 και 6, τα ιδρύματα προσδιορίζουν το ποσό του αποδεκτού κεφαλαίου της κατηγορίας 1 μιας θυγατρικής που συμπεριλαμβάνεται στο ενοποιημένο πρόσθετο κεφάλαιο της κατηγορίας 1 αφαιρώντας από το αποδεκτό κεφάλαιο της κατηγορίας 1 της εν λόγω επιχείρησης που συμπεριλαμβάνεται στο ενοποιημένο κεφάλαιο της κατηγορίας 1 τα δικαιώματα μειοψηφίας της ανωτέρω επιχείρησης που συμπεριλαμβάνονται στο ενοποιημένο κεφάλαιο κοινών μετοχών της κατηγορίας 1.
Άρθρο 87
Αποδεκτά ίδια κεφάλαια που συμπεριλαμβάνονται στα ενοποιημένα ίδια κεφάλαια
1. Τα ιδρύματα προσδιορίζουν το ποσό των αποδεκτών ιδίων κεφαλαίων μιας θυγατρικής που συμπεριλαμβάνεται στα ενοποιημένα ίδια κεφάλαια αφαιρώντας από τα αποδεκτά ίδια κεφάλαια της εν λόγω επιχείρησης το γινόμενο του πολλαπλασιασμού του ποσού που αναφέρεται στο στοιχείο α) επί το ποσοστό που αναφέρεται στο στοιχείο β):
α)
τα ίδια κεφάλαια της θυγατρικής μείον το χαμηλότερο από τα κατωτέρω ποσά:
i)
το ποσό των ιδίων κεφαλαίων της θυγατρικής που απαιτούνται για να επιτευχθεί το άθροισμα της απαίτησης που αναφέρεται στο άρθρο 92 παράγραφος 1 στοιχείο γ), των απαιτήσεων που αναφέρονται στα άρθρα 458 και 459, των ειδικών απαιτήσεων ιδίων κεφαλαίων που αναφέρονται στο άρθρο 104 της οδηγίας 2013/36/ΕΕ, της απαίτησης συνδυασμένου αποθέματος ασφαλείας που ορίζεται στο άρθρο 128 σημείο 6) της οδηγίας 2013/36/ΕΕ, των απαιτήσεων που αναφέρονται στο άρθρο 500, καθώς και οποιωνδήποτε πρόσθετων απαιτήσεων τοπικών εποπτικών κανονισμών σε τρίτες χώρες,
ii)
το ποσό των ιδίων κεφαλαίων που συνδέεται με τη θυγατρική και το οποίο απαιτείται σε ενοποιημένη βάση για να επιτευχθεί το άθροισμα της απαίτησης που αναφέρεται στο άρθρο 92 παράγραφος 1 στοιχείο γ), των απαιτήσεων που αναφέρονται στα άρθρα 458 και 459, των ειδικών απαιτήσεων ιδίων κεφαλαίων που αναφέρονται στο άρθρο 104 της οδηγίας 2013/36/ΕΕ, της απαίτησης συνδυασμένου αποθέματος ασφαλείας που ορίζεται στο άρθρο 128 σημείο 6) της οδηγίας 2013/36/ΕΕ, των απαιτήσεων που αναφέρονται στο άρθρο 500, καθώς και οποιωνδήποτε πρόσθετων απαιτήσεων τοπικών εποπτικών κανονισμών σε τρίτες χώρες,
β)
τα αποδεκτά ίδια κεφάλαια της θυγατρικής, εκπεφρασμένα ως ποσοστό όλων των μέσων ιδίων κεφαλαίων της θυγατρικής τα οποία περιλαμβάνονται σε στοιχεία κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1, πρόσθετα στοιχεία της κατηγορίας 1 και της κατηγορίας 2 και της σχετικής διαφοράς από την έκδοση μετοχών υπέρ το άρτιο, των κερδών εις νέον και των λοιπών αποθεματικών.
2. Ο υπολογισμός που αναφέρεται στην παράγραφο 1 πραγματοποιείται σε υποενοποιημένη βάση για κάθε θυγατρική που αναφέρεται στο άρθρο 81 παράγραφος 1.
Ένα ίδρυμα μπορεί να επιλέξει να μην πραγματοποιήσει αυτό τον υπολογισμό για θυγατρική που αναφέρεται στο άρθρο 81 παράγραφος 1. Όταν ένα ίδρυμα λαμβάνει την απόφαση αυτή, τα αποδεκτά ίδια κεφάλαια αυτής της θυγατρικής ενδέχεται να μην συμπεριλαμβάνονται στα ενοποιημένα ίδια κεφάλαια.
3. Όταν μια αρμόδια αρχή παρεκκλίνει από την εφαρμογή απαιτήσεων προληπτικής εποπτείας σε ατομική βάση, όπως ορίζεται στο άρθρο 7, τα μέσα ιδίων κεφαλαίων εντός των θυγατρικών στις οποίες εφαρμόζεται η απαλλαγή δεν αναγνωρίζονται σε ίδια κεφάλαια στο υποενοποιημένο ή στο ενοποιημένο επίπεδο, κατά περίπτωση.
Άρθρο 88
Αποδεκτά μέσα ιδίων κεφαλαίων που περιλαμβάνονται στο ενοποιημένο κεφάλαιο της κατηγορίας 2
Με την επιφύλαξη του άρθρου 84 παράγραφοι 5 και 6, τα ιδρύματα προσδιορίζουν το ποσό των αποδεκτών ιδίων κεφαλαίων μιας θυγατρικής που συμπεριλαμβάνεται στο ενοποιημένο κεφάλαιο της κατηγορίας 2 αφαιρώντας από τα αποδεκτά ίδια κεφάλαια της εν λόγω επιχείρησης που συμπεριλαμβάνονται στα ενοποιημένα ίδια κεφάλαια το αποδεκτό κεφάλαιο της κατηγορίας 1 της ανωτέρω επιχείρησης που συμπεριλαμβάνεται στο ενοποιημένο κεφάλαιο της κατηγορίας 1.
ΤΙΤΛΟΣ ΙΙΙ
ΕΙΔΙΚΗ ΣΥΜΜΕΤΟΧΗ ΕΚΤΟΣ ΤΟΥ ΧΡΗΜΑΤΟΠΙΣΤΩΤΙΚΟΥ ΤΟΜΕΑ
Άρθρο 89
Στάθμιση κινδύνου και απαγόρευση ειδικών συμμετοχών εκτός του χρηματοπιστωτικού τομέα
1. Μια ειδική συμμετοχή, το ποσό της οποίας υπερβαίνει το 15 % του αποδεκτού κεφαλαίου του ιδρύματος, σε επιχείρηση που δεν εμπίπτει στις κατωτέρω κατηγορίες υπόκειται στις διατάξεις που ορίζονται στην παράγραφο 3:
α)
οντότητα του χρηματοπιστωτικού τομέα,
β)
επιχείρηση που δεν είναι οντότητα του χρηματοπιστωτικού τομέα, η οποία διεξάγει δραστηριότητες που κατά την αρμόδια αρχή είναι:
i)
άμεση προέκταση τραπεζικής δραστηριότητας,
ii)
δευτερεύουσες υπηρεσίες του τραπεζικού τομέα,
iii)
χρηματοδοτική μίσθωση, πρακτόρευση, διαχείριση αμοιβαίων κεφαλαίων, διαχείριση υπηρεσιών πληροφορικής ή άλλη παρόμοια δραστηριότητα.
2. Το συνολικό ποσό των ειδικών συμμετοχών ενός ιδρύματος σε επιχειρήσεις διαφορετικές από αυτές που αναφέρονται στην παράγραφο 1 στοιχεία α) και β) που υπερβαίνουν το 60 % του αποδεκτού κεφαλαίου υπόκειται στις διατάξεις που ορίζονται στην παράγραφο 3.
3. Οι αρμόδιες αρχές εφαρμόζουν τις απαιτήσεις που ορίζονται στο στοιχείο α) ή β) σε ειδικές συμμετοχές ιδρυμάτων που αναφέρονται στις παραγράφους 1 και 2:
α)
για τον υπολογισμό των κεφαλαιακών απαιτήσεων σύμφωνα με το τρίτο μέρος, τα ιδρύματα εφαρμόζουν συντελεστή στάθμισης κινδύνου 1 250 % στο μεγαλύτερο από τα εξής στοιχεία:
i)
στο ποσό των ειδικών συμμετοχών που αναφέρονται στην παράγραφο 1, το οποίο υπερβαίνει το 15 % του αποδεκτού κεφαλαίου,
ii)
στο συνολικό ποσό των ειδικών συμμετοχών που αναφέρονται στην παράγραφο 2 και που υπερβαίνουν το 60 % του αποδεκτού κεφαλαίου του ιδρύματος,
β)
οι αρμόδιες αρχές απαγορεύουν στα ιδρύματα να διαθέτουν ειδικές συμμετοχές που αναφέρονται στις παραγράφους 1 και 2 σε ποσό που υπερβαίνει τα ποσοστά αποδεκτού κεφαλαίου που ορίζονται στις ανωτέρω παραγράφους.
Οι αρμόδιες αρχές δημοσιεύουν την επιλογή τους μεταξύ των στοιχείων α) και β).
4. Για τους σκοπούς της παραγράφου 1 στοιχείο β), η ΕΑΤ εκδίδει κατευθυντήριες γραμμές όπου προσδιορίζονται οι κατωτέρω έννοιες:
α)
δραστηριότητες που αποτελούν άμεση προέκταση της τραπεζικής δραστηριότητας,
β)
δευτερεύουσες υπηρεσίες του τραπεζικού τομέα,
γ)
παρεμφερείς δραστηριότητες.
Οι εν λόγω κατευθυντήριες γραμμές εγκρίνονται σύμφωνα με το άρθρο 16 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
Άρθρο 90
Εναλλακτική δυνατότητα στον συντελεστή στάθμισης κινδύνου 1 250 %
Ως εναλλακτική δυνατότητα στην εφαρμογή συντελεστή στάθμισης κινδύνου 1 250 % στα ποσά που υπερβαίνουν τα όρια που προσδιορίζονται στο άρθρο 89 παράγραφοι 1 και 2, τα ιδρύματα μπορούν να αφαιρούν τα εν λόγω ποσά από στοιχεία κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 σύμφωνα με το άρθρο 36 παράγραφος 1 στοιχείο ια).
Άρθρο 91
Εξαιρέσεις
1. Οι μετοχές επιχειρήσεων που δεν αναφέρονται στο άρθρο 89 παράγραφος 1 στοιχεία α) και β) δεν περιλαμβάνονται στον υπολογισμό των ορίων του αποδεκτού κεφαλαίου που ορίζονται στο εν λόγω άρθρο όταν πληρούται μία από τις κατωτέρω προϋποθέσεις:
α)
οι εν λόγω μετοχές κατέχονται προσωρινά, κατά τη διάρκεια χρηματοδοτικής συνδρομής κατά την έννοια του άρθρου 79,
β)
η κατοχή των μετοχών αυτών είναι θέση αναδοχής που τηρείται για πέντε εργάσιμες ημέρες κατ’ ανώτατο όριο,
γ)
οι εν λόγω μετοχές τηρούνται στο όνομα του ιδρύματος και εκ μέρους άλλων.
2. Οι μετοχές που δεν έχουν το χαρακτήρα παγίων χρηματοοικονομικών στοιχείων ενεργητικού που αναφέρονται στο άρθρο 35 παράγραφος 2 της οδηγίας 86/635/ΕΟΚ δεν συμπεριλαμβάνονται στον υπολογισμό που προβλέπεται στο άρθρο 89.
ΤΡΙΤΟ ΜΕΡΟΣ
ΚΕΦΑΛΑΙΑΚΕΣ ΑΠΑΙΤΗΣΕΙΣ
ΤΙΤΛΟΣ I
ΓΕΝΙΚΕΣ ΑΠΑΙΤΗΣΕΙΣ, ΑΠΟΤΙΜΗΣΗ ΚΑΙ ΥΠΟΒΟΛΗ ΣΤΟΙΧΕΙΩΝ
ΚΕΦΑΛΑΙΟ 1
Απαιτούμενο επίπεδο ιδίων κεφαλαίων
Τμήμα 1
Απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων για Ιδρύματα
Άρθρο 92
Απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων
1. Δυνάμει των άρθρων 93 και 94, τα ιδρύματα πρέπει ανά πάσα στιγμή να πληρούν τις κατωτέρω απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων:
α)
δείκτη κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 ίσο με 4,5 %,
β)
δείκτη κεφαλαίου της κατηγορίας 1 ίσο με 6 %,
γ)
συνολικό δείκτη κεφαλαίου 8 %.
2. Τα ιδρύματα υπολογίζουν τους δείκτες κεφαλαίου τους ως εξής:
α)
ο δείκτης κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 είναι το κεφάλαιο κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 εκπεφρασμένο ως ποσοστό του συνολικού ποσού ανοίγματος σε κίνδυνο,
β)
ο δείκτης κεφαλαίου της κατηγορίας 1 είναι το κεφάλαιο της κατηγορίας 1 του ιδρύματος εκπεφρασμένο ως ποσοστό του συνολικού ποσού ανοίγματος σε κίνδυνο,
γ)
ο συνολικός δείκτης κεφαλαίου είναι τα ίδια κεφάλαια του ιδρύματος εκπεφρασμένα ως ποσοστό του συνολικού ποσού ανοίγματος σε κίνδυνο.
3. Το συνολικό ποσό του ανοίγματος σε κίνδυνο υπολογίζεται ως το άθροισμα των στοιχείων α) έως στ) της παρούσας παραγράφου, λαμβανομένων υπόψη των διατάξεων της παραγράφου 4:
α)
ποσά των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ανοιγμάτων όσον αφορά τον πιστωτικό κίνδυνο και τον κίνδυνο απομείωσης της αξίας εισπρακτέων απαιτήσεων υπολογισμένα σύμφωνα με τον τίτλο ΙΙ και το άρθρο 379, για όλες τις επιχειρηματικές δραστηριότητες ενός ιδρύματος, εξαιρουμένων των ποσών των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ανοιγμάτων από τις δραστηριότητες του χαρτοφυλακίου συναλλαγών του ιδρύματος,
β)
απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων, προσδιορισμένων σύμφωνα με τον τίτλο IV του παρόντος μέρους ή του τέταρτου μέρους, ανάλογα με την περίπτωση, για τις δραστηριότητες του χαρτοφυλακίου συναλλαγών ενός ιδρύματος, για τα εξής:
i)
κίνδυνος θέσης,
ii)
μεγάλα ανοίγματα που υπερβαίνουν τα όρια που προβλέπονται στα άρθρα 395 έως 401, στο βαθμό που επιτρέπεται σε ένα ίδρυμα να υπερβεί τα εν λόγω όρια,
γ)
απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων, προσδιορισμένες σύμφωνα με τον τίτλο IV ή τον τίτλο V με εξαίρεση το άρθρο 379, κατά περίπτωση, για τα εξής:
i)
κίνδυνος συναλλάγματος,
ii)
κίνδυνος διακανονισμού,
iii)
κίνδυνος βασικών εμπορευμάτων,
δ)
απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων υπολογισμένες σύμφωνα με τον τίτλο VI για τον κίνδυνο προσαρμογής πιστωτικής αποτίμησης των εξωχρηματιστηριακών παραγώγων εκτός από τα πιστωτικά παράγωγα που αναγνωρίζεται για να μειώνουν τα ποσά των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ανοιγμάτων στον πιστωτικό κίνδυνο,
ε)
απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων προσδιορισμένες σύμφωνα με τον τίτλο ΙΙΙ για το λειτουργικό κίνδυνο,
στ)
ποσά των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ανοιγμάτων προσδιορισμένα σύμφωνα με τον τίτλο ΙΙ για τον κίνδυνο αντισυμβαλλομένου που προκύπτει από τις δραστηριότητες του χαρτοφυλακίου συναλλαγών του ιδρύματος για τα ακόλουθα είδη συναλλαγών και συμφωνιών:
i)
συμβόλαια που απαριθμούνται στο παράρτημα ΙΙ και πιστωτικά παράγωγα,
ii)
πράξεις πώλησης και επαναγοράς, πράξεις δανειοδοσίας ή δανειοληψίας τίτλων ή βασικών εμπορευμάτων με βάση τίτλους ή βασικά εμπορεύματα,
iii)
πράξεις δανεισμού σε λογαριασμό περιθωρίου ασφάλισης βασιζόμενες σε τίτλους ή σε βασικά εμπορεύματα,
iv)
πράξεις με μακρά προθεσμία διακανονισμού.
4. Οι κατωτέρω διατάξεις εφαρμόζονται στον υπολογισμό του συνολικού ποσού ανοίγματος που αναφέρεται στην παράγραφο 3:
α)
οι απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων που αναφέρονται στα στοιχεία γ), δ) και ε) της εν λόγω παραγράφου περιλαμβάνουν τις απαιτήσεις που προκύπτουν από όλες τις επιχειρηματικές δραστηριότητες ενός ιδρύματος,
β)
τα ιδρύματα πολλαπλασιάζουν τις απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων που προβλέπονται στα στοιχεία β) έως ε) της εν λόγω παραγράφου επί 12,5.
Άρθρο 93
Απαίτηση αρχικού κεφαλαίου σε συνθήκες δρώσας οικονομικής κατάστασης
1. Τα ίδια κεφάλαια ενός ιδρύματος δεν επιτρέπεται να είναι κατώτερα από το ποσό του αρχικού κεφαλαίου που απαιτείται κατά τη χορήγηση της άδειας λειτουργίας.
2. Τα πιστωτικά ιδρύματα που λειτουργούσαν ήδη την 1η Ιανουαρίου 1993, των οποίων το επίπεδο των ίδιων κεφαλαίων δεν ανέρχεται στα απαιτούμενα επίπεδα αρχικού κεφαλαίου, μπορούν να συνεχίσουν τις δραστηριότητές τους. Στην περίπτωση αυτή, το επίπεδο των ίδιων κεφαλαίων των εν λόγω ιδρυμάτων δεν μπορεί να είναι κατώτερο από το ανώτατο ποσό στο οποίο είχαν ανέλθει από την 22α Δεκεμβρίου 1989.
3. Οι επιχειρήσεις επενδύσεων με άδεια λειτουργίας και οι επιχειρήσεις που καλύπτονταν από το άρθρο 6 της οδηγίας 2006/49/ΕΚ και λειτουργούσαν ήδη πριν από την 31η Δεκεμβρίου 1995 των οποίων το επίπεδο των ίδιων κεφαλαίων δεν ανέρχεται στα απαιτούμενα επίπεδα αρχικού κεφαλαίου μπορούν να συνεχίσουν τις δραστηριότητές τους. Τα ίδια κεφάλαια όλων αυτών των επιχειρήσεων δεν μπορούν να είναι κατώτερα από το υψηλότερο επίπεδο αναφοράς στο οποίο έχουν φθάσει μετά την ημερομηνία κοινοποίησης που προβλέπεται στην οδηγία 93/6/ΕΟΚ του Συμβουλίου, της 15ης Μαρτίου 1993, για την επάρκεια των ίδιων κεφαλαίων των επιχειρήσεων επενδύσεων και των πιστωτικών ιδρυμάτων (28). Το επίπεδο αναφοράς είναι ο μέσος όρος του ημερήσιου ύψους των ιδίων κεφαλαίων, υπολογιζόμενος επί του εξαμήνου που προηγείται της ημερομηνίας υπολογισμού. Το εν λόγω επίπεδο αναφοράς υπολογίζεται ανά εξάμηνο επί της αντίστοιχης προηγηθείσης περιόδου.
4. Εάν ο έλεγχος ενός ιδρύματος που υπάγεται στην κατηγορία της παραγράφου 2 ή 3 περιέλθει σε φυσικό ή νομικό πρόσωπο άλλο από εκείνο που ήλεγχε προηγουμένως το ίδρυμα, το επίπεδο των ίδιων κεφαλαίων αυτού του ιδρύματος πρέπει να ισούται με το απαιτούμενο αρχικό κεφάλαιο.
5. Εάν συγχωνευθούν δύο ή περισσότερα ιδρύματα που υπάγονται στην κατηγορία της παραγράφου 2 ή 3, το επίπεδο των ίδιων κεφαλαίων του ιδρύματος που προκύπτει από τη συγχώνευση δεν μπορεί να είναι μικρότερο από το άθροισμα των ιδίων κεφαλαίων των συγχωνευμένων ιδρυμάτων κατά την ημερομηνία της συγχώνευσης, εφόσον το επίπεδο του απαιτούμενου αρχικού κεφαλαίου δεν έχει επιτευχθεί.
6. Εάν οι αρμόδιες αρχές θεωρούν απαραίτητη τη διασφάλιση της φερεγγυότητας ενός ιδρύματος για το οποίο πληρούται η απαίτηση που ορίζεται στην παράγραφο 1, δεν εφαρμόζονται οι διατάξεις που προβλέπονται στις παραγράφους 2 έως 5.
Άρθρο 94
Παρέκκλιση για μικρές δραστηριότητες του χαρτοφυλακίου συναλλαγών
1. Τα ιδρύματα δύνανται να αντικαταστήσουν την κεφαλαιακή απαίτηση που αναφέρεται στο άρθρο 92 παράγραφος 3 στοιχείο β) με κεφαλαιακή απαίτηση που υπολογίζεται σύμφωνα με το στοιχείο α) της εν λόγω παραγράφου όσον αφορά τις δραστηριότητες του χαρτοφυλακίου συναλλαγών, εφόσον ο όγκος των δραστηριοτήτων του χαρτοφυλακίου συναλλαγών εντός και εκτός ισολογισμού πληροί αμφότερες τις κατωτέρω προϋποθέσεις:
α)
είναι συνήθως μικρότερος από 5 % του συνόλου του ενεργητικού και από 15 εκατομμύρια EUR,
β)
δεν υπερβαίνει ποτέ το 6 % του συνόλου του ενεργητικού και τα 20 εκατομμύρια EUR.
2. Για τον υπολογισμό του όγκου των δραστηριοτήτων του χαρτοφυλακίου συναλλαγών εντός και εκτός ισολογισμού, τα ιδρύματα εφαρμόζουν τα ακόλουθα:
α)
οι χρεωστικοί τίτλοι αποτιμώνται βάσει της ονομαστικής ή της αγοραίας τους αξίας, οι μετοχές βάσει της αγοραίας τους αξίας και τα παράγωγα μέσα βάσει της ονομαστικής ή της αγοραίας αξίας των υποκείμενων μέσων,
β)
η απόλυτη τιμή των θετικών θέσεων αθροίζεται με την απόλυτη τιμή των αρνητικών θέσεων.
3. Αν ένα ίδρυμα δεν πληροί την προϋπόθεση που ορίζεται στην παράγραφο 1 στοιχείο β), ειδοποιεί αμέσως την αρμόδια αρχή. Αν, κατόπιν αξιολογήσεως, η αρμόδια αρχή αποφασίσει και ειδοποιήσει το ίδρυμα ότι η απαίτηση που ορίζεται στην παράγραφο 1 στοιχείο α) δεν πληρούται, το ίδρυμα παύει να χρησιμοποιεί την παράγραφο 1 από την επόμενη ημερομηνία αναφοράς στις αρχές.
Τμήμα 2
Απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων για επιχειρήσεις επενδύσεων με περιορισμένη άδεια παροχής επενδυτικών υπηρεσιών
Άρθρο 95
Απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων για επιχειρήσεις επενδύσεων με περιορισμένη άδεια παροχής επενδυτικών υπηρεσιών
1. Για τους σκοπούς του άρθρου 92 παράγραφος 3, οι επιχειρήσεις επενδύσεων που δεν διαθέτουν άδεια παροχής των επενδυτικών υπηρεσιών και δραστηριοτήτων που παρατίθενται στο παράρτημα Ι τμήμα Α σημεία 3 και 6 της οδηγίας 2004/39/ΕΚ χρησιμοποιούν τον υπολογισμό του συνολικού ποσού ανοίγματος σε κίνδυνο που προσδιορίζεται στην παράγραφο 2.
2. Οι επιχειρήσεις επενδύσεων που αναφέρονται στην παράγραφο 1 του παρόντος άρθρου και οι επιχειρήσεις που αναφέρονται στο άρθρο 4 παράγραφος 1 στοιχείο γ) οι οποίες παρέχουν τις επενδυτικές υπηρεσίες και δραστηριότητες που παρατίθενται στο παράρτημα Ι τμήμα Α σημεία 2 και 4 της οδηγίας 2004/39/ΕΚ υπολογίζουν το συνολικό ποσό ανοίγματος σε κίνδυνο ως το υψηλότερο από τα κατωτέρω ποσά:
α)
το άθροισμα των στοιχείων που αναφέρονται στο άρθρο 87 παράγραφος 3 στοιχεία α) έως δ) και στο άρθρο 87 παράγραφος 3 στοιχείο στ) μετά την εφαρμογή του άρθρου 92 παράγραφος 4,
β)
το ποσό που ορίζεται στο άρθρο 97 επί 12,5.
Οι επιχειρήσεις επενδύσεων που αναφέρονται στο άρθρο 4 παράγραφος 1 σημείο 2) στοιχείο γ) οι οποίες παρέχουν τις επενδυτικές υπηρεσίες και δραστηριότητες που παρατίθενται στο παράρτημα Ι τμήμα Α σημεία 2 και 4 της οδηγίας 2004/39/ΕΚ πληρούν τις προϋποθέσεις του άρθρου 92 παράγραφοι 1 και 2 βάσει του συνολικού ποσού ανοίγματος σε κίνδυνο που αναφέρεται στο πρώτο εδάφιο.
Οι αρμόδιες αρχές δύνανται να ορίζουν τις απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων για επιχειρήσεις που αναφέρονται στο άρθρο 4 παράγραφος 1 σημείο 2) στοιχείο γ) οι οποίες παρέχουν τις επενδυτικές υπηρεσίες και δραστηριότητες που παρατίθενται στο παράρτημα Ι τμήμα Α σημεία 2 και 4 της οδηγίας 2004/39/ΕΚ, ως τις απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων που θα ήταν δεσμευτικές για τις επιχειρήσεις αυτές σύμφωνα με τα ισχύοντα την 31η Δεκεμβρίου 2013 μέτρα για τη μεταφορά στην εθνική νομοθεσία των οδηγιών 2006/49/ΕΚ και 2006/48/ΕΚ.
3. Οι επιχειρήσεις επενδύσεων που αναφέρονται στην παράγραφο 1 υπόκεινται σε όλες τις άλλες διατάξεις που αφορούν το λειτουργικό κίνδυνο και ορίζονται στον τίτλο VII κεφάλαιο 3 τμήμα ΙΙ ενότητα 1 της οδηγίας έως ….
Άρθρο 96
Απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων για επιχειρήσεις επενδύσεων που κατέχουν αρχικό κεφάλαιο κατά τα οριζόμενα στο άρθρο 28 παράγραφος 2 της οδηγίας 2013/36/ΕΕ
1. Για τους σκοπούς του άρθρου 92 παράγραφος 3, οι κατωτέρω κατηγορίες επιχειρήσεων επενδύσεων που διαθέτουν αρχικό κεφάλαιο σύμφωνα με το άρθρο 28 παράγραφος 2 της οδηγίας 2013/36/ΕΕ χρησιμοποιούν τον υπολογισμό του συνολικού ποσού ανοίγματος σε κίνδυνο που αναφέρεται στην παράγραφο 2 του παρόντος άρθρου:
α)
επιχειρήσεις επενδύσεων οι οποίες πραγματοποιούν συναλλαγές για ίδιο λογαριασμό με μόνο σκοπό την εκπλήρωση ή την εκτέλεση εντολών πελατών ή με σκοπό την απόκτηση πρόσβασης σε σύστημα εκκαθάρισης και διακανονισμού ή σε αναγνωρισμένο χρηματιστήριο οσάκις ενεργούν υπό την ιδιότητα πράκτορα ή εκτελούν εντολή πελάτη,
β)
επιχειρήσεις επενδύσεων που πληρούν όλες τις κατωτέρω προϋποθέσεις:
i)
δεν κατέχουν χρήματα ή τίτλους πελατών,
ii)
πραγματοποιούν συναλλαγές μόνο για ίδιο λογαριασμό,
iii)
δεν διαθέτουν εξωτερικούς πελάτες,
iv)
πραγματοποιούν συναλλαγές των οποίων η εκτέλεση και ο διακανονισμός τελούν υπό την ευθύνη και την εγγύηση εκκαθαριστικού οργανισμού.
2. Για τις επιχειρήσεις επενδύσεων που αναφέρονται στην παράγραφο 1, το συνολικό ποσό του ανοίγματος σε κίνδυνο υπολογίζεται ως το άθροισμα των κατωτέρω:
α)
των στοιχείων του άρθρου 92 παράγραφος 3 στοιχεία α) έως δ) και του άρθρου 92 παράγραφος 3 στοιχείο στ) μετά την εφαρμογή του άρθρου 92 παράγραφος 4,
β)
του ποσού που αναφέρεται στο άρθρο 97 επί 12,5.
3. Οι επιχειρήσεις επενδύσεων που αναφέρονται στην παράγραφο 1 υπόκεινται σε όλες τις άλλες διατάξεις που αφορούν τον λειτουργικό κίνδυνο και ορίζονται στον τίτλο VII κεφάλαιο 3 τμήμα ΙΙ ενότητα 1 της οδηγίας 2013/36/ΕΕ.
Άρθρο 97
Ίδια κεφάλαια βάσει των παγίων εξόδων
1. Σύμφωνα με τα άρθρα 95 και 96, μια επιχείρηση επενδύσεων και οι επιχειρήσεις που αναφέρονται στο άρθρο 4 παράγραφος 1 σημείο 2) στοιχείο γ) οι οποίες παρέχουν τις επενδυτικές υπηρεσίες και δραστηριότητες που παρατίθενται στο παράρτημα Ι τμήμα Α σημεία 2 και 4 της οδηγίας 2004/39/ΕΚ διαθέτουν επιλέξιμο κεφάλαιο που ισοδυναμεί τουλάχιστον με το ένα τέταρτο των παγίων εξόδων του προηγούμενου έτους.
2. Εάν έχει γίνει οποιαδήποτε αλλαγή στη δραστηριότητα μιας επιχείρησης επενδύσεων από το προηγούμενο έτος, η οποία κρίνεται ουσιώδης από την αρμόδια αρχή, η εν λόγω αρχή δύναται να προσαρμόσει την απαίτηση που ορίζεται στην παράγραφο 1.
3. Εάν μια επιχείρηση επενδύσεων δεν έχει ασκήσει τις δραστηριότητές της κατά τη διάρκεια ενός ολόκληρου έτους, περιλαμβανομένης της ημέρας έναρξης των δραστηριοτήτων της, η εν λόγω επιχείρηση διαθέτει επιλέξιμο κεφάλαιο που ισοδυναμεί τουλάχιστον με το ένα τέταρτο των παγίων εξόδων που προβλέπονται στο πρόγραμμα δραστηριοτήτων της, εκτός εάν η αρμόδια αρχή απαιτεί την προσαρμογή του προγράμματος δραστηριοτήτων της.
4. Η ΕΑΤ, σε διαβούλευση με την ΕΑΚΑΑ, αναπτύσσει σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων για να διευκρινίσει περαιτέρω τα εξής:
α)
τον υπολογισμό της απαίτησης τήρησης επιλέξιμου κεφαλαίου που ισοδυναμεί τουλάχιστον με το ένα τέταρτο των παγίων εξόδων του προηγούμενου έτους,
β)
τις προϋποθέσεις για την προσαρμογή από μέρους των αρμόδιων αρχών της απαίτησης τήρησης επιλέξιμου κεφαλαίου που να ισοδυναμεί τουλάχιστον με το ένα τέταρτο των παγίων εξόδων του προηγούμενου έτους,
γ)
τον υπολογισμό των προβλεπόμενων παγίων εξόδων σε περίπτωση επιχείρησης επενδύσεων που δεν έχει ασκήσει τις δραστηριότητές της κατά τη διάρκεια ενός ολόκληρου έτους.
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή το αργότερο έως την 1η Μαρτίου 2014.
Ανατίθεται στην Επιτροπή η εξουσία να εγκρίνει τα ρυθμιστικά τεχνικά πρότυπα που προβλέπονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με τα άρθρα 10 έως 14 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
Άρθρο 98
Ίδια κεφάλαια για επιχειρήσεις επενδύσεων σε ενοποιημένη βάση
1. Στην περίπτωση επιχειρήσεων επενδύσεων που αναφέρονται στο άρθρο 95 παράγραφος 1 και είναι μέλη ομάδας, εάν η εν λόγω ομάδα δεν περιλαμβάνει πιστωτικά ιδρύματα, μια μητρική επιχείρηση επενδύσεων σε ένα κράτος μέλος εφαρμόζει το άρθρο 92 σε ενοποιημένη βάση ως εξής:
α)
χρησιμοποιώντας τον υπολογισμό του συνολικού ποσού ανοίγματος σε κίνδυνο που ορίζεται στο άρθρο 95 παράγραφος 2,
β)
τα ίδια κεφάλαια υπολογίζονται βάσει της ενοποιημένης κατάστασης της μητρικής επιχείρησης επενδύσεων ή τα ίδια κεφάλαια της χρηματοδοτικής εταιρείας συμμετοχών ή της μικτής χρηματοοικονομικής εταιρείας συμμετοχών, κατά περίπτωση.
2. Στην περίπτωση επιχειρήσεων επενδύσεων που αναφέρονται στο άρθρο 96 παράγραφος 1 και είναι μέλη ομίλου, εάν ο εν λόγω όμιλος δεν περιλαμβάνει πιστωτικά ιδρύματα, η μητρική επιχείρηση επενδύσεων σε κράτος μέλος και η επιχείρηση επενδύσεων που ελέγχεται από χρηματοδοτική εταιρεία συμμετοχών ή μικτή χρηματοοικονομική εταιρεία συμμετοχών εφαρμόζει το άρθρο 92 σε ενοποιημένη βάση ως εξής:
α)
χρησιμοποιεί τον υπολογισμό του συνολικού ποσού ανοίγματος σε κίνδυνο που ορίζεται στο άρθρο 96 παράγραφος 2,
β)
χρησιμοποιεί τα ίδια κεφάλαια που υπολογίζονται βάσει της ενοποιημένης κατάστασης της μητρικής επιχείρησης επενδύσεων ή τα ίδια κεφάλαια της χρηματοδοτικής εταιρείας συμμετοχών της μικτής χρηματοοικονομικής εταιρείας συμμετοχών, κατά περίπτωση, και σύμφωνα με το πρώτο μέρος τίτλος ΙΙ κεφάλαιο 2.
ΚΕΦΑΛΑΙΟ 2
Υπολογισμός και απαιτήσεις υποβολής αναφορών
Άρθρο 99
Υποβολή αναφορών για τις κεφαλαιακές απαιτήσεις και χρηματοοικονομική πληροφόρηση
1. Η υποβολή αναφορών σχετικά με τις υποχρεώσεις που ορίζονται στο άρθρο 92 από τα ιδρύματα προς τις αρμόδιες αρχές πραγματοποιείται τουλάχιστον ανά εξάμηνο.
2. Ιδρύματα που εμπίπτουν στις διατάξεις του άρθρου 4 του κανονισμού (ΕΚ) αριθ. 1606/2002 και πιστωτικά ιδρύματα, εκτός από τα αναφερόμενα στο άρθρο 4 του εν λόγω κανονισμού, που καταρτίζουν τους ενοποιημένους λογαριασμούς τους σύμφωνα με τα διεθνή λογιστικά πρότυπα που θεσπίζονται με τη διαδικασία του άρθρου 6 παράγραφος 2 του εν λόγω κανονισμού, υποβάλλουν επίσης αναφορές σχετικά με χρηματοοικονομική πληροφόρηση.
3. Οι αρμόδιες αρχές μπορούν να απαιτούν από τα πιστωτικά ιδρύματα τα οποία εφαρμόζουν διεθνή λογιστικά πρότυπα κατά τα ισχύοντα δυνάμει του κανονισμού (ΕΚ) αριθ. 1606/2002 για την κοινοποίηση ιδίων κεφαλαίων σε ενοποιημένη βάση σύμφωνα με το άρθρο 24 παράγραφος 2 του παρόντος κανονισμού, να υποβάλλουν επίσης αναφορές σχετικά με χρηματοοικονομική πληροφόρηση όπως προβλέπεται στην παράγραφο 2 του παρόντος άρθρου.
4. Οι χρηματοοικονομικές πληροφορίες που αναφέρονται στην παράγραφο 2 και στην παράγραφο 3 πρώτο εδάφιο υποβάλλονται με τη μορφή αναφορών στο βαθμό που αυτό είναι αναγκαίο για να διαμορφωθεί ολοκληρωμένη εικόνα του προφίλ κινδύνου των δραστηριοτήτων ενός ιδρύματος καθώς και εικόνα των συστημικών κινδύνων που ενέχουν τα ιδρύματα για το χρηματοοικονομικό τομέα ή την πραγματική οικονομία σύμφωνα με τον κανονισμό (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
5. Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια εκτελεστικών τεχνικών προτύπων για τη διευκρίνιση των ενιαίων μορφοτύπων, συχνοτήτων, ημερομηνιών υποβολής αναφορών, ορισμών και λύσεων ΤΠ που πρέπει να εφαρμόζονται στην Ένωση για την υποβολή αναφορών των παραγράφων 1 έως 4.
Οι απαιτήσεις υποβολής αναφορών είναι ανάλογες με τη φύση, το μέγεθος και την πολυπλοκότητα των δραστηριοτήτων των ιδρυμάτων.
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια εκτελεστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή έως 1η Φεβρουαρίου 2015.
Εξουσιοδοτείται η Επιτροπή να εγκρίνει τα εκτελεστικά τεχνικά πρότυπα που προβλέπονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με το άρθρο 15 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
6. Εάν αρμόδια αρχή θεωρεί ότι οι απαιτούμενες βάσει της παραγράφου 2 χρηματοοικονομικές πληροφορίες είναι αναγκαίες για να διαμορφωθεί ολοκληρωμένη εικόνα του προφίλ κινδύνου των δραστηριοτήτων, καθώς και εικόνα των συστημικών κινδύνων για τον χρηματοοικονομικό τομέα ή την πραγματική οικονομία, που ενέχουν ιδρύματα εκτός από τα αναφερόμενα στις παραγράφους 2 και 3, που υπάγονται σε λογιστικό πλαίσιο βάσει της οδηγίας 86/635/ΕΟΚ, η αρμόδια αρχή διαβουλεύεται με την ΕΑΤ σχετικά με την επέκταση και στα ιδρύματα αυτά των απαιτήσεων υποβολής αναφορών σχετικά με χρηματοοικονομικές πληροφορίες σε ενοποιημένη βάση, εφόσον δεν υποβάλλουν ήδη αναφορές σε αυτή τη βάση.
Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια εκτελεστικών τεχνικών προτύπων για τον καθορισμό των μορφοτύπων που πρέπει να χρησιμοποιούν τα ιδρύματα στα οποία οι αρμόδιες αρχές μπορούν να επεκτείνουν τις απαιτήσεις υποβολής αναφορών σύμφωνα με το πρώτο εδάφιο.
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια εκτελεστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή έως 1η Φεβρουαρίου 2015.
Εξουσιοδοτείται η Επιτροπή να εγκρίνει τα εκτελεστικά τεχνικά πρότυπα που αναφέρονται στο δεύτερο εδάφιο σύμφωνα με το άρθρο 15 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
7. Όταν μια αρμόδια αρχή εκτιμά ότι πληροφορίες που δεν καλύπτονται από τα εκτελεστικά τεχνικά πρότυπα που αναφέρονται στην παράγραφο 5 είναι αναγκαίες για τους σκοπούς της παραγράφου 4, ενημερώνει την ΕΑΤ και το ΕΣΣΚ σχετικά με τις πρόσθετες πληροφορίες που θεωρεί απαραίτητο να συμπεριληφθούν στα εκτελεστικά τεχνικά πρότυπα που αναφέρονται στην παράγραφο 5.
Άρθρο 100
Συμπληρωματικές απαιτήσεις υποβολής αναφορών
Τα ιδρύματα υποβάλλουν αναφορές στις αρμόδιες αρχές σχετικά με το επίπεδο, τουλάχιστον συγκεντρωτικά, των συμφωνιών επαναγοράς, της δανειοδοσίας τίτλων και όλων των μορφών επιβάρυνσης των στοιχείων ενεργητικού τους.
Η ΕΑΤ συμπεριλαμβάνει τις πληροφορίες αυτές στα εκτελεστικά τεχνικά πρότυπα υποβολής αναφορών που αναφέρονται στο άρθρου 99 παράγραφος 5.
Άρθρο 101
Ειδικές υποχρεώσεις υποβολής αναφορών
1. Τα ιδρύματα υποβάλλουν αναφορές ανά εξάμηνο σχετικά με τα ακόλουθα στοιχεία στις αρμόδιες αρχές για κάθε εθνική αγορά ακινήτων στην οποία έχουν ανοίγματα:
α)
τις ζημίες που προέρχονται από ανοίγματα για τα οποία ένα ίδρυμα έχει αναγνωρίσει ακίνητο κατοικίας ως εξασφάλιση, έως το χαμηλότερο μεταξύ του ενυπόθηκου ποσού και του 80 % της αγοραίας αξίας ή του 80 % της αξίας του ενυπόθηκου ακινήτουεκτός εάν αποφασιστεί διαφορετικά δυνάμει του άρθρου 124 παράγραφος 2,
β)
τις συνολικές ζημίες από ανοίγματα για τα οποία ένα ίδρυμα έχει αναγνωρίσει ακίνητο κατοικίας ως εξασφάλιση, έως το τμήμα του ανοίγματος που θεωρείται ως πλήρως εξασφαλισμένο με ακίνητο κατοικίας σύμφωνα με το άρθρο 124 παράγραφος 1,
γ)
την αξία ανοίγματος όλων των εκκρεμών ανοιγμάτων για τα οποία ένα ίδρυμα έχει αναγνωρίσει ακίνητο κατοικίας ως εξασφάλιση, μόνον έως το τμήμα που θεωρείται ως πλήρως εξασφαλισμένο με ακίνητο κατοικίας σύμφωνα με το άρθρο 124 παράγραφος 1,
δ)
τις ζημίες που προέρχονται από ανοίγματα για τα οποία ένα ίδρυμα έχει αναγνωρίσει εμπορικό ακίνητο ως εξασφάλιση, έως το χαμηλότερο μεταξύ του ενυπόθηκου ποσού και του 50 % της αγοραίας αξίας ή του 60 % της αξίας του ενυπόθηκου ακινήτου εκτός εάν αποφασιστεί κάτι διαφορετικό δυνάμει του άρθρου 124 παράγραφος 2,
ε)
τις συνολικές ζημίες από ανοίγματα για τα οποία ένα ίδρυμα έχει αναγνωρίσει εμπορικό ακίνητο ως εξασφάλιση, έως το τμήμα του ανοίγματος που θεωρείται ως πλήρως εξασφαλισμένο με εμπορικό ακίνητο σύμφωνα με το άρθρο 124 παράγραφος 1,
στ)
την αξία ανοίγματος όλων των εκκρεμών ανοιγμάτων για τα οποία ένα ίδρυμα έχει αναγνωρίσει εμπορικό ακίνητο ως εξασφάλιση, μόνον έως το τμήμα που θεωρείται ως πλήρως εξασφαλισμένο με εμπορικό ακίνητο σύμφωνα με το άρθρο 124 παράγραφος 1.
2. Τα δεδομένα που αναφέρονται στην παράγραφο 1 υποβάλλονται ως αναφορές στην αρμόδια αρχή του κράτους μέλους προέλευσης του σχετικού ιδρύματος. Εφόσον ίδρυμα έχει υποκατάστημα σε άλλο κράτος μέλος, τα δεδομένα που αφορούν το εν λόγω υποκατάστημα υποβάλλονται επίσης ως αναφορές στις αρμόδιες αρχές του κράτους μέλους υποδοχής. Τα δεδομένα υποβάλλονται επίσης ως αναφορές χωριστά για κάθε αγορά ακινήτων εντός της Ένωσης στην οποία έχει ανοίγματα το σχετικό ίδρυμα.
3. Οι αρμόδιες αρχές δημοσιεύουν ετησίως σε αθροιστική βάση τα δεδομένα που προσδιορίζονται στην παράγραφο 1 στοιχεία α) έως στ), παράλληλα με δεδομένα ιστορικού, όπου υπάρχουν. Μια αρμόδια αρχή, κατόπιν αιτήσεως άλλης αρμόδιας αρχής κράτους μέλους ή της ΕΑΤ, παρέχει στην εν λόγω αρμόδια αρχή ή την ΕΑΤ περαιτέρω λεπτομερή στοιχεία σχετικά με την κατάσταση των αγορών ακινήτων κατοικίας ή εμπορικών ακινήτων στο εν λόγω κράτος μέλος.
4. Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια εκτελεστικών τεχνικών προτύπων προκειμένου να διευκρινίσει τα εξής:
α)
ενιαίους μορφοτύπους, ορισμούς, συχνότητες και ημερομηνίες υποβολής αναφορών καθώς και τις λύσεις ΤΠ, των στοιχείων που αναφέρονται στην παράγραφο 1,
β)
ενιαίους μορφοτύπους, ορισμούς, συχνότητες και ημερομηνίες κοινοποίησης, καθώς και λύσεις ΤΠ των αθροιστικών δεδομένων που αναφέρονται στην παράγραφο 2.
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια εκτελεστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή έως 1η Φεβρουαρίου 2015.
Εξουσιοδοτείται η Επιτροπή να εγκρίνει τα εκτελεστικά τεχνικά πρότυπα που προβλέπονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με το άρθρο 15 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
ΚΕΦΑΛΑΙΟ 3
Χαρτοφυλάκιο συναλλαγών
Άρθρο 102
Απαιτήσεις χαρτοφυλακίου συναλλαγών
1. Οι θέσεις στο χαρτοφυλάκιο συναλλαγών είτε δεν υπόκεινται σε κανένα περιορισμό της εμπορευσιμότητάς τους είτε είναι επιδεκτικές αντιστάθμισης κινδύνου.
2. Ο σκοπός διαπραγμάτευσης αποδεικνύεται με βάση στρατηγικές, πολιτικές και διαδικασίες τις οποίες το εκάστοτε ίδρυμα θεσπίζει με σκοπό τη διαχείριση της θέσης ή του χαρτοφυλακίου σύμφωνα με το άρθρο 103.
3. Τα ιδρύματα θεσπίζουν και διατηρούν σε ισχύ συστήματα και ελέγχους για τη διαχείριση του χαρτοφυλακίου συναλλαγών τους, σύμφωνα με τα άρθρα 104 και 105.
4. Τα ιδρύματα δύνανται να περιλαμβάνουν εσωτερικές αντισταθμίσεις κινδύνου στον υπολογισμό των κεφαλαιακών απαιτήσεων για κίνδυνο θέσης υπό την προϋπόθεση ότι η κατοχή τους έχει σκοπό διαπραγμάτευσης και ότι πληρούνται οι απαιτήσεις των άρθρων 103 έως 106.
Άρθρο 103
Διαχείριση του χαρτοφυλακίου συναλλαγών
Κατά τη διαχείριση των θέσεων ή των ομάδων θέσεών του στο χαρτοφυλάκιο συναλλαγών, το ίδρυμα συμμορφώνεται με όλες τις κατωτέρω απαιτήσεις:
α)
το ίδρυμα πρέπει να διαθέτει σαφώς τεκμηριωμένη έγγραφη στρατηγική διαπραγμάτευσης για την εκάστοτε θέση/μέσο ή το χαρτοφυλάκιο, η οποία να έχει εγκριθεί από τα ανώτερα διευθυντικά στελέχη και να περιλαμβάνει την αναμενόμενη περίοδο διακράτησης,
β)
το ίδρυμα πρέπει να διαθέτει σαφώς καθορισμένες πολιτικές και διαδικασίες για την ενεργό διαχείριση των θέσεων που συνομολογούνται σε μονάδα διαπραγμάτευσης. Οι ως άνω πολιτικές και διαδικασίες περιλαμβάνουν τα εξής:
i)
σε ποια μονάδα διαπραγμάτευσης μπορεί να συνομολογηθεί κάθε θέση,
ii)
υπάρχει καθορισμός ορίων θέσης και έλεγχος της καταλληλότητάς τους,
iii)
οι διαπραγματευτές διαθέτουν αυτονομία για τη συνομολόγηση και τη διαχείριση των θέσεων εντός συμφωνημένων ορίων και βάσει της εγκριθείσας στρατηγικής,
iv)
οι θέσεις γνωστοποιούνται στα ανώτατα διευθυντικά στελέχη ως αναπόσπαστο στοιχείο της διαδικασίας διαχείρισης κινδύνων του ιδρύματος,
v)
οι θέσεις αποτελούν αντικείμενο ενεργού παρακολούθησης σε συσχετισμό με πηγές πληροφόρησης για την αγορά και γίνεται εκτίμηση της εμπορευσιμότητας ή της ικανότητας αντιστάθμισης της θέσης ή των κινδύνων που τη συνιστούν, συμπεριλαμβανομένης της εκτίμησης της ποιότητας και της διαθεσιμότητας δεδομένων της αγοράς στη διαδικασία αποτίμησης, του ύψους των αριθμών συναλλαγών της αγοράς και του όγκου των θέσεων που αποτελούν αντικείμενο συναλλαγής στην αγορά,
vi)
ενεργές διαδικασίες και έλεγχοι για την καταπολέμηση της απάτης,
γ)
το ίδρυμα πρέπει να διαθέτει σαφώς καθορισμένες πολιτικές και διαδικασίες για την παρακολούθηση των θέσεων σε συνάρτηση με τη στρατηγική διαπραγμάτευσης του ιδρύματος, συμπεριλαμβανομένης της παρακολούθησης του όγκου και των θέσεων των οποίων η αρχικά σκοπούμενη περίοδος διακράτησης έχει υπερβεί.
Άρθρο 104
Συμπερίληψη στο χαρτοφυλάκιο συναλλαγών
1. Τα ιδρύματα διαθέτουν σαφώς καθορισμένες πολιτικές και διαδικασίες για τον προσδιορισμό των θέσεων που πρέπει να περιλαμβάνονται στο χαρτοφυλάκιο συναλλαγών με σκοπό τον υπολογισμό των κεφαλαιακών τους απαιτήσεων, σύμφωνα με τις απαιτήσεις που ορίζονται στο άρθρο 102 και με τον ορισμό του χαρτοφυλακίου συναλλαγών δυνάμει του άρθρου 4 παράγραφος 1 σημείο 86), λαμβανομένων υπόψη των δυνατοτήτων και πρακτικών του ιδρύματος για τη διαχείριση των κινδύνων. Η συμμόρφωση του ιδρύματος προς τις εν λόγω πολιτικές και διαδικασίες τεκμηριώνεται πλήρως και υπόκειται σε περιοδικό εσωτερικό έλεγχο.
2. Τα ιδρύματα διαθέτουν σαφώς καθορισμένες πολιτικές και διαδικασίες για τη γενική διαχείριση του χαρτοφυλακίου συναλλαγών. Οι εν λόγω πολιτικές και διαδικασίες διέπουν τουλάχιστον:
α)
τις δραστηριότητες που το ίδρυμα θεωρεί ως διαπραγμάτευσης και ως μέρος του χαρτοφυλακίου συναλλαγών για λόγους απαιτήσεων ιδίων κεφαλαίων,
β)
τον βαθμό στον οποίο μία θέση μπορεί να αποτιμάται στην τρέχουσα τιμή της αγοράς στο πλαίσιο μιας ενεργού και ρευστής αγοράς διπλής κατεύθυνσης,
γ)
για τις θέσεις που αποτιμώνται βάσει υποδείγματος, τον βαθμό στον οποίο μπορεί το ίδρυμα:
i)
να εντοπίζει όλους τους σημαντικούς κινδύνους της θέσης,
ii)
να αντισταθμίζει όλους τους σημαντικούς κινδύνους της θέσης με μέσα ως προς τα οποία υπάρχει ενεργός και ρευστή αγορά διπλής κατεύθυνσης,
iii)
να πραγματοποιεί αξιόπιστες εκτιμήσεις για τα βασικά συμπεράσματα και παραμέτρους που χρησιμοποιούνται στο υπόδειγμα,
δ)
τον βαθμό στον οποίο το ίδρυμα μπορεί, και υποχρεούται, να πραγματοποιεί αποτιμήσεις για τις θέσεις, οι οποίες αποτιμήσεις μπορούν να επικυρώνονται εξωτερικά με συνεπή τρόπο,
ε)
τον βαθμό στον οποίο οι νομικοί περιορισμοί ή άλλες λειτουργικές απαιτήσεις θα παρεμπόδιζαν τη δυνατότητα του ιδρύματος να επιτύχει τη ρευστοποίηση ή αντιστάθμιση της θέσης σε βραχυπρόθεσμη βάση,
στ)
τον βαθμό στον οποίο το ίδρυμα μπορεί, και υποχρεούται, να διαχειρίζεται ενεργά τους κινδύνους της θέσης στο πλαίσιο των δραστηριοτήτων διαπραγμάτεύσης του,
ζ)
τον βαθμό στον οποίο το ίδρυμα μπορεί να μεταφέρει κινδύνους ή θέσεις μεταξύ του χαρτοφυλακίου συναλλαγών και εκτός του χαρτοφυλακίου συναλλαγών και τα κριτήρια για τις μεταφορές αυτές.
Άρθρο 105
Απαιτήσεις συνετής αποτίμησης
1. Όλες οι θέσεις του χαρτοφυλακίου συναλλαγών υπόκεινται στα πρότυπα συνετής αποτίμησης που ορίζονται στο παρόν άρθρο. Συγκεκριμένα, τα ιδρύματα διασφαλίζουν ότι η συνετή αποτίμηση των θέσεων του χαρτοφυλακίου συναλλαγών τους επιτυγχάνει ικανοποιητικό βαθμό βεβαιότητας με γνώμονα τον δυναμικό χαρακτήρα των θέσεων του χαρτοφυλακίου συναλλαγών, τις απαιτήσεις της συνετής αποτίμησης και τον τρόπο εφαρμογής και τον σκοπό των κεφαλαιακών απαιτήσεων όσον αφορά τις θέσεις χαρτοφυλακίου συναλλαγών.
2. Τα ιδρύματα συγκροτούν και διατηρούν σε ισχύ συστήματα και ελέγχους που να επαρκούν για την παροχή συνετών και αξιόπιστων εκτιμήσεων αποτίμησης. Τα εν λόγω συστήματα και οι έλεγχοι περιλαμβάνουν οπωσδήποτε τα ακόλουθα στοιχεία:
α)
τεκμηριωμένες έγγραφες πολιτικές και διαδικασίες για τη μέθοδο αποτίμησης, συμπεριλαμβανομένου του σαφή καθορισμού των ευθυνών στους διάφορους τομείς που έχουν εμπλέκονται για τον καθορισμό της αποτίμησης, τις πηγές πληροφόρησης για την αγορά και την εξέταση της καταλληλότητάς τους, τις κατευθυντήριες γραμμές για τη χρήση μη παρατηρήσημων στοιχείων που αντικατοπτρίζουν τις παραδοχές του ιδρύματος όσον αφορά τα στοιχεία που θα χρησιμοποιήσουν οι συμμετέχοντες στην αγορά για την αποτίμηση της θέσης, τη συχνότητα ανεξάρτητων αποτιμήσεων, τις χρονικές παραμέτρους των τιμών κλεισίματος, διαδικασίες για την προσαρμογή αποτιμήσεων και διαδικασίες επαλήθευσης, τόσο στη λήξη μήνα όσο και μεμονωμένου χαρακτήρα,
β)
σαφείς και ανεξάρτητους από τη μονάδα διαπραγμάτευσης διαύλους αναφοράς για το τμήμα που είναι υπόλογο για τη διαδικασία αποτίμησης.
Ο δίαυλος αναφοράς θα καταλήγει τελικά στο διοικητικό όργανο.
3. Τα ιδρύματα ανατιμούν τις θέσεις του χαρτοφυλακίου συναλλαγών τους τουλάχιστον άπαξ ημερησίως.
4. Τα ιδρύματα αποτιμούν τις θέσεις τους με τιμές αγοράς όποτε είναι δυνατό, ακόμα και όταν εφαρμόζεται η κεφαλαιακή αντιμετώπιση του χαρτοφυλακίου συναλλαγών.
5. Κατά την καθημερινή αποτίμηση χρησιμοποιείται την πλέον συντηρητική μεταξύ της τιμή αγοράς και της τιμή πώλησης εκτός εάν το ίδρυμα μπορεί να εκκαθαρίσει τη θέση στη μέση τιμή της αγοράς. Όταν τα ιδρύματα κάνουν χρήση αυτής της παρέκκλισης, ενημερώνουν ανά εξάμηνο τις αρμόδιες αρχές τους για τις σχετικές θέσεις και παρέχουν αποδεικτικά στοιχεία ότι μπορούν να εκκαθαρίσουν τη θέση στη μέση τιμή της αγοράς.
6. Όταν δεν είναι δυνατή η αποτίμηση με αγοραίες τιμές, τα ιδρύματα αποτιμούν συντηρητικά βάσει υποδείγματος τις θέσεις και τα χαρτοφυλάκιά τους, ακόμα και όταν υπολογίζουν τις απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων για θέσεις στο χαρτοφυλάκιο συναλλαγών.
7. Τα ιδρύματα συμμορφώνονται με τις ακόλουθες απαιτήσεις κατά την αποτίμηση βάσει υποδείγματος:
α)
τα ανώτατα διευθυντικά στελέχη γνωρίζουν τα στοιχεία του χαρτοφυλακίου συναλλαγών ή άλλων θέσεων εύλογης αξίας που υπόκεινται σε αποτίμηση βάσει υποδείγματος και αντιλαμβάνονται το βαθμό αβεβαιότητας που ως εκ τούτου προκύπτει για τη γνωστοποίηση του κινδύνου ή της απόδοσης της εκάστοτε επιχειρηματικής δράσης,
β)
τα ιδρύματα αντλούν τα δεδομένα αγοράς στο μέτρο του δυνατού με γνώμονα τις αγοραίες τιμές, ενώ η καταλληλότητα των δεδομένων αγοράς της εκάστοτε αποτιμώμενης θέσης και οι παράμετροι του υποδείγματος υποβάλλονται σε τακτική αξιολόγηση,
γ)
οσάκις είναι διαθέσιμες, χρησιμοποιούνται μεθοδολογίες αποτίμησης οι οποίες αποτελούν αποδεκτή πρακτική στην αγορά για συγκεκριμένα χρηματοοικονομικά μέσα ή βασικά εμπορεύματα,
δ)
όταν το υπόδειγμα αναπτύσσεται από το ίδιο το ίδρυμα, πρέπει να στηρίζεται σε κατάλληλες παραδοχές οι οποίες έχουν αξιολογηθεί και ελεγχθεί από πρόσωπα με κατάλληλη κατάρτιση που είναι ανεξάρτητα με τη διαδικασία ανάπτυξης του υποδείγματος,
ε)
τα ιδρύματα διαθέτουν τυπικές διαδικασίες ελέγχου των αλλαγών και φυλάσσουν ασφαλές αντίγραφο του υποδείγματος, το οποίο χρησιμοποιείται ανά τακτά χρονικά διαστήματα για τον έλεγχο των αποτιμήσεων,
στ)
οι υπεύθυνοι για τη διαχείριση κινδύνων γνωρίζουν τις αδυναμίες των χρησιμοποιούμενων υποδειγμάτων, καθώς και τον ενδεδειγμένο τρόπο για την αποτύπωσή τους στα πορίσματα των αποτιμήσεων, και
ζ)
τα υποδείγματα των ιδρυμάτων υπόκεινται σε τακτική επανεξέταση προκειμένου να κριθεί η ακρίβεια των επιδόσεών τους, ώστε, μεταξύ άλλων, να αξιολογηθεί κατά πόσον οι παραδοχές εξακολουθούν να είναι κατάλληλες, να γίνει ανάλυση των κερδών και ζημιών σε αντιπαραβολή με τους παράγοντες κινδύνου και να συγκριθούν οι πραγματικές τιμές εκκαθάρισης με τις τιμές που προκύπτουν από το υπόδειγμα.
Για τους σκοπούς του στοιχείου δ), το υπόδειγμα αναπτύσσεται ή εγκρίνεται χωρίς την ανάμειξη της μονάδα διαπραγμάτευσης και η ορθότητά του ελέγχεται από ανεξάρτητο φορέα. Η διαδικασία αυτή περιλαμβάνει την επικύρωση των μαθηματικών υπολογισμών, των παραδοχών και του χρησιμοποιούμενου λογισμικού.
8. Τα ιδρύματα διενεργούν ανεξάρτητη επαλήθευση των τιμών επιπλέον της καθημερινής αποτίμησης με τιμές αγοράς ή της αποτίμησης βάσει υποδείγματος. Η επαλήθευση των τιμών αγοράς και των δεδομένων που χρησιμοποιούνται για το υπόδειγμα διενεργείται από μονάδα ανεξάρτητη από πρόσωπα ή μονάδες που επωφελούνται από το χαρτοφυλάκιο συναλλαγών, τουλάχιστον σε μηνιαία βάση ή συχνότερα, αναλόγως του χαρακτήρα της αγοράς ή της δραστηριότητας διαπραγμάτευσης. Σε περίπτωση που δεν υπάρχουν ανεξάρτητες πηγές για τις τιμές ή υπάρχουν μεν αλλά χαρακτηρίζονται από αυξημένη υποκειμενικότητα, ενδείκνυται ενδεχομένως η εφαρμογή μέτρων συντηρητικότητας, όπως είναι οι προσαρμογές αποτίμησης.
9. Τα ιδρύματα διαμορφώνουν και διατηρούν σε ισχύ διαδικασίες που επιτρέπουν τις προσαρμογές αποτίμησης.
10. Τα ιδρύματα διερευνούν τυπικά τις κατωτέρω προσαρμογές αποτίμησης: μη δεδουλευμένα πιστωτικά περιθώρια, έξοδα εκκαθάρισης, λειτουργικούς κινδύνους, αβεβαιότητα αγοραίας τιμής, πρόωρη λήξη, επενδυτικά έξοδα και έξοδα χρηματοδότησης, μελλοντικά διοικητικά έξοδα και, εφόσον ισχύει, κίνδυνο υποδείγματος.
11. Τα ιδρύματα υιοθετούν και διατηρούν διαδικασίες για τον υπολογισμό της προσαρμογής στην τρέχουσα αποτίμηση θέσεων μειωμένης ρευστότητας, οι οποίες είναι δυνατόν να προκύψουν τόσο από γεγονότα της αγοράς όσο και από καταστάσεις που αφορούν το ίδρυμα, λ.χ. συγκεντρωμένες θέσεις ή/και θέσεις η αρχικά σκοπούμενη περίοδος διακράτησης των οποίων έχει υπερβεί. Τα ιδρύματα, εφόσον απαιτείται, πραγματοποιούν τις εν λόγω προσαρμογές επιπρόσθετα τυχόν μεταβολών στην αξία της θέσης που απαιτούνται για σκοπούς χρηματοοικονομικής πληροφόρησης, και σχεδιάζουν τις σχετικές προσαρμογές έτσι ώστε να αντικατοπτρίζουν την έλλειψη ρευστότητας της θέσης. Βάσει των εν λόγω διαδικασιών, όταν ένα ίδρυμα εξετάζει κατά πόσον είναι απαραίτητη η προσαρμογή αποτίμησης για θέσεις μειωμένης ρευστότητας, συνεκτιμά διάφορους παράγοντες, στους οποίους συγκαταλέγονται οι εξής:
α)
το χρονικό διάστημα που απαιτείται για την αντιστάθμιση της θέσης ή των κινδύνων που περικλείει η θέση,
β)
η μεταβλητότητα και ο μέσος όρος των αποκλίσεων μεταξύ τιμής αγοράς και τιμής πώλησης,
γ)
η διαθεσιμότητα παρεχόμενων τιμών αγοράς (πλήθος και ταυτότητα των ειδικών διαπραγματευτών) και η μεταβλητότητα και ο μέσος όρος των όγκων συναλλαγών, συμπεριλαμβανομένων των όγκων συναλλαγών κατά τη διάρκεια περιόδων ακραίων συνθηκών της αγοράς,
δ)
οι συγκεντρώσεις στην αγορά,
ε)
η χρονολογική ωρίμανση των θέσεων,
στ)
ο βαθμός στον οποίο η αποτίμηση βασίζεται σε υπόδειγμα αποτίμησης,
ζ)
η επίπτωση άλλων κινδύνων που σχετίζονται με το υπόδειγμα.
12. Όταν ένα ίδρυμα χρησιμοποιεί αποτιμήσεις τρίτων ή αποτιμήσεις βάσει υποδείγματος, πρέπει να εξετάζει τη σκοπιμότητα προσαρμογής αποτίμησης. Επιπλέον, τα ιδρύματα εξετάζουν την αναγκαιότητα θέσπισης προσαρμογών για θέσεις μειωμένης ρευστότητας και ελέγχουν συνεχώς την καταλληλότητά τους. Τα ιδρύματα αξιολογούν συγκεκριμένα την ανάγκη για προσαρμογές αποτίμησης σχετικά με την αβεβαιότητα των παραμέτρων των δεδομένων που χρησιμοποιούνται από τα υποδείγματα.
13. Όσον αφορά πολύπλοκα προϊόντα, τα οποία περιλαμβάνουν ανοίγματα τιτλοποίησης και πιστωτικά παράγωγα νιοστής αθέτησης, τα ιδρύματα αξιολογούν συγκεκριμένα την ανάγκη για προσαρμογές αποτίμησης προκειμένου να αντικατοπτριστούν ο κίνδυνος υποδείγματος που συνδέεται με τη χρήση ενδεχομένως εσφαλμένης μεθόδου αποτίμησης και ο κίνδυνος υποδείγματος που συνδέεται με τη χρήση στο υπόδειγμα αποτίμησης παραμέτρων βαθμονόμησης μη δυναμένων να παρατηρηθούν (και ενδεχομένως εσφαλμένων).
14. Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων για τον καθορισμό των όρων σύμφωνα με τους οποίους ισχύουν οι απαιτήσεις του άρθρου 105 για τους σκοπούς της παραγράφου 1 του παρόντος άρθρου.
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή έως 1η Φεβρουαρίου 2015.
Ανατίθεται στην Επιτροπή η εξουσία να εγκρίνει τα ρυθμιστικά τεχνικά πρότυπα που προβλέπονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με τα άρθρα 10 έως 14 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
Άρθρο 106
Εσωτερικές αντισταθμίσεις κινδύνου
1. Συγκεκριμένα, μια εσωτερική αντιστάθμιση κινδύνου πληροί τις κατωτέρω απαιτήσεις:
α)
δεν έχει ως αρχικό στόχο την αποφυγή ή τη μείωση των απαιτήσεων ιδίων κεφαλαίων,
β)
είναι δεόντως και εγγράφως τεκμηριωμένη και υπόκειται σε ειδικές εσωτερικές διαδικασίες έγκρισης και ελέγχου,
γ)
διενεργείται υπό τους όρους που ισχύουν στην αγορά,
δ)
ο κίνδυνος αγοράς που δημιουργείται από την εσωτερική αντιστάθμιση κινδύνου αποτελεί αντικείμενο δυναμικής διαχείρισης στο πλαίσιο του χαρτοφυλακίου συναλλαγών εντός των επιτρεπόμενων ορίων,
ε)
παρακολουθείται προσεκτικά.
Η παρακολούθηση διασφαλίζεται με επαρκείς διαδικασίες.
2. Οι απαιτήσεις της παραγράφου 1 εφαρμόζονται με την επιφύλαξη των απαιτήσεων που ισχύουν για την αντισταθμισμένη θέση εκτός χαρτοφυλακίου συναλλαγών.
3. Κατά παρέκκλιση των παραγράφων 1 και 2, όταν ένα ίδρυμα αντισταθμίζει ένα άνοιγμα σε πιστωτικό κίνδυνο εκτός χαρτοφυλακίου συναλλαγών ή σε κίνδυνο αντισυμβαλλομένου με ένα πιστωτικό παράγωγο που περιλαμβάνεται στο χαρτοφυλάκιο συναλλαγών του με εσωτερική αντιστάθμιση, το άνοιγμα εκτός χαρτοφυλακίου συναλλαγών ή στον κίνδυνο αντισυμβαλλομένου δεν θεωρείται ότι έχει αντισταθμιστεί για τους σκοπούς του υπολογισμού των ποσών των σταθμισμένων ανοιγμάτων ως προς τον κίνδυνο, εκτός εάν το ίδρυμα αγοράσει από τρίτο, ο οποίος είναι επιλέξιμος πάροχος πιστωτικής προστασίας, ένα πιστωτικό παράγωγο που ανταποκρίνεται στις απαιτήσεις της μη χρηματοδοτούμενης πιστωτικής προστασίας εκτός του χαρτοφυλακίου συναλλαγών. Με την επιφύλαξη του άρθρου 299 παράγραφος 2 στοιχείο η), όταν παρόμοια πιστωτική προστασία αγοράζεται από τρίτους και αναγνωρίζεται ως αντιστάθμιση ανοίγματος εκτός χαρτοφυλακίου συναλλαγών για τους σκοπούς του υπολογισμού των κεφαλαιακών απαιτήσεων, ούτε η εσωτερική ούτε η εξωτερική αντιστάθμιση με πιστωτικό παράγωγο δεν περιλαμβάνονται στο χαρτοφυλάκιο συναλλαγών για τους σκοπούς του υπολογισμού των κεφαλαιακών απαιτήσεων.
ΤΙΤΛΟΣ ΙΙ
ΚΕΦΑΛΑΙΑΚΕΣ ΑΠΑΙΤΗΣΕΙΣ ΓΙΑ ΠΙΣΤΩΤΙΚΟ ΚΙΝΔΥΝΟ
ΚΕΦΑΛΑΙΟ Ι
Γενικές αρχές
Άρθρο 107
Μέθοδοι όσον αφορά τον πιστωτικό κίνδυνο
1. Τα ιδρύματα εφαρμόζουν είτε την τυποποιημένη προσέγγιση που προβλέπεται στο κεφάλαιο 2 είτε, εφόσον το επιτρέπουν οι αρμόδιες αρχές βάσει του άρθρου 143, την προσέγγιση εσωτερικών διαβαθμίσεων (IRΒ) που προβλέπεται στο κεφάλαιο 3 προκειμένου να υπολογίσουν τα ποσά των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ανοιγμάτων τους για τους σκοπούς του άρθρου 92 παράγραφος 3 στοιχεία α) και στ).
2. Για τα ανοίγματα διαπραγμάτευσης και για τις εισφορές στο κεφάλαιο εκκαθάρισης έναντι κεντρικού αντισυμβαλλομένου, τα ιδρύματα εφαρμόζουν την αντιμετώπιση που ορίζεται στο κεφάλαιο 6 τμήμα 9 προκειμένου να υπολογίσουν τα ποσά των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ανοιγμάτων τους για τους σκοπούς του άρθρου 92 παράγραφος 3 στοιχεία α) και στ). Για όλα τα άλλα είδη ανοίγματος έναντι κεντρικού αντισυμβαλλομένου, τα ιδρύματα αντιμετωπίζουν τα εν λόγω ανοίγματα ως εξής:
α)
ως ανοίγματα έναντι ιδρύματος για άλλα είδη ανοίγματος έναντι επιλέξιμου κεντρικού αντισυμβαλλομένου,
β)
ως ανοίγματα έναντι επιχείρησης για άλλα είδη ανοίγματος έναντι μη επιλέξιμου κεντρικού αντισυμβαλλομένου.
3. Για τους σκοπούς του παρόντος κανονισμού, τα ανοίγματα έναντι επιχειρήσεων επενδύσεων τρίτων χωρών και τα ανοίγματα έναντι πιστωτικών ιδρυμάτων τρίτων χωρών και τα ανοίγματα έναντι οίκων διακανονισμού και χρηματιστηρίων τρίτων χωρών αντιμετωπίζονται ως ανοίγματα έναντι ιδρύματος μόνο εάν η τρίτη χώρα εφαρμόζει προληπτικές εποπτικές και ρυθμιστικές απαιτήσεις στην εν λόγω οντότητα οι οποίες είναι τουλάχιστον ισοδύναμες με αυτές που ισχύουν στην Ένωση.
4. Για τους σκοπούς της παραγράφου 3, η Επιτροπή μπορεί να θεσπίζει, μέσω εκτελεστικών πράξεων και με την επιφύλαξη της διαδικασίας εξέτασης που αναφέρεται στο άρθρο 464 παράγραφος 2, απόφαση σχετικά με την εφαρμογή ή όχι από τρίτη χώρα εποπτικών και ρυθμιστικών απαιτήσεων τουλάχιστον ισοδύναμων με εκείνες που ισχύουν στην Ένωση. Ελλείψει τέτοιας απόφασης, έως την 1η Ιανουαρίου 2015, τα ιδρύματα μπορούν να συνεχίσουν να αντιμετωπίζουν ανοίγματα έναντι των οντοτήτων που αναφέρονται στην παράγραφο 3 ως ανοίγματα έναντι ιδρυμάτων υπό την προϋπόθεση ότι οι σχετικές αρμόδιες αρχές είχαν εγκρίνει την τρίτη χώρα ως επιλέξιμη για τη σχετική αντιμετώπιση πριν από την 1η Ιανουαρίου 2014.
Άρθρο 108
Χρήση των τεχνικών μείωσης πιστωτικού κινδύνου δυνάμει της τυποποιημένης προσέγγισης και της προσέγγισης εσωτερικών διαβαθμίσεων (IRB)
1. Για ανοίγματα στα οποία ένα ίδρυμα εφαρμόζει την τυποποιημένη προσέγγιση δυνάμει του Κεφαλαίου 2 ή την προσέγγιση εσωτερικών διαβαθμίσεων (IRB) δυνάμει του Κεφαλαίου 3 αλλά δεν χρησιμοποιεί εσωτερικές εκτιμήσεις για τον υπολογισμό της ποσοστιαίας ζημιάς σε περίπτωση αθέτησης (LGD) και των συντελεστών μετατροπής δυνάμει του άρθρου 151, το ίδρυμα μπορεί να χρησιμοποιήσει τις τεχνικές μείωσης του πιστωτικού κινδύνου σύμφωνα με το Κεφάλαιο 4 στον υπολογισμό των ποσών των σταθμισμένων χρηματοδοτικών ανοιγμάτων για τους σκοπούς των στοιχείων α) και στ) του άρθρου 92 παράγραφος 3 ή, ως σχετικές αναμενόμενες ζημίες για τους σκοπούς του υπολογισμού που αναφέρεται στο στοιχείο δ) του άρθρου 36 παράγραφος 1 και στο στοιχείο γ) του άρθρου 62.
2. Για ανοίγματα στα οποία ένα ίδρυμα εφαρμόζει την προσέγγιση IRB χρησιμοποιώντας εσωτερικές εκτιμήσεις για LGD και συντελεστές μετατροπής δυνάμει του άρθρου 151, το ίδρυμα μπορεί να χρησιμοποιήσει τις τεχνικές μείωσης του πιστωτικού κινδύνου σύμφωνα με το κεφάλαιο 3.
Άρθρο 109
Αντιμετώπιση των τιτλοποιημένων ανοιγμάτων δυνάμει της τυποποιημένης προσέγγισης και της προσέγγισης IRB
1. Όταν ένα ίδρυμα χρησιμοποιεί την τυποποιημένη προσέγγιση δυνάμει του κεφαλαίου 2 για τον υπολογισμό των ποσών των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ανοιγμάτων για την κατηγορία στην οποία ανήκουν τα τιτλοποιημένα ανοίγματα βάσει του άρθρου 112, υπολογίζει το ποσό του σταθμισμένου ως προς τον κίνδυνο ανοίγματος για μια θέση τιτλοποίησης σύμφωνα με τα άρθρα 245 και 246 και τα άρθρα 251 έως 258. Τα ιδρύματα που χρησιμοποιούν την τυποποιημένη προσέγγιση μπορούν επίσης να χρησιμοποιήσουν τη μέθοδο εσωτερικής αξιολόγησης εφόσον έχει επιτραπεί δυνάμει του άρθρου 259 παράγραφος 3.
2. Όταν ένα ίδρυμα χρησιμοποιεί την προσέγγιση IRB δυνάμει του κεφαλαίου 3 για τον υπολογισμό των ποσών των σταθμισμένων ανοιγμάτων για την κατηγορία στην οποία ανήκουν τα τιτλοποιημένα ανοίγματα βάσει του άρθρου 147 υπολογίζει το ύψος του σταθμισμένου ανοίγματος για μια θέση τιτλοποίησης σύμφωνα με τα άρθρα 245 και 246 και τα άρθρα 259 έως 266.
Εκτός από την προσέγγιση εσωτερικής αξιολόγησης, εάν η προσέγγιση IRB χρησιμοποιείται μόνο για μέρος των τιτλοποιημένων ανοιγμάτων μιας τιτλοποίησης, το ίδρυμα χρησιμοποιεί την προσέγγιση που αντιστοιχεί στο μεγαλύτερο μέρος των τιτλοποιημένων ανοιγμάτων αυτής της τιτλοποίησης.
Άρθρο 110
Αντιμετώπιση των γενικών προσαρμογών πιστωτικού κινδύνου
1. Τα ιδρύματα που εφαρμόζουν την τυποποιημένη προσέγγιση αντιμετωπίζουν τις γενικές προσαρμογές πιστωτικού κινδύνου (credit risk adjustments) σύμφωνα με το άρθρο 62 στοιχείο γ).
2. Τα ιδρύματα που εφαρμόζουν την προσέγγιση IRB αντιμετωπίζουν τις γενικές προσαρμογές πιστωτικού κινδύνου σύμφωνα με το άρθρο 159, το άρθρο 62 στοιχείο δ) και το άρθρο 36 παράγραφος 1 στοιχείο δ).
Για τους σκοπούς του παρόντος άρθρου και των κεφαλαίων 2 και 3, από τις γενικές και ειδικές προσαρμογές πιστωτικού κινδύνου εξαιρούνται τα κεφάλαια για γενικούς τραπεζικούς κινδύνους.
3. Τα ιδρύματα που χρησιμοποιούν την προσέγγιση IRB και εφαρμόζουν την τυποποιημένη προσέγγιση για μέρος των ανοιγμάτων τους σε ενοποιημένη ή ατομική βάση, σύμφωνα με τα άρθρα 148 και 150 προσδιορίζουν το μέρος της γενικής προσαρμογής πιστωτικού κινδύνου που υπάγεται στην αντιμετώπιση της γενικής προσαρμογής πιστωτικού κινδύνου δυνάμει της τυποποιημένης προσέγγισης και το μέρος που υπάγεται στην αντιμετώπιση της γενικής προσαρμογής πιστωτικού κινδύνου δυνάμει της προσέγγισης IRB ως εξής:
α)
ανάλογα με την περίπτωση, αν ένα ίδρυμα που συμπεριλαμβάνεται στην ενοποίηση εφαρμόζει αποκλειστικά την προσέγγιση IRB, οι γενικές προσαρμογές πιστωτικού κινδύνου του εν λόγω ιδρύματος υπάγονται στην αντιμετώπιση που ορίζεται στην παράγραφο 2,
β)
ανάλογα με την περίπτωση, αν ένα ίδρυμα που συμπεριλαμβάνεται στην ενοποίηση εφαρμόζει αποκλειστικά την τυποποιημένη προσέγγιση, οι γενικές προσαρμογές πιστωτικού κινδύνου του εν λόγω ιδρύματος υπάγονται στην αντιμετώπιση που ορίζεται στην παράγραφο 1,
γ)
Το υπόλοιπο μέρος της προσαρμογής πιστωτικού κινδύνου προσδιορίζεται κατ’ αναλογία σύμφωνα με το μέρος των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ανοιγμάτων που υπόκεινται στην τυποποιημένη προσέγγιση και αυτών που υπόκεινται στην προσέγγιση IRB αντίστοιχα.
4. H ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων προκειμένου να διευκρινίσει τον υπολογισμό των ειδικών και γενικών προσαρμογών πιστωτικού κινδύνου δυνάμει του εφαρμοστέου λογιστικού πλαισίου για τα κατωτέρω:
α)
αξία ανοίγματος βάσει της τυποποιημένης προσέγγισης που αναφέρεται στο άρθρο 111,
β)
αξία ανοίγματος βάσει της προσέγγισης IRB που αναφέρεται στα άρθρα 166 έως 168,
γ)
αντιμετώπιση των ποσών αναμενόμενης ζημίας που αναφέρονται στο άρθρο 159,
δ)
αξία ανοίγματος για τον υπολογισμό των ποσών των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ανοιγμάτων για θέση τιτλοποίησης που αναφέρεται στα άρθρα 246 και 266,
ε)
προσδιορισμός της αθέτησης δυνάμει του άρθρου 178.
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή έως 1η Φεβρουαρίου 2015.
Ανατίθεται στην Επιτροπή η εξουσία να εγκρίνει τα ρυθμιστικά τεχνικά πρότυπα που προβλέπονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με τα άρθρα 10 έως 14 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
ΚΕΦΑΛΑΙΟ 2
Τυποποιημένη μέθοδος
Τμήμα 1
Γενικές αρχές
Άρθρο 111
Αξία ανοίγματος
1. Η αξία ανοίγματος ενός στοιχείου ενεργητικού ισούται με τη λογιστική αξία που απομένει μετά την εφαρμογή ειδικών προσαρμογών πιστωτικού κινδύνου, πρόσθετων προσαρμογών αξίας σύμφωνα με τα άρθρα 34 και 110 και άλλων αφαιρέσεων στοιχείων ιδίων κεφαλαίων που σχετίζονται με το στοιχείο ενεργητικού στο οποίο έχουν εφαρμοστεί. Η αξία ανοίγματος ενός στοιχείου εκτός ισολογισμού που περιλαμβάνεται στο παράρτημα Ι ισούται με το ακόλουθο ποσοστό της ονομαστικής αξίας του, κατόπιν αφαιρέσεως ειδικών προσαρμογών πιστωτικού κινδύνου:
α)
100 % αν πρόκειται για στοιχείο πλήρους κινδύνου,
β)
50 % εάν πρόκειται για στοιχείο μέτριου κινδύνου,
γ)
20 % εάν πρόκειται για στοιχείο κινδύνου μέτριου προς χαμηλό,
δ)
0 % εάν πρόκειται για στοιχείο χαμηλού κινδύνου.
Τα εκτός ισολογισμού στοιχεία που αναφέρονται στη δεύτερη πρόταση του πρώτου εδαφίου κατατάσσονται σε κατηγορίες κινδύνου βάσει του παραρτήματος Ι.
Όταν ένα ίδρυμα χρησιμοποιεί την αναλυτική μέθοδο χρηματοοικονομικών εξασφαλίσεων δυνάμει του άρθρου 223, η αξία ανοίγματος των τίτλων ή βασικών εμπορευμάτων που πωλούνται, παρέχονται ως εξασφάλιση ή ως δάνειο στο πλαίσιο μιας πράξης επαναγοράς ή μιας πράξης δανειοδοσίας/δανειοληψίας τίτλων ή βασικών εμπορευμάτων και πράξεων δανεισμού περιθωρίου προσαυξάνεται κατά το ποσό της προσαρμογής μεταβλητότητας που αναλογεί σε τέτοιου είδους τίτλους ή βασικά εμπορεύματα, σύμφωνα με τα όσα ορίζουν τα άρθρα 223 έως 225.
2. Η αξία ανοίγματος ενός παράγωγου μέσου που περιλαμβάνεται στο παράρτημα ΙΙ προσδιορίζεται σύμφωνα με το κεφάλαιο 6 λαμβάνοντας υπόψη τα αποτελέσματα συμβάσεων ανανέωσης και άλλων συμψηφιστικών συμφωνιών για τους σκοπούς των εν λόγω μεθόδων σύμφωνα με το κεφάλαιο 6. Η αξία ανοίγματος των πράξεων επαναγοράς, των συναλλαγών δανειοδοσίας ή δανειοληψίας τίτλων ή εμπορευμάτων, των πράξεων με μακρά προθεσμία διακανονισμού και των πράξεων δανεισμού περιθωρίου μπορεί να προσδιορίζεται είτε σύμφωνα με το κεφάλαιο 6 είτε σύμφωνα με το κεφάλαιο 4.
3. Όταν ένα άνοιγμα έχει χρηματοδοτούμενη πιστωτική προστασία, η αξία ανοίγματος που αποδίδεται στο υπόψη στοιχείο μπορεί να τροποποιηθεί σύμφωνα με το κεφάλαιο 4.
Άρθρο 112
Κατηγορίες ανοιγμάτων
Κάθε άνοιγμα κατατάσσεται σε μια από τις ακόλουθες κατηγορίες:
α)
ανοίγματα έναντι κεντρικών κυβερνήσεων ή κεντρικών τραπεζών,
β)
ανοίγματα έναντι περιφερειακών κυβερνήσεων ή τοπικών αρχών,
γ)
ανοίγματα έναντι οντοτήτων του δημόσιου τομέα,
δ)
ανοίγματα έναντι πολυμερών τραπεζών ανάπτυξης,
ε)
ανοίγματα έναντι διεθνών οργανισμών,
στ)
ανοίγματα έναντι ιδρυμάτων,
ζ)
ανοίγματα έναντι επιχειρήσεων,
η)
ανοίγματα λιανικής τραπεζικής,
θ)
ανοίγματα που εξασφαλίζονται με υποθήκες επί ακίνητης περιουσίας,
ι)
ανοίγματα σε αθέτηση,
ια)
ανοίγματα που σχετίζονται με ιδιαίτερα υψηλούς κινδύνους,
ιβ)
ανοίγματα υπό τη μορφή καλυμμένων ομολόγων,
ιγ)
στοιχεία που αντιστοιχούν σε θέσεις τιτλοποίησης,
ιδ)
ανοίγματα έναντι ιδρυμάτων και επιχειρήσεων με βραχυπρόθεσμη πιστοληπτική αξιολόγηση,
ιε)
ανοίγματα υπό μορφή μεριδίων ή μετοχών σε οργανισμούς συλλογικών επενδύσεων (ΟΣΕ),
ιστ)
ανοίγματα σε μετοχές,
ιζ)
άλλα στοιχεία.
Άρθρο 113
Υπολογισμός των ποσών των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ανοιγμάτων
1. Για τον υπολογισμό των ποσών των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ανοιγμάτων, εφαρμόζονται συντελεστές στάθμισης κινδύνου σε όλα τα ανοίγματα εκτός εάν αφαιρούνται από τα ίδια κεφάλαια, σύμφωνα με τις διατάξεις της ενότητας 2. Η εφαρμογή των συντελεστών στάθμισης κινδύνου πραγματοποιείται βάσει της κατηγορίας στην οποία υπάγεται το άνοιγμα και της πιστωτικής ποιότητάς του, στο μέτρο που ορίζει το τμήμα 2. Η πιστωτική ποιότητα είναι δυνατόν να προσδιορίζεται με βάση τις πιστοληπτικές αξιολογήσεις που πραγματοποιούνται από ΕΟΠΑ ή τη διαβάθμιση από οργανισμούς εξαγωγικών πιστώσεων σύμφωνα με το τμήμα 3.
2. Για τους σκοπούς της εφαρμογής ενός συντελεστή στάθμισης κινδύνου, σύμφωνα με τα όσα ορίζονται στην παράγραφο 1, η αξία ανοίγματος πολλαπλασιάζεται με τον εκάστοτε συντελεστή στάθμισης κινδύνου που καθορίζεται ή προσδιορίζεται σύμφωνα με το τμήμα 2.
3. Όταν ένα άνοιγμα υπόκειται σε πιστωτική προστασία, ο συντελεστής στάθμισης κινδύνου που αποδίδεται στο υπόψη στοιχείο είναι δυνατόν να τροποποιηθεί σύμφωνα με το κεφάλαιο 4.
4. Τα ποσά των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ανοιγμάτων για τιτλοποίηση υπολογίζονται σύμφωνα με το κεφάλαιο 5.
5. Στα ανοίγματα για τα οποία δεν προβλέπεται υπολογισμός δυνάμει του τμήματος 2 εφαρμόζεται συντελεστής στάθμισης κινδύνου 100 %.
6. Με εξαίρεση τα ανοίγματα που οδηγούν σε κεφάλαιο κοινών μετοχών της κατηγορίας 1, πρόσθετα στοιχεία της κατηγορίας 1 ή της κατηγορίας 2, ένα ίδρυμα δύναται, με την επιφύλαξη της προηγούμενης έγκρισης από τις αρμόδιες αρχές, να αποφασίσει να μην εφαρμόσει τις απαιτήσεις της παραγράφου 1 του παρόντος άρθρου στα ανοίγματά του έναντι αντισυμβαλλόμενου που αποτελεί τη μητρική του επιχείρηση, δική του θυγατρική ή θυγατρική της μητρικής του επιχείρησης ή επιχείρηση που συνδέεται με σχέση κατά την έννοια του άρθρου 12 παράγραφος 1 της οδηγίας 83/349/ΕΟΚ. Οι αρμόδιες αρχές είναι εξουσιοδοτημένες να χορηγούν τη σχετική έγκριση εφόσον πληρούνται οι κατωτέρω προϋποθέσεις:
α)
ο αντισυμβαλλόμενος είναι ίδρυμα, χρηματοδοτική εταιρεία συμμετοχών ή μικτή χρηματοοικονομική εταιρεία συμμετοχών, χρηματοδοτικό ίδρυμα, εταιρεία διαχείρισης ή επιχείρηση παροχής επικουρικών υπηρεσιών που υπόκειται σε καθεστώς προληπτικής εποπτείας,
β)
ο αντισυμβαλλόμενος ενοποιείται με το ίδρυμα με τη μέθοδο της ολικής ενοποίησης,
γ)
ο αντισυμβαλλόμενος υπόκειται στις ίδιες διαδικασίες αξιολόγησης, μέτρησης και ελέγχου κινδύνων με το ίδρυμα,
δ)
ο αντισυμβαλλόμενος είναι εγκατεστημένος στο ίδιο κράτος μέλος με το ίδρυμα,
ε)
δεν υπάρχει κανένα τρέχον ή προβλεπόμενο ουσιώδες πρακτικό ή νομικό κώλυμα για την άμεση μεταβίβαση ιδίων κεφαλαίων ή την εξόφληση υποχρεώσεων προς το ίδρυμα.
Εάν το ίδρυμα, δυνάμει της παρούσας παραγράφου, έχει εξουσιοδοτηθεί να μην εφαρμόσει τις απαιτήσεις της παραγράφου 1, μπορεί να λαμβάνει συντελεστή στάθμισης κινδύνου 0 %.
7. Με εξαίρεση τα ανοίγματα που οδηγούν σε κεφάλαιο κοινών μετοχών της κατηγορίας 1, πρόσθετα στοιχεία της κατηγορίας 1 και της κατηγορίας 2, τα ιδρύματα δύνανται, εφόσον λάβουν προηγουμένως την άδεια των αρμόδιων αρχών, να μην εφαρμόσουν τις απαιτήσεις της παραγράφου 1 του παρόντος άρθρου στα ανοίγματα έναντι αντισυμβαλλομένων με τους οποίους έχουν συμφωνήσει θεσμικό σύστημα προστασίας δηλαδή συμβατική ή θεσμική ρύθμιση ευθύνης που προστατεύει τα εν λόγω ιδρύματα και εξασφαλίζει ιδιαίτερα τη ρευστότητα και τη φερεγγυότητά τους, προκειμένου να αποφεύγεται η χρεοκοπία όταν είναι αναγκαίο. Οι αρμόδιες αρχές είναι εξουσιοδοτημένες να χορηγούν τη σχετική άδεια εφόσον πληρούνται οι κατωτέρω προϋποθέσεις:
α)
πληρούνται οι απαιτήσεις που εκτίθενται στην παράγραφο 6 στοιχεία α), δ) και ε),
β)
οι ρυθμίσεις εξασφαλίζουν ότι το θεσμικό σύστημα προστασίας είναι σε θέση να παρέχει την αναγκαία υποστήριξη βάσει των δεσμεύσεων που έχει αναλάβει με πόρους που θα του διατίθενται έγκαιρα,
γ)
το θεσμικό σύστημα προστασίας διαθέτει τα κατάλληλα και ομοιόμορφα διατυπωμένα συστήματα για τον έλεγχο και την κατάταξη του κινδύνου (που παρέχουν πλήρη εικόνα των καταστάσεων κινδύνου όλων των μεμονωμένων μελών και του θεσμικού συστήματος προστασίας στο σύνολό του) με αντίστοιχες δυνατότητες επηρεασμού· τα συστήματα αυτά ελέγχουν κατά το δέοντα τρόπο τα ανοίγματα σε αθέτηση σύμφωνα με το άρθρο 178 παράγραφος 1,
δ)
το θεσμικό σύστημα προστασίας συντάσσει τη δική του έκθεση κατάστασης κινδύνου που κοινοποιείται στα μεμονωμένα μέλη,
ε)
το θεσμικό σύστημα προστασίας συντάσσει και δημοσιεύει ετησίως είτε ενοποιημένη έκθεση που περιλαμβάνει τον ισολογισμό, τους λογαριασμούς εσόδων-εξόδων, την έκθεση της κατάστασης και την έκθεση της κατάστασης κινδύνου σχετικά με το θεσμικό σύστημα προστασίας στο σύνολό του είτε έκθεση που περιλαμβάνει το συνολικό ισολογισμό, τους συνολικούς λογαριασμούς εσόδων-εξόδων, την έκθεση της κατάστασης και την έκθεση της κατάστασης κινδύνου σχετικά με το θεσμικό σύστημα προστασίας στο σύνολό του,
στ)
οι συμμετέχοντες στο θεσμικό σύστημα προστασίας υποχρεούνται να δώσουν προειδοποίηση τουλάχιστον 24 μηνών εάν επιθυμούν να αποχωρήσουν από το σύστημα,
ζ)
εξαλείφεται η πολλαπλή χρήση στοιχείων επιλέξιμων για τον υπολογισμό των ιδίων κεφαλαίων (εφεξής «πολλαπλός υπολογισμός») καθώς και οποιαδήποτε αθέμιτη δημιουργία ιδίων κεφαλαίων μεταξύ μελών του θεσμικού συστήματος προστασίας,
η)
το θεσμικό σύστημα προστασίας βασίζεται στην ευρεία συμμετοχή πιστωτικών ιδρυμάτων με ως επί το πλείστον ομοιογενή επιχειρησιακή μορφή,
θ)
η επάρκεια των συστημάτων που μνημονεύονται στα στοιχεία γ) και δ) πρέπει να εγκρίνεται και να παρακολουθείται ανά τακτά χρονικά διαστήματα από τις αρμόδιες αρχές.
Εάν το ίδρυμα, δυνάμει της παρούσας παραγράφου, αποφασίσει να μην εφαρμόσει τις απαιτήσεις της παραγράφου 1, μπορεί να λαμβάνει συντελεστή στάθμισης κινδύνου 0 %.
Τμήμα 2
Συντελεστές Στάθμισης κινδύνου
Άρθρο 114
Ανοίγματα έναντι κεντρικών κυβερνήσεων και κεντρικών τραπεζών
1. Στα ανοίγματα έναντι κεντρικών κυβερνήσεων και κεντρικών τραπεζών εφαρμόζεται συντελεστής στάθμισης κινδύνου 100 %, εκτός εάν εφαρμόζεται η αντιμετώπιση που ορίζεται στις παραγράφους 2 έως 7.
2. Στα ανοίγματα έναντι κεντρικών κυβερνήσεων και κεντρικών τραπεζών που έχουν πιστοληπτική αξιολόγηση από καθορισμένο για το σκοπό αυτό ΕΟΠΑ εφαρμόζεται συντελεστής στάθμισης κινδύνου σύμφωνα με τον πίνακα 1 που αντιστοιχεί στην πιστοληπτική αξιολόγηση του ΕΟΠΑ σύμφωνα με το άρθρο 136.
Πίνακας 1
Βαθμίδα πιστωτικής ποιότητας
1
2
3
4
5
6
Συντελεστής στάθμισης κινδύνου
0 %
20 %
50 %
100 %
100 %
150 %
3. Στα ανοίγματα έναντι της ΕΚΤ εφαρμόζεται συντελεστής στάθμισης κινδύνου 0 %.
4. Στα ανοίγματα έναντι των κεντρικών κυβερνήσεων και των κεντρικών τραπεζών των κρατών μελών που είναι εκπεφρασμένα και χρηματοδοτούμενα στο εθνικό νόμισμα της εν λόγω κεντρικής κυβέρνησης και της κεντρικής τράπεζας εφαρμόζεται συντελεστής στάθμισης κινδύνου 0 %.
5. Όσον αφορά ανοίγματα σε κεντρικές κυβερνήσεις των κρατών μελών ή σε κεντρικές τράπεζες που είναι εκπεφρασμένα και χρηματοδοτούμενα στο εγχώριο νόμισμα οιουδήποτε κράτους μέλους εφαρμόζεται έως τις 31 Δεκεμβρίου 2017 συντελεστής στάθμισης κινδύνου ίδιος με αυτόν που εφαρμόζεται για παρόμοια ανοίγματα που είναι εκπεφρασμένα και χρηματοδοτούμενα στο εγχώριο νόμισμά τους.
6. Για τα ανοίγματα που αναφέρονται στην παράγραφο 5:
α)
το 2018 τα υπολογιζόμενα ποσά των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ανοιγμάτων θα ανέρχονται στο 20 % της στάθμισης κινδύνου που αφορά τα ανοίγματα αυτά σύμφωνα με το άρθρο 114 παράγραφος 2,
β)
το 2019 τα υπολογιζόμενα ποσά των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ανοιγμάτων θα ανέρχονται στο 50 % της στάθμισης κινδύνου που αφορά τα ανοίγματα αυτά σύμφωνα με το άρθρο 114 παράγραφος 2,
γ)
από το 2020 και έπειτα τα υπολογιζόμενα ποσά των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ανοιγμάτων θα ανέρχονται στο 100 % της στάθμισης κινδύνου που αφορά τα ανοίγματα αυτά σύμφωνα με το άρθρο 114 παράγραφος 2.
7. Εάν οι αρμόδιες αρχές τρίτης χώρας με εποπτικές και κανονιστικές ρυθμίσεις τουλάχιστον ισοδύναμες με εκείνες που ισχύουν στην Ένωση εφαρμόζουν συντελεστή στάθμισης κινδύνου χαμηλότερο από εκείνον που ορίζεται στα σημεία 1 έως 2 στα ανοίγματα έναντι της κεντρικής τους κυβέρνησης και της κεντρικής τους τράπεζας που είναι εκπεφρασμένα και χρηματοδοτούμενα στο εθνικό της νόμισμα, τα ιδρύματα δύνανται να σταθμίζουν τα ανοίγματα αυτά με τον ίδιο τρόπο.
Για τους σκοπούς της παρούσας παραγράφου, η Επιτροπή μπορεί να θεσπίζει, μέσω εκτελεστικών πράξεων και με την επιφύλαξη της διαδικασίας εξέτασης που αναφέρεται στο άρθρο 464 παράγραφος 2, απόφαση σχετικά με το αν μια τρίτη χώρα εφαρμόζει εποπτικές και κανονιστικές ρυθμίσεις τουλάχιστον ισοδύναμες με εκείνες που ισχύουν στην Ένωση. Εάν δεν εκδοθεί μια τέτοια απόφαση, έως την 1η Ιανουαρίου 2015, τα ιδρύματα μπορούν να συνεχίσουν να εφαρμόζουν την αντιμετώπιση που προβλέπεται στην παρούσα παράγραφο στα ανοίγματα έναντι κεντρικής κυβέρνησης ή κεντρικής τράπεζας τρίτης χώρας εάν οι σχετικές αρμόδιες αρχές είχαν εγκρίνει την εν λόγω τρίτη χώρα ως επιλέξιμη για τη σχετική αντιμετώπιση πριν από την 1η Ιανουαρίου 2014.
Άρθρο 115
Ανοίγματα έναντι περιφερειακών κυβερνήσεων ή τοπικών αρχών
1. Τα ανοίγματα έναντι περιφερειακών κυβερνήσεων ή τοπικών αρχών σταθμίζονται ως ανοίγματα έναντι ιδρυμάτων εκτός εάν αντιμετωπίζονται ως ανοίγματα έναντι κεντρικών κυβερνήσεων δυνάμει των παραγράφων 2 ή 4 ή σταθμίζονται με συντελεστή στάθμισης κινδύνου που αναφέρεται στην παράγραφο 5. Η προνομιακή αντιμετώπιση των βραχυπρόθεσμων ανοιγμάτων που αναφέρεται στο άρθρο 119 παράγραφος 2 και στο άρθρο 120 παράγραφος 2 δεν εφαρμόζεται.
2. Τα ανοίγματα έναντι περιφερειακών κυβερνήσεων και τοπικών αρχών αντιμετωπίζονται ως ανοίγματα έναντι της κεντρικής κυβέρνησης στη δικαιοδοσία της οποίας υπάγονται εάν δεν υπάρχει διαφορά κινδύνου μεταξύ αυτών των ανοιγμάτων λόγω των ειδικών εξουσιών άντλησης εσόδων αυτών των περιφερειακών κυβερνήσεων και τοπικών αρχών και λόγω της ύπαρξης ειδικών θεσμικών ρυθμίσεων που περιορίζουν τον κίνδυνο αθέτησης των υποχρεώσεών τους.
Η ΕΑΤ τηρεί βάση δεδομένων, η οποία είναι διαθέσιμη στο κοινό, με όλες τις περιφερειακές κυβερνήσεις και τοπικές αρχές εντός της Ένωσης τα ανοίγματα έναντι των οποίων αντιμετωπίζονται ως ανοίγματα έναντι των κεντρικών κυβερνήσεών τους από τις σχετικές αρμόδιες αρχές.
3. Ανοίγματα έναντι εκκλησιών και θρησκευτικών κοινοτήτων που έχουν συσταθεί υπό μορφή νομικού προσώπου βάσει νόμου, στο βαθμό που αυτές εισπράττουν φόρους βάσει νομοθεσίας που τους παρέχει το δικαίωμα να το πράττουν, θεωρούνται ως ανοίγματα έναντι περιφερειακών κυβερνήσεων και τοπικών αρχών. Σε αυτή, την περίπτωση, η παράγραφος 2 δεν εφαρμόζεται και, για τους σκοπούς του άρθρου 150 παράγραφος 1 στοιχείο α), η έγκριση για εφαρμογή της τυποποιημένης προσέγγισης δεν αποκλείεται.
4. Εάν οι αρμόδιες αρχές τρίτης χώρας που εφαρμόζει εποπτικές και κανονιστικές ρυθμίσεις τουλάχιστον ισοδύναμες με εκείνες που ισχύουν στην Ένωση αντιμετωπίζουν τα ανοίγματα έναντι περιφερειακών κυβερνήσεων ή τοπικών αρχών ως ανοίγματα έναντι της κεντρικής τους κυβέρνησης και δεν υπάρχει διαφορά στον κίνδυνο μεταξύ των δύο ανοιγμάτων λόγω των ειδικών εξουσιών άντλησης εσόδων αυτών των περιφερειακών κυβερνήσεων και τοπικών αρχών και λόγω της ύπαρξης ειδικών θεσμικών ρυθμίσεων που περιορίζουν τον κίνδυνο αθέτησης των υποχρεώσεών τους, τα ιδρύματα δύνανται να σταθμίζουν τα ανοίγματα έναντι των εν λόγω περιφερειακών κυβερνήσεων και τοπικών αρχών με τον ίδιο τρόπο.
Για τους σκοπούς της παρούσας παραγράφου, η Επιτροπή μπορεί να θεσπίζει, μέσω εκτελεστικών πράξεων και με την επιφύλαξη της διαδικασίας εξέτασης που αναφέρεται στο άρθρο 464 παράγραφος 2, απόφαση σχετικά με το αν μια τρίτη χώρα εφαρμόζει εποπτικές και κανονιστικές ρυθμίσεις τουλάχιστον ισοδύναμες με εκείνες που ισχύουν στην Ένωση. Εάν δεν εκδοθεί σχετική απόφαση, έως την 1η Ιανουαρίου 2015, τα ιδρύματα μπορούν να συνεχίσουν να εφαρμόζουν την αντιμετώπιση που προβλέπεται στην παρούσα παράγραφο για την τρίτη χώρα εάν οι σχετικές αρμόδιες αρχές είχαν εγκρίνει την εν λόγω τρίτη χώρα ως επιλέξιμη για τη σχετική αντιμετώπιση πριν από την 1η Ιανουαρίου 2014.
5. Τα ανοίγματα έναντι περιφερειακών κυβερνήσεων και τοπικών αρχών των κρατών μελών που δεν αναφέρονται στις παραγράφους 2 έως 4 και τα οποία είναι εκπεφρασμένα και χρηματοδοτούμενα στο εγχώριο νόμισμα της εν λόγω περιφερειακής κυβέρνησης και τοπικής αρχής σταθμίζονται με συντελεστή στάθμισης κινδύνου 20 %.
Άρθρο 116
Ανοίγματα έναντι οντοτήτων του δημόσιου τομέα
1. Στα ανοίγματα έναντι οντοτήτων του δημόσιου τομέα για τα οποία δεν διατίθεται πιστοληπτική αξιολόγηση από καθορισμένο για το σκοπό αυτό ΕΟΠΑ εφαρμόζεται συντελεστής στάθμισης κινδύνου σύμφωνα με τη βαθμίδα πιστωτικής ποιότητας στην οποία κατατάσσονται τα ανοίγματα έναντι της κεντρικής κυβέρνησης στη δικαιοδοσία της οποίας εδρεύει η οντότητα του δημόσιου τομέα σύμφωνα με τον Πίνακα 2 κατωτέρω:
Πίνακας 2
Βαθμίδα πιστωτικής ποιότητας στην οποία κατατάσσεται η κεντρική κυβέρνηση
1
2
3
4
5
6
Συντελεστής στάθμισης κινδύνου
20 %
50 %
100 %
100 %
100 %
150 %
Για τα ανοίγματα έναντι οντοτήτων του δημόσιου τομέα που εδρεύουν σε χώρες των οποίων η κεντρική κυβέρνηση δεν αποτελεί αντικείμενο διαβάθμισης, ο συντελεστής στάθμισης κινδύνου είναι 100 %.
2. Τα ανοίγματα οντοτήτων του δημόσιου τομέα που έχουν πιστοληπτική αξιολόγηση από καθορισμένο για το σκοπό αυτό ΕΟΠΑ αντιμετωπίζονται σύμφωνα με το άρθρο 120. Η προνομιακή αντιμετώπιση των βραχυπρόθεσμων ανοιγμάτων που αναφέρεται στο άρθρο 119 παράγραφος 2 και στο άρθρο 120 παράγραφος 2 δεν εφαρμόζεται στις εν λόγω οντότητες.
3. Στα ανοίγματα έναντι οντοτήτων του δημόσιου τομέα με αρχική ληκτότητα τριών μηνών ή λιγότερο εφαρμόζεται συντελεστής στάθμισης κινδύνου 20 %.
4. Σε εξαιρετικές περιστάσεις, τα ανοίγματα έναντι οντοτήτων του δημόσιου τομέα μπορούν να αντιμετωπίζονται ως ανοίγματα έναντι της κεντρικής κυβέρνησης, περιφερειακής κυβέρνησης ή τοπικής αρχής στη δικαιοδοσία της οποίας εδρεύουν αυτές, εφόσον κατά την κρίση των αρμόδιων αρχών της δικαιοδοσίας αυτής δεν υπάρχει διαφορά κινδύνου μεταξύ αυτών και εκείνων των ανοιγμάτων, καθόσον τα πρώτα είναι δεόντως εγγυημένα από την κεντρική κυβέρνηση, την περιφερειακή κυβέρνηση ή την τοπική αρχή.
5. Όταν οι αρμόδιες αρχές τρίτης χώρας με εποπτικές και κανονιστικές ρυθμίσεις τουλάχιστον ισοδύναμες με εκείνες που ισχύουν στην Ένωση αντιμετωπίζουν τα ανοίγματα έναντι οντοτήτων του δημόσιου τομέα σύμφωνα με την παράγραφο 1 ή 2, τα ιδρύματα μπορεί να σταθμίζουν με τον ίδιο τρόπο τα ανοίγματα έναντι αυτών των οντοτήτων του δημόσιου τομέα. Διαφορετικά τα ιδρύματα εφαρμόζουν συντελεστή στάθμισης κινδύνου 100 %.
Για τους σκοπούς της παρούσας παραγράφου, η Επιτροπή μπορεί να θεσπίζει, μέσω εκτελεστικών πράξεων και με την επιφύλαξη της διαδικασίας εξέτασης που αναφέρεται στο άρθρο 464 παράγραφος 2, απόφαση σχετικά με το αν μια τρίτη χώρα εφαρμόζει εποπτικές και κανονιστικές ρυθμίσεις τουλάχιστον ισοδύναμες με εκείνες που ισχύουν στην Ένωση. Εάν δεν εκδοθεί σχετική απόφαση, έως την 1η Ιανουαρίου 2015, τα ιδρύματα μπορούν να συνεχίσουν να εφαρμόζουν την αντιμετώπιση που προβλέπεται στην παρούσα παράγραφο για την τρίτη χώρα εάν οι σχετικές αρμόδιες αρχές είχαν εγκρίνει την εν λόγω τρίτη χώρα ως επιλέξιμη για τη σχετική αντιμετώπιση πριν από την 1η Ιανουαρίου 2014.
Άρθρο 117
Ανοίγματα έναντι πολυμερών τραπεζών ανάπτυξης
1. Τα ανοίγματα έναντι πολυμερών τραπεζών ανάπτυξης που δεν αναφέρονται στην παράγραφο 2 αντιμετωπίζονται με τον ίδιο τρόπο όπως τα ανοίγματα έναντι ιδρυμάτων. Η προνομιακή αντιμετώπιση των βραχυπρόθεσμων ανοιγμάτων που αναφέρεται στο άρθρο 119 παράγραφος 2, στο άρθρο 120 παράγραφος 2 και στο άρθρο 121 παράγραφος 3 δεν εφαρμόζεται.
Η Διαμερικανική Εταιρεία Επενδύσεων (Inter-American Investment Corporation), η Παρευξείνια Τράπεζα (Black Sea Trade and Development Bank), η Κεντροαμερικανική Τράπεζα Οικονομικής Ολοκλήρωσης (Central American Bank for Economic Integration) και η CAF-Αναπτυξιακή Τράπεζα της Λατινικής Αμερικής (CAF-Development Bank of Latin America) θεωρούνται πολυμερείς τράπεζες ανάπτυξης.
2. Στα ανοίγματα έναντι των ακόλουθων πολυμερών τραπεζών ανάπτυξης εφαρμόζεται συντελεστής στάθμισης κινδύνου 0 %:
α)
Διεθνής Τράπεζα Ανασυγκρότησης και Ανάπτυξης,
β)
Διεθνής Εταιρεία Χρηματοδοτήσεων,
γ)
Διαμερικανική Τράπεζα Ανάπτυξης,
δ)
Ασιατική Τράπεζα Ανάπτυξης,
ε)
Αφρικανική Τράπεζα Ανάπτυξης,
στ)
Τράπεζα Ανάπτυξης του Συμβουλίου της Ευρώπης,
ζ)
Σκανδιναβική Τράπεζα Επενδύσεων,
η)
Τράπεζα Ανάπτυξης της Καραϊβικής,
θ)
Ευρωπαϊκή Τράπεζα Ανασυγκρότησης και Ανάπτυξης,
ι)
Ευρωπαϊκή Τράπεζα Επενδύσεων,
ια)
Ευρωπαϊκό Ταμείο Επενδύσεων,
ιβ)
Πολυμερής Οργανισμός για την Εγγύηση των Επενδύσεων,
ιγ)
Διεθνής Χρηματοδοτική Διευκόλυνση για Ανοσοποίηση,
ιδ)
Ισλαμική Τράπεζα Ανάπτυξης.
3. Στο τμήμα του εγγεγραμμένου και μη καταβεβλημένου κεφαλαίου του Ευρωπαϊκού Ταμείου Επενδύσεων εφαρμόζεται συντελεστής στάθμισης κινδύνου 20 %.
Άρθρο 118
Ανοίγματα έναντι διεθνών οργανισμών
Στα ανοίγματα έναντι των ακόλουθων διεθνών οργανισμών εφαρμόζεται συντελεστής στάθμισης κινδύνου 0 %:
α)
Ένωση,
β)
Διεθνές Νομισματικό Ταμείο,
γ)
Τράπεζα Διεθνών Διακανονισμών,
δ)
Ευρωπαϊκό Ταμείο Χρηματοπιστωτικής Σταθερότητας,
ε)
Ευρωπαϊκός Μηχανισμός Σταθερότητας,
στ)
οποιοδήποτε διεθνές χρηματοδοτικό ίδρυμα που έχει συσταθεί από δύο ή περισσότερα κράτη μέλη, με στόχο την κινητοποίηση της χρηματοδότησης και την παροχή χρηματοδοτικής συνδρομής προς όφελος των μελών του, τα οποία βιώνουν ή απειλούνται από σοβαρά προβλήματα χρηματοδότησης.
Άρθρο 119
Ανοίγματα έναντι ιδρυμάτων
1. Στα ανοίγματα έναντι ιδρυμάτων που έχουν πιστοληπτική αξιολόγηση από καθορισμένο για το σκοπό αυτό ΕΟΠΑ εφαρμόζεται συντελεστής στάθμισης σύμφωνα με το άρθρο 120. Στα ανοίγματα έναντι ιδρυμάτων για τα οποία δεν διατίθεται πιστοληπτική αξιολόγηση από καθορισμένο για το σκοπό αυτό ΕΟΠΑ εφαρμόζεται συντελεστής στάθμισης σύμφωνα με το άρθρο 121.
2. Στα ανοίγματα έναντι ιδρυμάτων με εναπομένουσα ληκτότητα ίση ή μικρότερη των τριών μηνών που είναι εκπεφρασμένα και χρηματοδοτούμενα στο εθνικό νόμισμα του πιστούχου, εφαρμόζεται συντελεστής στάθμισης κινδύνου λιγότερο ευνοϊκός κατά μία κατηγορία από τον προνομιακό συντελεστή στάθμισης, όπως περιγράφεται στο άρθρο 109 παράγραφοι 4 ως 7, που εφαρμόζεται στα ανοίγματα έναντι της κεντρικής κυβέρνησης στη δικαιοδοσία της οποίας εδρεύουν.
3. Σε κανένα άνοιγμα με εναπομένουσα ληκτότητα μικρότερη ή ίση των τριών μηνών που είναι εκπεφρασμένο και χρηματοδοτούμενο στο εθνικό νόμισμα του πιστούχου δεν εφαρμόζεται συντελεστής στάθμισης κινδύνου χαμηλότερος του 20 %.
4. Τα ανοίγματα έναντι ιδρύματος υπό μορφή ελάχιστων αποθεματικών που απιατούνται από την ΕΚΤ ή την κεντρική τράπεζα κράτους μέλους, μπορούν να σταθμίζονται ως ανοίγματα έναντι της κεντρικής τράπεζας του εν λόγω κράτους μέλους εφόσον:
α)
τα αποθεματικά διατηρούνται σύμφωνα με τον κανονισμό (ΕΚ) αριθ. 1745/2003 της Ευρωπαϊκής Κεντρικής Τράπεζας, της 12ης Σεπτεμβρίου 2003, σχετικά με τη θέσπιση υποχρέωσης ελάχιστου αποθεματικού (29) ή σύμφωνα με εθνικές απαιτήσεις καθ’ όλα ισοδύναμες προς τον εν λόγω κανονισμό,
β)
στην περίπτωση πτώχευσης ή αφερεγγυότητας του ιδρύματος το οποίο διατηρεί τα αποθεματικά, αυτά επιστρέφονται εγκαίρως και πλήρως στο ίδρυμα και δεν διατίθενται για την κάλυψη άλλων υποχρεώσεων του ιδρύματος.
5. Τα ανοίγματα έναντι ιδρυμάτων του χρηματοπιστωτικού τομέα που έχουν λάβει άδεια λειτουργίας και εποπτεύονται από τις αρμόδιες αρχές και τα οποία υπόκεινται σε απαιτήσεις προληπτικής εποπτείας ισοδύναμες με εκείνες που εφαρμόζονται στα ιδρύματα όσον αφορά την ευρωστία, αντιμετωπίζονται όπως τα ανοίγματα έναντι ιδρυμάτων.
Άρθρο 120
Ανοίγματα έναντι διαβαθμισμένων ιδρυμάτων
1. Στα ανοίγματα έναντι ιδρυμάτων με εναπομένουσα ληκτότητα μεγαλύτερη των τριών μηνών που έχουν πιστοληπτική αξιολόγηση από καθορισμένο για το σκοπό αυτό ΕΟΠΑ εφαρμόζεται συντελεστής στάθμισης κινδύνου σύμφωνα με τον πίνακα 3 που αντιστοιχεί στην πιστοληπτική αξιολόγηση του ΕΟΠΑ σύμφωνα με το άρθρο 136.
Πίνακας 3
Βαθμίδα πιστωτικής ποιότητας
1
2
3
4
5
6
Συντελεστής στάθμισης κινδύνου
20 %
50 %
50 %
100 %
100 %
150 %
2. Στα ανοίγματα έναντι ιδρυμάτων με εναπομένουσα ληκτότητα μικρότερη ή ίση των τριών μηνών που έχουν πιστοληπτική αξιολόγηση από καθορισμένο για το σκοπό αυτό ΕΟΠΑ εφαρμόζεται συντελεστής στάθμισης σύμφωνα με τον πίνακα 4 που αντιστοιχεί στην πιστοληπτική αξιολόγηση του ΕΟΠΑ σύμφωνα με το άρθρο 136.
Πίνακας 4
Βαθμίδα πιστωτικής ποιότητας
1
2
3
4
5
6
Συντελεστής στάθμισης κινδύνου
20 %
20 %
20 %
50 %
50 %
150 %
3. Η αλληλεπίδραση μεταξύ της αντιμετώπισης της βραχυπρόθεσμης πιστοληπτικής αξιολόγησης δυνάμει του άρθρου 131 και της γενικής προνομιακής αντιμετώπισης των βραχυπρόθεσμων ανοιγμάτων που προβλέπεται στην παράγραφο 2 είναι η εξής:
α)
εάν δεν υπάρχει βραχυπρόθεσμη πιστοληπτική αξιολόγηση, εφαρμόζεται η γενική προνομιακή αντιμετώπιση των βραχυπρόθεσμων ανοιγμάτων της παραγράφου 2 σε όλα τα ανοίγματα έναντι ιδρυμάτων με εναπομένουσα ληκτότητα μικρότερη ή ίση των τριών μηνών,
β)
εάν υπάρχει βραχυπρόθεσμη αξιολόγηση που συνεπάγεται την εφαρμογή ευνοϊκότερου ή ισοδύναμου συντελεστή στάθμισης κινδύνου με εκείνον της γενικής προνομιακής αντιμετώπισης των βραχυπρόθεσμων ανοιγμάτων της παραγράφου 2, η βραχυπρόθεσμη αξιολόγηση χρησιμοποιείται μόνο για το εν λόγω άνοιγμα. Στα άλλα βραχυπρόθεσμα ανοίγματα εφαρμόζεται η γενική προνομιακή αντιμετώπιση που αναφέρεται στην παράγραφο 2,
γ)
εάν υπάρχει βραχυπρόθεσμη αξιολόγηση που συνεπάγεται την εφαρμογή λιγότερο ευνοϊκού συντελεστή στάθμισης κινδύνου από εκείνον της γενικής προνομιακής αντιμετώπισης των βραχυπρόθεσμων ανοιγμάτων, όπως ορίζεται στην παράγραφο 2, η γενική προνομιακή αντιμετώπιση των βραχυπρόθεσμων ανοιγμάτων δεν χρησιμοποιείται και σε όλες τις βραχυπρόθεσμες απαιτήσεις χωρίς διαβάθμιση εφαρμόζεται ο ίδιος συντελεστής στάθμισης κινδύνου με εκείνον της εν λόγω βραχυπρόθεσμης αξιολόγησης.
Άρθρο 121
Ανοίγματα έναντι μη διαβαθμισμένων ιδρυμάτων
1. Στα ανοίγματα έναντι ιδρυμάτων για τα οποία δεν διατίθεται πιστοληπτική αξιολόγηση από καθορισμένο για το σκοπό αυτό ΕΟΠΑ εφαρμόζεται συντελεστής στάθμισης κινδύνου σύμφωνα με τη βαθμίδα πιστωτικής ποιότητας στην οποία κατατάσσονται τα ανοίγματα έναντι της κεντρικής κυβέρνησης στη δικαιοδοσία της οποίας εδρεύει το ίδρυμα σύμφωνα με τον Πίνακα 5.
Πίνακας 5
Βαθμίδα πιστωτικής ποιότητας στην οποία κατατάσσεται η κεντρική κυβέρνηση
1
2
3
4
5
6
Συντελεστής στάθμισης κινδύνου του ανοίγματος
20 %
50 %
100 %
100 %
100 %
150 %
2. Για τα ανοίγματα έναντι μη διαβαθμισμένων ιδρυμάτων που εδρεύουν σε χώρες των οποίων η κεντρική κυβέρνηση δεν είναι διαβαθμισμένη, ο συντελεστής στάθμισης κινδύνου είναι 100 %.
3. Στα ανοίγματα έναντι μη διαβαθμισμένων ιδρυμάτων με αρχική πραγματική ληκτότητα τριών μηνών ή λιγότερο εφαρμόζεται συντελεστής στάθμισης κινδύνου 20 %.
4. Κατά παρέκκλιση από τις παραγράφους 2 και 3 σχετικά με τα ανοίγματα χρηματοδότησης του εμπορίου που αναφέρονται στο άρθρο 162 παράγραφος 3 δεύτερο εδάφιο στοιχείο β) έναντι μη διαβαθμισμένων ιδρυμάτων, ο συντελεστής στάθμισης κινδύνου είναι 50 % και όταν η εναπομένουσα ληκτότητα των εν λόγω ανοιγμάτων χρηματοδότησης του εμπορίου έναντι μη διαβαθμισμένων ιδρυμάτων είναι ίση ή μικρότερη των τριών μηνών, ο συντελεστής στάθμισης κινδύνου είναι 20 %.
Άρθρο 122
Ανοίγματα έναντι επιχειρήσεων
1. Στα ανοίγματα που έχουν πιστοληπτική αξιολόγηση από καθορισμένο για το σκοπό αυτό ΕΟΠΑ εφαρμόζεται συντελεστής στάθμισης κινδύνου σύμφωνα με τον πίνακα 6 που αντιστοιχεί στην πιστοληπτική αξιολόγηση του ΕΟΠΑ σύμφωνα με το άρθρο 136.
Πίνακας 6
Βαθμίδα πιστωτικής ποιότητας
1
2
3
4
5
6
Συντελεστής στάθμισης κινδύνου
20 %
50 %
100 %
100 %
150 %
150 %
2. Στα ανοίγματα για τα οποία δεν υπάρχει διαθέσιμη πιστοληπτική αξιολόγηση εφαρμόζεται συντελεστής στάθμισης κινδύνου 100 % ή ο συντελεστής στάθμισης κινδύνου των ανοιγμάτων έναντι της κεντρικής κυβέρνησης στη δικαιοδοσία της οποίας υπάγεται η επιχείρηση, όποιος είναι υψηλότερος.
Άρθρο 123
Ανοίγματα λιανικής τραπεζικής
Στα ανοίγματα που πληρούν τα κατωτέρω κριτήρια εφαρμόζεται συντελεστής στάθμισης κινδύνου 75 %:
α)
το άνοιγμα αφορά φυσικό πρόσωπο ή πρόσωπα ή μικρομεσαία επιχείρηση (ΜΜΕ),
β)
το άνοιγμα εντάσσεται σε έναν μεγάλο αριθμό ανοιγμάτων με παρόμοια χαρακτηριστικά, ώστε να είναι πολύ μειωμένοι οι κίνδυνοι που απορρέουν από τέτοιου είδους δανειοδοσία,
γ)
το συνολικό ποσό που οφείλει ο πιστούχος ή η οφειλέτρια ομάδα συνδεδεμένων πελατών στο ίδρυμα καθώς και στη μητρική επιχείρηση και τις θυγατρικές της, περιλαμβανομένων τυχόν ανοιγμάτων σε αθέτηση αλλά εξαιρουμένων των ανοιγμάτων που είναι πλήρως εξασφαλισμένα με ακίνητα που προορίζονται για κατοικία τα οποία υπάγονται στις κατηγορίες ανοίγματος σύμφωνα με το άρθρο 112 στοιχείο θ), δεν πρέπει, εξ’όσων γνωρίζει το ίδρυμα, να υπερβαίνει το 1 εκατομμύριο ευρώ. Το ίδρυμα προβαίνει σε εύλογες ενέργειες προκειμένου να αποκτήσει γνώση των σχετικών πληροφοριών.
Ανοίγματα υπό τη μορφή τίτλων δεν μπορούν να υπαχθούν στην κατηγορία των ανοιγμάτων λιανικής τραπεζικής.
Ανοίγματα που δεν συμμορφώνονται με τα κριτήρια που αναφέρονται στα στοιχεία α) έως γ) του πρώτου εδαφίου δεν είναι επιλέξιμα για την κατηγορία ανοιγμάτων λιανικής τραπεζικής.
Η παρούσα αξία των ελάχιστων καταβλητέων πληρωμών λιανικής χρηματοδοτικής μίσθωσης είναι επιλέξιμη για την κατηγορία ανοιγμάτων λιανικής τραπεζικής.
Άρθρο 124
Ανοίγματα που εξασφαλίζονται με υποθήκες επί ακίνητης περιουσίας
1. Σε ένα άνοιγμα ή σε οποιοδήποτε τμήμα του που εξασφαλίζεται πλήρως με υποθήκη επί ακίνητης περιουσίας εφαρμόζεται συντελεστής στάθμισης κινδύνου 100 %, εάν δεν πληρούνται οι προϋποθέσεις δυνάμει των άρθρων 125 και 126, με εξαίρεση οποιοδήποτε τμήμα του ανοίγματος που κατατάσσεται σε άλλη κατηγορία. Στο τμήμα του ανοίγματος που υπερβαίνει την αξία υποθήκης του ακινήτου εφαρμόζεται ο συντελεστής στάθμισης κινδύνου που εφαρμόζεται στα μη εξασφαλισμένα ανοίγματα του εμπλεκόμενου αντισυμβαλλομένου.
Το τμήμα ενός ανοίγματος που αντιμετωπίζεται ως πλήρως εξασφαλισμένο με υποθήκη επί ακίνητης περιουσίας δεν μπορεί να υπερβαίνει το ενυπόθηκο ποσό της αγοραίας αξίας ή, στα κράτη μέλη που έχουν προβλέψει στις νομοθετικές ή κανονιστικές διατάξεις τους αυστηρά κριτήρια για την εκτίμηση της αξίας του ενυπόθηκου ακινήτου, την αξία του εν λόγω ενυπόθηκου ακινήτου.
2. Με βάση τα δεδομένα που συλλέγονται δυνάμει του άρθρου 101 και οποιουσδήποτε σχετικούς δείκτες, οι αρμόδιες αρχές εκτιμούν περιοδικά και τουλάχιστον μια φορά τον χρόνο εάν ο συντελεστής στάθμισης κινδύνου 35 % για τα ανοίγματα που εξασφαλίζονται με ακίνητα που προορίζονται για κατοικία σύμφωνα με το άρθρο 125 και ο συντελεστής στάθμισης κινδύνου 50 % για τα ανοίγματα που εξασφαλίζονται με εμπορικά ακίνητα σύμφωνα με το άρθρο 126 τα οποία βρίσκονται στην επικράτειά τους, είναι κατάλληλοι με βάση τα εξής:
α)
εμπειρία ζημίας των ανοιγμάτων που εξασφαλίζονται με ακίνητα,
β)
μελλοντικές εξελίξεις της αγοράς ακινήτων.
Οι αρμόδιες αρχές δύνανται να ορίσουν υψηλότερο συντελεστή στάθμισης ή αυστηρότερα κριτήρια από αυτά που προβλέπονται στο άρθρο 125 παράγραφος 2 και το άρθρο 126 παράγραφος 2, ανάλογα με την περίπτωση, για λόγους χρηματοπιστωτικής σταθερότητας.
Για τα ανοίγματα που εξασφαλίζονται με ακίνητα που προορίζονται για κατοικία, η αρμόδια αρχή ορίζει ως συντελεστή στάθμισης κινδύνου ένα ποσοστό από 35 % έως και 150 %.
Για τα ανοίγματα που εξασφαλίζονται με εμπορικά ακίνητα, η αρμόδια αρχή ορίζει ως συντελεστή στάθμισης κινδύνου ένα ποσοστό από 50 % έως και 150 %.
Εντός των ορίων αυτών, ο υψηλότερος συντελεστής στάθμισης κινδύνου ορίζεται με βάση την εμπειρία ζημίας και λαμβανομένων υπόψη των μελλοντικών εξελίξεων της αγοράς ακινήτων και της χρηματοπιστωτικής σταθερότητας. Όταν από την εκτίμηση προκύπτει ότι οι συντελεστές στάθμισης κινδύνου που ορίζονται στο άρθρο 125 παράγραφος 2 και το άρθρο 126 παράγραφος 2 δεν αντανακλούν τους πραγματικούς κινδύνους που συνδέονται με μία ή περισσότερες κατηγορίες ακινήτων των ανοιγμάτων αυτών, που εξασφαλίζονται πλήρως με ακίνητα που προορίζονται για κατοικία ή εμπορικά ακίνητα τα οποία βρίσκονται σε ένα ή περισσότερα τμήματα του εδάφους του συγκεκριμένου κράτους μέλους, οι αρμόδιες αρχές ορίζουν, για τις εν λόγω κατηγορίες ακινήτων των ανοιγμάτων, υψηλότερο συντελεστή στάθμισης κινδύνου αντίστοιχο προς τους πραγματικούς κινδύνους.
Οι αρμόδιες αρχές συμβουλεύονται την ΕΑΤ σχετικά με τις προσαρμογές των εφαρμοζόμενων συντελεστών στάθμισης κινδύνου και κριτηρίων, οι οποίες υπολογίζονται σύμφωνα με τα κριτήρια της παρούσας παραγράφου που προσδιορίζονται στα ρυθμιστικά τεχνικά πρότυπα της παραγράφου 4 του παρόντος άρθρου. Η ΕΑΤ δημοσιεύει τους συντελεστές στάθμισης κινδύνου και τα κριτήρια που ορίζουν οι αρμόδιες αρχές για τα ανοίγματα που αναφέρονται στα άρθρα 125, 126 και 199.
3. Εάν οι αρμόδιες αρχές ορίσουν υψηλότερο συντελεστή στάθμισης κινδύνου ή αυστηρότερα κριτήρια, τα ιδρύματα έχουν στη διάθεσή τους μεταβατική περίοδο έξι μηνών για να εφαρμόσουν το νέο συντελεστή στάθμισης κινδύνου.
4. Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων προκειμένου να διευκρινίσει τα εξής:
α)
αυστηρά κριτήρια για την εκτίμηση της αξίας του ενυπόθηκου ακινήτου που αναφέρεται στην παράγραφο 1,
β)
τις προϋποθέσεις της παραγράφου 2 τις οποίες λαμβάνουν υπόψη τους οι αρμόδιες αρχές για τον προσδιορισμό υψηλότερων συντελεστών στάθμισης κινδύνου και ιδίως τον όρο «λόγοι χρηματοπιστωτικής σταθερότητας».
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή το αργότερο έως τις 31 Δεκεμβρίου 2014.
Ανατίθεται στην Επιτροπή η εξουσία να εγκρίνει τα ρυθμιστικά τεχνικά πρότυπα που προβλέπονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με τα άρθρα 10 έως 14 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
5. Τα ιδρύματα κάθε κράτους μέλους εφαρμόζουν τους συντελεστές στάθμισης κινδύνου και τα κριτήρια που έχουν προσδιοριστεί από τις αρμόδιες αρχές άλλου κράτους μέλους σε ανοίγματα που εξασφαλίζονται με εμπορικά ακίνητα και ακίνητα που προορίζονται για κατοικία που βρίσκονται στο εν λόγω κράτος μέλος.
Άρθρο 125
Ανοίγματα που εξασφαλίζονται πλήρως και καθ’ολοκληρία με υποθήκες επί ακινήτων που προορίζονται για κατοικία
1. Εάν δεν αποφασιστεί κάτι διαφορετικό από τις αρμόδιες αρχές σύμφωνα με το άρθρο 124 παράγραφος 2, τα ανοίγματα που εξασφαλίζονται πλήρως με υποθήκες επί ακινήτων που προορίζονται για κατοικία αντιμετωπίζονται ως εξής:
α)
στα ανοίγματα ή τμήματα αυτών που εξασφαλίζονται πλήρως και καθ’ ολοκληρία με ακίνητα που προορίζονται για κατοικία τα οποία κατοικούνται ή θα κατοικηθούν ή εκμισθώνονται ή θα εκμισθωθούν από τον ιδιοκτήτη ή από τον πραγματικό δικαιούχο στην περίπτωση των προσωπικών επενδυτικών εταιρειών εφαρμόζεται συντελεστής στάθμισης 35 %,
β)
στα ανοίγματα έναντι μισθωτή στα πλαίσια πράξεων χρηματοδοτικής μίσθωσης ακινήτων κατοικίας στις οποίες το ίδρυμα είναι ο εκμισθωτής και ο μισθωτής έχει δικαίωμα αγοράς, εφαρμόζεται συντελεστής 35 %, εφόσον το άνοιγμα του ιδρύματος είναι πλήρως εξασφαλισμένο λόγω του ότι διατηρεί την κυριότητα του ακινήτου.
2. Τα ιδρύματα θεωρούν ένα άνοιγμα ή τμήμα ανοίγματος ως πλήρως και καθ’ολοκληρία εξασφαλισμένο για τους σκοπούς της παραγράφου 1 μόνο αν πληρούνται οι κατωτέρω προϋποθέσεις:
α)
η αξία του ακινήτου δεν εξαρτάται σε ουσιαστικό βαθμό από την πιστωτική ποιότητα του πιστούχου. Τα ιδρύματα δύνανται να αποκλείουν από τον προσδιορισμό της ουσίας της εν λόγω εξάρτησης περιπτώσεις στις οποίες καθαρά μακροοικονομικοί παράγοντες επηρεάζουν τόσο την αξία του ακινήτου όσο και την τήρηση των υποχρεώσεων του πιστούχου,
β)
ο κίνδυνος του πιστούχου δεν εξαρτάται σε ουσιαστικό βαθμό από την απόδοση του υποκείμενου ακινήτου ή έργου αλλά από την ικανότητα του δανειζομένου να εξοφλήσει την οφειλή με έσοδα από άλλες πηγές, και κατά συνέπεια, η εξόφληση του δανείου δεν εξαρτάται ουσιωδώς από ενδεχόμενες χρηματορροές που σχετίζονται με το υποκείμενο ακίνητο που χρησιμοποιείται ως εξασφάλιση. Για τις εν λόγω άλλες πηγές, τα ιδρύματα προσδιορίζουν τους μέγιστους λόγους «δάνειο/έσοδα» ως μέρος της πιστοδοτικής τους πολιτικής και αντλούν επαρκείς αποδείξεις των σχετικών εσόδων κατά τη χορήγηση του δανείου,
γ)
πληρούνται οι ελάχιστες απαιτήσεις που προβλέπονται στο άρθρο 203 και οι κανόνες αποτίμησης του άρθρου 224 παράγραφος 1,
δ)
εκτός εάν ορίζεται κάτι διαφορετικό δυνάμει του άρθρου 124 παράγραφος 2, το τμήμα του δανείου στο οποίο εφαρμόζεται ο συντελεστής στάθμισης 35 % δεν υπερβαίνει το 80 % της αγοραίας αξίας του σχετικού ακινήτου ή το 80 % της αξίας του εν λόγω ενυπόθηκου ακινήτου στα κράτη μέλη που έχουν προβλέψει στις νομοθετικές ή κανονιστικές διατάξεις τους αυστηρά κριτήρια για την εκτίμηση της αξίας του ενυπόθηκου ακινήτου.
3. Τα ιδρύματα δύνανται να παρεκκλίνουν από την παράγραφο 2 στοιχείο β) για ανοίγματα που εξασφαλίζονται πλήρως και καθ’ολοκληρία με ακίνητα που προορίζονται για κατοικία που βρίσκονται στο έδαφος κράτους μέλους, εάν η αρμόδια αρχή του εν λόγω κράτους μέλους έχει δημοσιεύσει στοιχεία που αποδεικνύουν ότι στο έδαφός του υπάρχει από μακρού καλά αναπτυγμένη αγορά εμπορικών ακινήτων με ποσοστά ζημίας που δεν υπερβαίνουν τα κατωτέρω όρια:
α)
οι ζημίες που προέρχονται από δάνεια εξασφαλισμένα με ακίνητα που προορίζονται για κατοικία και αντιπροσωπεύουν έως και το 80 % της αγοραίας αξίας ή το 80 % της αξίας του ενυπόθηκου ακινήτου σε δεδομένο έτος, εκτός εάν αποφασιστεί κάτι διαφορετικό δυνάμει του άρθρου 124 παράγραφος 2, δεν υπερβαίνουν το 0,3 % των ανεξόφλητων υπόλοιπων δανείων που εξασφαλίζονται με ακίνητα που προορίζονται για κατοικία σε δεδομένο έτος,
β)
οι συνολικές ζημίες που απορρέουν από δάνεια εξασφαλισμένα με ακίνητα που προορίζονται για κατοικία δεν υπερβαίνουν το 0,5 % του ανεξόφλητου υπολοίπου αυτών των δανείων σε δεδομένο έτος.
4. Εάν ένα από τα δύο όρια της παραγράφου 3 δεν τηρείται σε δεδομένο έτος, η δυνατότητα εφαρμογής της παραγράφου 3 δεν μπορεί πλέον να χρησιμοποιηθεί, έχει δε εφαρμογή η προϋπόθεση της παραγράφου 2 στοιχείο β), έως ότου πληρωθούν εκ νέου σε επόμενο έτος οι προϋποθέσεις της παραγράφου 3.
Άρθρο 126
Ανοίγματα που εξασφαλίζονται πλήρως και καθ’ολοκληρία με υποθήκες επί εμπορικών ακινήτων
1. Εάν δεν αποφασιστεί κάτι διαφορετικό από τις αρμόδιες αρχές σύμφωνα με το άρθρο 124 παράγραφος 2, τα ανοίγματα που εξασφαλίζονται πλήρως και καθ’ολοκληρία με υποθήκες επί εμπορικών ακινήτων αντιμετωπίζονται ως εξής:
α)
στα ανοίγματα ή τμήματα αυτών που εξασφαλίζονται πλήρως και καθ’ολοκληρία με υποθήκες επί γραφείων ή άλλων εμπορικών ακινήτων μπορεί να εφαρμόζεται συντελεστής στάθμισης 50 %,
β)
στα ανοίγματα που σχετίζονται με πράξεις χρηματοδοτικής μίσθωσης γραφείων ή άλλων εμπορικών ακινήτων στις οποίες το ίδρυμα είναι ο εκμισθωτής και ο μισθωτής έχει δικαίωμα αγοράς, μπορεί να εφαρμόζεται συντελεστής 50 %, εφόσον το άνοιγμα του ιδρύματος είναι πλήρως και καθ’ολοκληρία εξασφαλισμένο λόγω του ότι διατηρεί την κυριότητα του ακινήτου.
2. Τα ιδρύματα θεωρούν ένα άνοιγμα ή τμήμα ανοίγματος ως πλήρως και καθ’ολοκληρία εξασφαλισμένο για τους σκοπούς της παραγράφου 1 μόνο αν πληρούνται οι κατωτέρω προϋποθέσεις:
α)
Η αξία του ακινήτου δεν εξαρτάται σε ουσιαστικό βαθμό από την πιστωτική ποιότητα του δανειζομένου. Τα ιδρύματα δύνανται να αποκλείουν από τον προσδιορισμό της ουσίας της εν λόγω εξάρτησης καταστάσεις στις οποίες καθαρά μακροοικονομικοί παράγοντες επηρεάζουν τόσο την αξία του ακινήτου όσο και την τήρηση των υποχρεώσεων του πιστούχου,
β)
Ο κίνδυνος του πιστούχου δεν εξαρτάται σε ουσιαστικό βαθμό από την απόδοση του υποκείμενου ακινήτου ή έργου αλλά από την ικανότητα του δανειζομένου να εξοφλήσει το χρέος με έσοδα από άλλες πηγές, και κατά συνέπεια, η εξόφληση του δανείου δεν εξαρτάται ουσιωδώς από ενδεχόμενες χρηματορροές που σχετίζονται με το υποκείμενο ακίνητο που χρησιμοποιείται ως εξασφάλιση,
γ)
πληρούνται οι ελάχιστες απαιτήσεις που προβλέπονται στο άρθρο 208 και οι κανόνες αποτίμησης του άρθρου 229 παράγραφος 1,
δ)
Ο συντελεστής στάθμισης κινδύνου 50 %, εκτός εάν ορίζεται κάτι διαφορετικό δυνάμει του άρθρου 124 παράγραφος 2, εφαρμόζεται στο τμήμα του δανείου που δεν υπερβαίνει το 50 % της αγοραίας αξίας του σχετικού ακινήτου ή το 60 % της αξίας του εν λόγω ενυπόθηκου ακινήτου, εκτός εάν ορίζεται κάτι διαφορετικό δυνάμει του άρθρου 124 παράγραφος 2, στα κράτη μέλη που έχουν προβλέψει στις νομοθετικές ή κανονιστικές διατάξεις τους αυστηρά κριτήρια για την εκτίμηση της αξίας του ενυπόθηκου ακινήτου.
3. Τα ιδρύματα δύνανται να παρεκκλίνουν από την παράγραφο 2 στοιχείο β) για ανοίγματα που εξασφαλίζονται πλήρως και καθ’ολοκληρία με υποθήκες επί εμπορικών ακινήτων που βρίσκονται στο έδαφος κράτους μέλους, εάν η αρμόδια αρχή του εν λόγω κράτους μέλους έχει δημοσιεύσει στοιχεία που αποδεικνύουν ότι στο έδαφός του υπάρχει από μακρού καλά αναπτυγμένη αγορά εμπορικών ακινήτων με ποσοστά ζημίας που δεν υπερβαίνουν τα κατωτέρω όρια:
α)
οι ζημίες που προέρχονται από δάνεια εξασφαλισμένα με εμπορικό ακίνητο και αντιπροσωπεύουν έως και το 50 % της αγοραίας αξίας ή το 60 % της αξίας του ενυπόθηκου ακινήτου, εκτός εάν ορίζεται διαφορετικά στο άρθρο 124 παράγραφος 2, δεν υπερβαίνουν το 0,3 % των ανεξόφλητων υπόλοιπων δανείων που εξασφαλίζονται με εμπορικά ακίνητα,
β)
οι συνολικές ζημίες που προέρχονται από δάνεια εξασφαλισμένα με εμπορικά ακίνητα δεν υπερβαίνουν το 0,5 % του ανεξόφλητου υπολοίπου αυτών των δανείων.
4. Εάν ένα από τα δύο όρια της παραγράφου 3 δεν τηρείται σε δεδομένο έτος, η δυνατότητα εφαρμογής της παραγράφου 3 δεν μπορεί πλέον να χρησιμοποιηθεί, έχει δε εφαρμογή η προϋπόθεση της παραγράφου 2 στοιχείο β), έως ότου πληρωθούν εκ νέου σε επόμενο έτος οι προϋποθέσεις της παραγράφου 3.
Άρθρο 127
Ανοίγματα σε αθέτηση
1. Στο μη εξασφαλισμένο τμήμα ενός στοιχείου ως προς το οποίο έχει επέλθει αθέτηση από τον οφειλέτη σύμφωνα με το άρθρο 178 ή, στην περίπτωση ανοιγμάτων λιανικής τραπεζικής, το μη εξασφαλισμένο τμήμα οποιασδήποτε πιστωτικής διευκόλυνσης ως προς την οποία έχει επέλθει αθέτηση σύμφωνα με το άρθρο 178 εφαρμόζεται συντελεστής στάθμισης κινδύνου:
α)
150 % εάν οι ειδικές προσαρμογές πιστωτικού κινδύνου αντιπροσωπεύουν τουλάχιστον το 20 % του μη εξασφαλισμένου τμήματος της αξίας του ανοίγματος σε περίπτωση που δεν θα εφαρμόζονταν οι εν λόγω προσαρμογές,
β)
100 % εάν οι ειδικές προσαρμογές πιστωτικού κινδύνου αντιπροσωπεύουν τουλάχιστον το 20 % του μη εξασφαλισμένου τμήματος της αξίας του ανοίγματος σε περίπτωση που δεν θα εφαρμόζονταν οι εν λόγω προσαρμογές.
2. Για τους σκοπούς του προσδιορισμού του εξασφαλισμένου μέρους του στοιχείου σε καθυστέρηση, επιλέξιμες εξασφαλίσεις και εγγυήσεις είναι εκείνες που είναι επιλέξιμες για τη μείωση του πιστωτικού κινδύνου σύμφωνα με το κεφάλαιο 4.
3. Στην αξία ανοίγματος που απομένει μετά την εφαρμογή ειδικών προσαρμογών πιστωτικού κινδύνου για τα ανοίγματα που εξασφαλίζονται πλήρως και καθ’ολοκληρία με υποθήκες επί ακινήτων που προορίζονται για κατοικία σύμφωνα με το άρθρο 125 εφαρμόζεται συντελεστής στάθμισης κινδύνου 100 % εάν έχει επέλθει αθέτηση σύμφωνα με το άρθρο 178.
4. Στην αξία ανοίγματος που απομένει μετά την εφαρμογή ειδικών προσαρμογών πιστωτικού κινδύνου για τα ανοίγματα που εξασφαλίζονται πλήρως και καθ’ολοκληρία με υποθήκες επί εμπορικών ακινήτων σύμφωνα με το άρθρο 126 εφαρμόζεται συντελεστής στάθμισης κινδύνου 100 % εάν έχει επέλθει αθέτηση σύμφωνα με το άρθρο 178.
Άρθρο 128
Στοιχεία που σχετίζονται με ιδιαίτερα υψηλούς κινδύνους
1. Τα ιδρύματα εφαρμόζουν συντελεστή στάθμισης κινδύνου 150 % σε ανοίγματα, συμπεριλαμβανομένων των ανοιγμάτων υπό τη μορφή μετοχών ή μεριδίων σε ΟΣΕ, τα οποία σχετίζονται με ιδιαίτερα υψηλούς κινδύνους, αν συντρέχει περίπτωση.
2. Στα ανοίγματα με ιδιαίτερα υψηλούς κινδύνους συγκαταλέγονται όλα τα κατωτέρω ανοίγματα:
α)
επενδύσεις σε εταιρείες επιχειρηματικών συμμετοχών,
β)
επενδύσεις σε ΟΕΕ όπως ορίζονται στο άρθρο 4 παράγραφος 1 στοιχείο α) της οδηγίας 2011/61/ΕΕ εκτός αν η εντολή του οργανισμού δεν επιτρέπει υψηλότερη μόχλευση από την απαιτούμενη βάσει του άρθρου 51 παράγραφος 3 της οδηγίας 2009/65/ΕΚ,
γ)
επενδύσεις σε ιδιωτικά επενδυτικά κεφάλαια,
δ)
κερδοσκοπική χρηματοδότηση ακίνητης περιουσίας.
3. Όταν αξιολογούν εάν ένα άνοιγμα διαφορετικό από τα ανοίγματα που αναφέρονται στην παράγραφο 2 στο πρώτο εδάφιο σχετίζεται με ιδιαίτερα υψηλούς κινδύνους, τα ιδρύματα λαμβάνουν υπόψη τους τα κατωτέρω χαρακτηριστικά κινδύνου:
α)
υπάρχει υψηλός κίνδυνος ζημίας ως αποτέλεσμα αθέτησης του οφειλέτη,
β)
είναι αδύνατον να αξιολογηθεί επαρκώς εάν το άνοιγμα εμπίπτει στην περίπτωση του στοιχείου α).
Η ΕΑΤ εκδίδει κατευθυντήριες γραμμές που διευκρινίζουν ποια είδη ανοίγματος σχετίζονται με ιδιαίτερα υψηλό κίνδυνο και υπό ποιες περιστάσεις.
Οι εν λόγω κατευθυντήριες γραμμές εγκρίνονται σύμφωνα με το άρθρο 16 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
Άρθρο 129
Ανοίγματα υπό τη μορφή καλυμμένων ομολόγων
1. Προκειμένου να είναι επιλέξιμα για την προνομιακή αντιμετώπιση που προβλέπεται στις παραγράφους 4 και 5, τα ομόλογα που αναφέρονται στο άρθρο 52 παράγραφος 4 της οδηγίας 2009/65/ΕΚ (καλυμμένα ομόλογα) πληρούν τις απαιτήσεις της παραγράφου 7 και είναι εξασφαλισμένα με ένα από τα κατωτέρω επιλέξιμα στοιχεία ενεργητικού:
α)
ανοίγματα έναντι ή ανοίγματα καλυπτόμενα από την εγγύηση κεντρικών κυβερνήσεων, κεντρικών τραπεζών του ΕΣΚΤ, οντοτήτων του δημόσιου τομέα, περιφερειακών κυβερνήσεων ή τοπικών αρχών στην Ένωση,
β)
ανοίγματα έναντι ή ανοίγματα καλυπτόμενα από την εγγύηση κεντρικών κυβερνήσεων τρίτων χωρών, κεντρικών τραπεζών τρίτων χωρών, πολυμερών τραπεζών ανάπτυξης ή διεθνών οργανισμών που κατατάσσονται στην πρώτη βαθμίδα πιστωτικής ποιότητας του παρόντος κεφαλαίου και ανοίγματα έναντι ή ανοίγματα καλυπτόμενα από την εγγύηση οντοτήτων του δημόσιου τομέα τρίτων χωρών, περιφερειακών κυβερνήσεων τρίτων χωρών ή τοπικών αρχών τρίτων χωρών που σταθμίζονται κατά τον κίνδυνο ως ανοίγματα έναντι ιδρυμάτων ή κεντρικών κυβερνήσεων και κεντρικών τραπεζών σύμφωνα με το άρθρο 115 παράγραφος 1 ή 2 ή το άρθρο 116 παράγραφος 1, 2 4 αντίστοιχα και κατατάσσονται στην πρώτη βαθμίδα πιστωτικής ποιότητας του παρόντος κεφαλαίου, και ανοίγματα κατά την έννοια της παρούσας παραγράφου που κατατάσσονται στη δεύτερη βαθμίδα πιστωτικής ποιότητας του παρόντος κεφαλαίου, εφόσον δεν υπερβαίνουν το 20 % του ονομαστικού ποσού των ανεξόφλητων καλυμμένων ομολόγων των εκδιδόντων ιδρυμάτων,
γ)
ανοίγματα έναντι ιδρυμάτων που κατατάσσονται στην πρώτη βαθμίδα πιστωτικής ποιότητας του παρόντος κεφαλαίου. Το σύνολο αυτών των ανοιγμάτων δεν υπερβαίνει το 15 % του ονομαστικού υπολοίπου των ανεξόφλητων καλυμμένων ομολόγων του εκδίδοντος ιδρύματος. Τα ανοίγματα έναντι ιδρυμάτων στην Ένωση με ληκτότητα που δεν υπερβαίνει τις 100 ημέρες δεν συνοδεύονται από την απαίτηση της πρώτης βαθμίδας, αλλά τα ιδρύματα αυτά κατατάσσονται τουλάχιστον στη δεύτερη βαθμίδα πιστωτικής ποιότητας του παρόντος κεφαλαίου,
δ)
δάνεια που εξασφαλίζονται:
i)
με ακίνητα που προορίζονται για κατοικία έως το μικρότερο ποσό μεταξύ του ονομαστικού ποσού των υποθηκών, συνεκτιμώντας με κάθε προηγούμενη υποθήκη, και του 80 % της αξίας του ενυπόθηκου ακινήτου ή
ii)
με μερίδια με εξοφλητική προτεραιότητα που έχουν εκδοθεί από γαλλικά Fonds Communs de Titrisation ή ανάλογες οντότητες τιτλοποίησης διεπόμενες από τη νομοθεσία κράτους μέλους που τιτλοποιεί ανοίγματα σχετικά με ακίνητα κατοικίας. Σε περίπτωση που τα εν λόγω μερίδια με εξοφλητική προτεραιότητα χρησιμοποιούνται ως εξασφάλιση, η ειδική δημόσια εποπτική υπηρεσία για την προστασία των κατόχων των μεριδίων, όπως προβλέπει το άρθρο 52 παράγραφος 4, της οδηγίας 2009/65/ΕΚ, διασφαλίζει ότι τα περιουσιακά στοιχεία που καλύπτουν τα μερίδια αυτά, αποτελούνται, ανά πάσα στιγμή ενόσω περιλαμβάνονται στα συνολικά στοιχεία κάλυψης, τουλάχιστον κατά το 90 % από εγγραφές υποθήκης σε εμπορικά ακίνητα σε συνδυασμό με κάθε προηγούμενη υποθήκη έως το μικρότερο ποσό μεταξύ του κεφαλαίου που οφείλεται στα μερίδια, του κεφαλαίου των υποθηκών και του 80 % της αξίας του ενυπόθηκου ακινήτου, ότι τα μερίδια κατατάσσονται στην πρώτη βαθμίδα πιστωτικής ποιότητας του παρόντος κεφαλαίου, και ότι τα εν λόγω μερίδια δεν υπερβαίνουν το 10 % του ονομαστικού ποσού της καλυπτόμενης έκδοσης ομολόγων,
ε)
στεγαστικά δάνεια πλήρως εξασφαλισμένα με εγγύηση από επιλέξιμο πάροχο πιστωτικής προστασίας ο οποίος αναφέρεται στο άρθρο 201 και κατατάσσεται στη δεύτερη ή ανώτερη βαθμίδα πιστωτικής ποιότητας του παρόντος κεφαλαίου, εφόσον το τμήμα κάθε δανείου που χρησιμοποιείται για την εκπλήρωση της υποχρέωσης της παρούσας παραγράφου για εξασφάλιση του καλυμμένου ομολόγου δεν αντιστοιχεί σε πάνω από 80 % της αξίας του αντίστοιχου ακινήτου που προορίζεται για κατοικία που βρίσκεται στη Γαλλία και εφόσον ο λόγος «δάνειο/έσοδα» ισούται προς μέγιστο ποσοστό 33 % όταν έχει χορηγηθεί το δάνειο. Δεν υφίστανται ενυπόθηκες απαιτήσεις επί του ακινήτου κατοικίας όταν χορηγείται το δάνειο, και για τα δάνεια που χορηγούνται από την 1η Ιανουαρίου 2014 ο πιστούχος δεσμεύεται συμβατικά να μη χορηγήσει σχετικές απαιτήσεις χωρίς τη συγκατάθεση του πιστωτικού ιδρύματος που χορήγησε το δάνειο. Ο λόγος «δάνειο/έσοδα» αντιστοιχεί στο μερίδιο του ακαθάριστου εισοδήματος του δανειολήπτη το οποίο καλύπτει την εξόφληση του δανείου, συμπεριλαμβανομένων των τόκων. Ο πάροχος προστασίας είναι είτε χρηματοδοτικό ίδρυμα που έχει λάβει άδεια λειτουργίας και εποπτεύεται από τις αρμόδιες αρχές και το οποίο υπόκειται σε απαιτήσεις προληπτικής εποπτείας ισοδύναμες με εκείνες που εφαρμόζονται στα ιδρύματα όσον αφορά την ανθεκτικότητα ή ασφαλιστική εταιρεία. Συνιστά αμοιβαίο κεφάλαιο εγγύησης ή άλλο ισοδύναμο προστατευτικό μέσο για τις ασφαλιστικές εταιρείες προς απορρόφηση των ζημιών πιστωτικού κινδύνου, των οποίων η βαθμονόμηση αναθεωρείται περιοδικώς από τις αρμόδιες αρχές. Τόσο το πιστωτικό ίδρυμα όσο και ο πάροχος προστασίας διεξάγουν αξιολόγηση της φερεγγυότητας του δανειολήπτη,
στ)
δάνεια που εξασφαλίζονται:
i)
με εμπορικά ακίνητα έως το μικρότερο ποσό μεταξύ του ονομαστικού ποσού των υποθηκών, συνεκτιμώντας κάθε προηγούμενη υποθήκη, και του 60 % της αξίας του ενυπόθηκου ακινήτου ή
ii)
με μερίδια με εξοφλητική προτεραιότητα που έχουν εκδοθεί από γαλλικά Fonds Communs de Titrisation ή ισοδύναμες οντότητες τιτλοποίησης διεπόμενες από τη νομοθεσία κράτους μέλους που τιτλοποιεί ανοίγματα σχετικά με εμπορικά ακίνητα. Σε περίπτωση που τα εν λόγω μερίδια με εξοφλητική προτεραιότητα χρησιμοποιούνται ως εξασφάλιση, η ειδική δημόσια εποπτική υπηρεσία για την προστασία των κατόχων των μεριδίων, όπως προβλέπει το άρθρο 52 παράγραφος 4, της οδηγίας 2009/65/ΕΚ, διασφαλίζει ότι τα περιουσιακά στοιχεία που καλύπτουν τα μερίδια αυτά, αποτελούνται, ανά πάσα στιγμή ενόσω περιλαμβάνονται στα συνολικά στοιχεία κάλυψης, τουλάχιστον κατά το 90 % από εγγραφές υποθήκης σε εμπορικά ακίνητα συνεκτιμώντας κάθε προηγούμενη υποθήκη έως το μικρότερο ποσό μεταξύ του κεφαλαίου που οφείλεται στα μερίδια, του κεφαλαίου των υποθηκών και του 60 % της αξίας του ενυπόθηκου ακινήτου, ότι τα μερίδια κατατάσσονται στην πρώτη βαθμίδα πιστωτικής ποιότητας του παρόντος κεφαλαίου, και ότι τα εν λόγω μερίδια δεν υπερβαίνουν το 10 % του ονομαστικού ποσού της καλυπτόμενης έκδοσης ομολόγων.
Τα δάνεια που εξασφαλίζονται με εμπορικά ακίνητα είναι επιλέξιμα σε περίπτωση υπέρβασης μέχρι μέγιστου ποσοστού70 % της ανωτέρω οριζόμενης τιμής του 60 % για το λόγο «δάνειο/αξία» εάν η αξία όλων των στοιχείων ενεργητικού που δόθηκαν ως εξασφάλιση των καλυμμένων ομολόγων υπερβαίνει το ονομαστικό υπόλοιπο των καλυμμένων ομολόγων κατά τουλάχιστον 10 % και η απαίτηση των ομολογιούχων είναι σύμφωνη με τις υποχρεώσεις ασφάλειας δικαίου του κεφαλαίου 4. Η απαίτηση των ομολογιούχων προηγείται όλων των άλλων απαιτήσεων επί της εξασφάλισης,
ζ)
δάνεια που εξασφαλίζονται με ναυτικά προνόμια επί πλοίων έως τη διαφορά μεταξύ του 60 % της αξίας του ενυπόθηκου πλοίου και της αξίας τυχόν προηγούμενου ναυτικού προνομίου.
Για τους σκοπούς του στοιχείου γ) του πρώτου εδαφίου, του στοιχείου δ) σημείο ii) του πρώτου εδαφίου και του στοιχείου στ) σημείο ii) του πρώτου εδαφίου, τα ανοίγματα που δημιουργούνται από τη μεταβίβαση και τη διαχείριση πληρωμών από οφειλέτες δανείων ή από το προϊόν εκκαθάρισης σε σχέση με δάνεια που εξασφαλίζονται με ακίνητα σε κατόχους καλυμμένων ομολόγων δεν λαμβάνονται υπόψη στον υπολογισμό των ορίων που αναφέροντοναι στα εν λόγω στοιχεία.
Οι αρμόδιες αρχές δύνανται, αφού ζητήσουν τη γνώμη της ΕΑΤ, να μην εφαρμόζουν εν μέρει το στοιχείο γ) του πρώτου εδαφίου και να επιτρέπουν τη βαθμίδα πιστωτικής ποιότητας 2 για ποσό που δεν υπερβαίνει το 10 % του συνολικού ανοίγματος του ονομαστικού υπολοίπου των ανεξόφλητων καλυμμένων ομολόγων του εκδίδοντος ιδρύματος, με την προϋπόθεση ότι μπορεί να τεκμηριωθεί το ενδεχόμενο σημαντικών προβλημάτων συγκέντρωσης στα ενδιαφερόμενα κράτη μέλη λόγω της εφαρμογής της πρώτης βαθμίδας πιστωτικής ποιότητας που αναφέρεται στο εν λόγω στοιχείο.
2. Οι περιπτώσεις που αναφέρονται στην παράγραφο 1 στοιχεία α) έως ζ) περιλαμβάνουν επίσης εξασφάλιση που περιορίζεται αποκλειστικά από τη νομοθεσία στην προστασία των ομολογιούχων από ζημία.
3. Για τα ακίνητα που δίνονται σε εξασφάλιση καλυμμένων ομολόγων, τα ιδρύματα πληρούν τις απαιτήσεις του άρθρου 208 και τους κανόνες αποτίμησης του άρθρου 229 παράγραφος 1.
4. Στα καλυμμένα ομόλογα που έχουν πιστοληπτική αξιολόγηση από καθορισμένο για το σκοπό αυτό ΕΟΠΑ εφαρμόζεται συντελεστής στάθμισης κινδύνου σύμφωνα με τον πίνακα 6α που αντιστοιχεί στην πιστοληπτική αξιολόγηση του ΕΟΠΑ σύμφωνα με το άρθρο 136.
Πίνακας 6α
Βαθμίδα πιστωτικής ποιότητας
1
2
3
4
5
6
Συντελεστής στάθμισης κινδύνου
10 %
20 %
20 %
50 %
50 %
100 %
5. Στα καλυμμένα ομόλογα για τα οποία δεν διατίθεται πιστοληπτική αξιολόγηση από καθορισμένο για το σκοπό αυτό ΕΟΠΑ εφαρμόζεται συντελεστής στάθμισης κινδύνου που βασίζεται στο συντελεστή στάθμισης που εφαρμόζεται στα μη εξασφαλισμένα ανοίγματα με εξοφλητική προτεραιότητα έναντι του ιδρύματος που τα εκδίδει. Εφαρμόζεται η ακόλουθη αντιστοιχία μεταξύ συντελεστών στάθμισης κινδύνου:
α)
εάν ο συντελεστής στάθμισης για τα ανοίγματα έναντι του ιδρύματος είναι 20 %, στα καλυμμένα ομόλογα εφαρμόζεται συντελεστής στάθμισης 10 %,
β)
εάν ο συντελεστής στάθμισης για τα ανοίγματα έναντι του ιδρύματος είναι 50 %, στα καλυμμένα ομόλογα εφαρμόζεται συντελεστής στάθμισης 20 %,
γ)
εάν ο συντελεστής στάθμισης για τα ανοίγματα έναντι του ιδρύματος είναι 100 %, στα καλυμμένα ομόλογα εφαρμόζεται συντελεστής στάθμισης 50 %,
δ)
εάν ο συντελεστής στάθμισης για τα ανοίγματα έναντι του ιδρύματος είναι 150 %, στα καλυμμένα ομόλογα εφαρμόζεται συντελεστής στάθμισης 100 %.
6. Τα καλυμμένα ομόλογα που εκδίδονται πριν από τις 31 Δεκεμβρίου 2007 δεν υπόκεινται στις απαιτήσεις των παραγράφων 1 και 3. Είναι επιλέξιμα για την προνομιακή αντιμετώπιση δυνάμει των παραγράφων 4 και 5 έως τη λήξη τους.
7. Τα ανοίγματα υπό μορφή καλυμμένων ομολόγων είναι επιλέξιμα για προνομιακή αντιμετώπιση, εφόσον το ίδρυμα που επενδύει στα καλυμμένα ομόλογα αποδεικνύει στις αρμόδιες αρχές ότι:
α)
λαμβάνει πληροφορίες χαρτοφυλακίου τουλάχιστον όσον αφορά:
i)
την αξία των συνολικών στοιχείων κάλυψης και των ανεξόφλητων καλυμμένων ομόλογων,
ii)
τη γεωγραφική κατανομή και τον τύπο των στοιχείων κάλυψης, το μέγεθος του δανείου, το επιτόκιο και τους συναλλαγματικούς κινδύνους,
iii)
τη δομή ληκτότητας των στοιχείων κάλυψης και των καλυμμένων ομολόγων και
iv)
το ποσοστό των δανείων που παρουσιάζουν καθυστέρηση άνω των ενενήντα ημερών,
β)
ο εκδότης υποβάλλει τις πληροφορίες του στοιχείου α) στο ίδρυμα τουλάχιστον ανά εξάμηνο.
Άρθρο 130
Στοιχεία που αντιστοιχούν σε θέσεις τιτλοποίησης
Τα ποσά των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ανοιγμάτων για θέσεις τιτλοποίησης προσδιορίζονται σύμφωνα με το κεφάλαιο 5.
Άρθρο 131
Ανοίγματα έναντι ιδρυμάτων και επιχειρήσεων με βραχυπρόθεσμη πιστοληπτική αξιολόγηση
Στα ανοίγματα έναντι ιδρυμάτων και επιχειρήσεων που έχουν βραχυπρόθεσμη πιστοληπτική αξιολόγηση από καθορισμένο για το σκοπό αυτό ΕΟΠΑ εφαρμόζεται συντελεστής στάθμισης κινδύνου σύμφωνα με τον πίνακα 7 που αντιστοιχεί στην πιστοληπτική αξιολόγηση του ΕΟΠΑ σύμφωνα με το άρθρο 136.
Πίνακας 7
Βαθμίδα πιστωτικής ποιότητας
1
2
3
4
5
6
Συντελεστής στάθμισης κινδύνου
20 %
50 %
100 %
150 %
150 %
150 %
Άρθρο 132
Ανοίγματα υπό μορφή μεριδίων ή μετοχών σε ΟΣΕ
1. Στα ανοίγματα υπό τη μορφή μεριδίων ή μετοχών σε ΟΣΕ εφαρμόζεται συντελεστής στάθμισης κινδύνου 100 %, εκτός εάν το ίδρυμα εφαρμόζει τη μέθοδο αξιολόγησης πιστωτικού κινδύνου της παραγράφου 2, ή τη μέθοδο εξέτασης της παραγράφου 4 ή τη μέθοδο μέσου συντελεστή στάθμισης της παραγράφου 5 όταν πληρούνται οι προϋποθέσεις της παραγράφου 3.
2. Στα ανοίγματα υπό τη μορφή μεριδίων ή μετοχών σε ΟΣΕ που έχουν πιστοληπτική αξιολόγηση από καθορισμένο για το σκοπό αυτό ΕΟΠΑ εφαρμόζεται συντελεστής στάθμισης κινδύνου σύμφωνα με τον πίνακα 8 που αντιστοιχεί στην πιστοληπτική αξιολόγηση του ΕΟΠΑ σύμφωνα με το άρθρο 136.
Πίνακας 8
Βαθμίδα πιστωτικής ποιότητας
1
2
3
4
5
6
Συντελεστής στάθμισης κινδύνου
20 %
50 %
100 %
100 %
150 %
150 %
3. Τα ιδρύματα μπορούν να προσδιορίζουν το συντελεστή στάθμισης κινδύνου για έναν ΟΣΕ σύμφωνα με τις παραγράφους 4 και 5, εφόσον πληρούνται τα ακόλουθα κριτήρια επιλεξιμότητας:
α)
τον ΟΣΕ διαχειρίζεται εταιρεία που υπόκειται σε εποπτεία από κράτος μέλος, ή, σε περίπτωση ΟΣΕ τρίτης χώρας, εφόσον πληρούνται οι ακόλουθες προϋποθέσεις:
i)
τον ΟΣΕ διαχειρίζεται εταιρεία η οποία υπόκειται σε εποπτεία που θεωρείται ισοδύναμη με εκείνη που προβλέπεται από το ενωσιακό δίκαιο,
ii)
εξασφαλίζεται σε επαρκή βαθμό η συνεργασία μεταξύ των αρμόδιων αρχών,
β)
το ενημερωτικό δελτίο ή ισοδύναμο έγγραφο του ΟΣΕ πρέπει να περιλαμβάνει τα παρακάτω:
i)
τις κατηγορίες στοιχείων ενεργητικού στις οποίες επιτρέπεται να επενδύει ο ΟΣΕ,
ii)
εάν ισχύουν επενδυτικά όρια, τα σχετικά όρια και τις μεθόδους υπολογισμού τους,
γ)
οι δραστηριότητες του ΟΣΕ αποτελούν αντικείμενο εξαμηνιαίων και ετήσιων εκθέσεων, ούτως ώστε να είναι δυνατή η εκτίμηση του ενεργητικού και του παθητικού, των εσόδων και των πράξεων που διενεργήθηκαν κατά τη χρονική περίοδο αναφοράς.
Για τους σκοπούς του στοιχείου α), η Επιτροπή μπορεί να θεσπίζει, μέσω εκτελεστικών πράξεων και με την επιφύλαξη της διαδικασίας εξέτασης του άρθρου 464 παράγραφος 2, απόφαση σχετικά με το αν μια τρίτη χώρα εφαρμόζει εποπτικές και κανονιστικές ρυθμίσεις τουλάχιστον ισοδύναμες με εκείνες που ισχύουν στην Ευρωπαϊκή Ένωση. Ελλείψει σχετικής απόφασης, έως την 1η Ιανουαρίου 2015, τα ιδρύματα μπορούν να συνεχίσουν να εφαρμόζουν την αντιμετώπιση που προβλέπεται στην παρούσα παράγραφο για ανοίγματα υπό μορφή μεριδίων ή μετοχών σε ΟΣΕ από τρίτες χώρες εάν οι σχετικές αρμόδιες αρχές είχαν εγκρίνει την εν λόγω τρίτη χώρα ως επιλέξιμη για τη σχετική αντιμετώπιση πριν από την 1η Ιανουαρίου 2014.
4. Εάν το ίδρυμα έχει γνώση των υποκειμένων ανοιγμάτων του ΟΣΕ, μπορεί να τα λάβει αμέσως υπόψη προκειμένου να υπολογίσει ένα μέσο συντελεστή στάθμισης κινδύνου για τα ανοίγματά του υπό τη μορφή μεριδίων ή μετοχών σε ΟΣΕ με τις μεθόδους που προβλέπονται στο παρόν κεφάλαιο. Εάν ένα υποκείμενο άνοιγμα του ΟΣΕ είναι άνοιγμα υπό τη μορφή μετοχών σε άλλον ΟΣΕ, ο οποίος πληροί τα κριτήρια της παραγράφου 3, το ίδρυμα μπορεί να εξετάσει τα υποκείμενα ανοίγματα του εν λόγω άλλου ΟΣΕ.
5. Εάν το ίδρυμα δεν έχει γνώση των υποκειμένων ανοιγμάτων του ΟΣΕ, μπορεί να υπολογίσει ένα μέσο συντελεστή στάθμισης κινδύνου για τα ανοίγματά του υπό τη μορφή μεριδίων ή μετοχών του ΟΣΕ με τις μεθόδους που προβλέπονται στο παρόν κεφάλαιο βάσει της παραδοχής ότι ο ΟΣΕ επενδύει πρώτα, στο μεγαλύτερο βαθμό που επιτρέπεται από το σκοπό του, στις κατηγορίες ανοιγμάτων για τις οποίες προβλέπεται υψηλότερη κεφαλαιακή απαίτηση και στη συνέχεια επενδύει με φθίνουσα σειρά έως το ανώτατο συνολικό όριο των επενδύσεων.
Τα ιδρύματα μπορούν να αναθέτουν στους κατωτέρω τρίτους να υπολογίσουν και να κοινοποιήσουν, με τις μεθόδους των παραγράφων 4 και 5, τον συντελεστή στάθμισης κινδύνου για τον ΟΣΕ:
α)
τον οργανισμό ή το χρηματοδοτικό ίδρυμα θεματοφυλακής του ΟΣΕ εφόσον ο εν λόγω ΟΣΕ επενδύει αποκλειστικά σε τίτλους και καταθέτει όλους τους τίτλους στον εν λόγω οργανισμό ή χρηματοδοτικό ίδρυμα θεματοφυλακής,
β)
για τους ΟΣΕ που δεν καλύπτονται από το στοιχείο α), στην εταιρεία διαχείρισης του ΟΣΕ, εφόσον η εν λόγω εταιρεία διαχείρισης πληροί τα κριτήρια της παραγράφου 3 στοιχείο α).
Η ορθότητα του υπολογισμού που αναφέρεται στο πρώτο εδάφιο επιβεβαιώνεται από εξωτερικό ελεγκτή.
Άρθρο 133
Ανοίγματα σε μετοχές
1. Τα κάτωθι ανοίγματα θεωρούνται ανοίγματα σε μετοχές:
α)
ανοίγματα σε μη χρεωστικούς τίτλους που συνεπάγονται υπολειμματική απαίτηση ελάσσονος εξοφλητικής προτεραιότητας επί των στοιχείων ενεργητικού ή του εισοδήματος του εκδότη,
β)
δανειακά ανοίγματα και άλλοι τίτλοι, εταιρικές σχέσεις, παράγωγα ή άλλα μέσα, των οποίων η οικονομική ουσία είναι παρόμοια εκείνης των ανοιγμάτων που περιγράφονται στο στοιχείο α).
2. Στα ανοίγματα σε μετοχές εφαρμόζεται συντελεστής στάθμισης κινδύνου 100 %, εκτός εάν απαιτείται η αφαίρεσή τους σύμφωνα με το Δεύτερο Μέρος, η υπαγωγή τους σε συντελεστή στάθμισης 250 % σύμφωνα με το άρθρο 48 παράγραφος 4, η υπαγωγή τους σε συντελεστή στάθμισης 1 250 % σύμφωνα με το άρθρο 89 παράγραφος 3 ή η αντιμετώπισή τους ως στοιχείων υψηλού κινδύνου δυνάμει του άρθρου 128.
3. Οι επενδύσεις σε μετοχές ή σε μέσα εποπτικών κεφαλαίων που εκδίδονται από ιδρύματα κατατάσσονται ως απαιτήσεις σε μετοχές, εκτός εάν αφαιρούνται από τα ίδια κεφάλαια ή λαμβάνουν συντελεστή στάθμισης 250 % σύμφωνα με το άρθρο 48 παράγραφος 4 ή αν αντιμετωπίζονται ως στοιχεία υψηλού κινδύνου δυνάμει του άρθρου 128.
Άρθρο 134
Άλλα στοιχεία
1. Στα ενσώματα πάγια στοιχεία κατά την έννοια του άρθρου 4 παράγραφος 10, της οδηγίας 86/635/ΕΟΚ εφαρμόζεται συντελεστής στάθμισης κινδύνου 100 %.
2. Στα προπληρωθέντα έξοδα και τα μη εισπραχθέντα έσοδα για τα οποία το ίδρυμα δεν είναι σε θέση να προσδιορίσει τον αντισυμβαλλόμενο σύμφωνα με την οδηγία 86/635/ΕΟΚ, εφαρμόζεται συντελεστής στάθμισης κινδύνου 100 %.
3. Στα υπό είσπραξη μετρητά εφαρμόζεται συντελεστής στάθμισης κινδύνου 20 %. Στα μετρητά στο ταμείο και στα εξομοιούμενα με αυτά στοιχεία εφαρμόζεται συντελεστής στάθμισης κινδύνου 0 %.
4. Στα αποθέματα χρυσού σε ίδιο θησαυροφυλάκιο ή υπό κοινή διαχείριση, και μέχρι του ποσού των υποχρεώσεων σε χρυσό, εφαρμόζεται συντελεστής στάθμισης κινδύνου 0 %.
5. Στην περίπτωση των συμφωνιών πώλησης και επαναγοράς και των δεσμεύσεων μελλοντικής αγοράς, οι συντελεστές στάθμισης κινδύνου είναι εκείνοι που εφαρμόζονται στα στοιχεία ενεργητικού και όχι εκείνοι των αντισυμβαλλομένων στις συναλλαγές.
6. Εάν ένα ίδρυμα παρέχει πιστωτική προστασία για ορισμένο αριθμό ανοιγμάτων με τον όρο ότι η νιοστή (n) αθέτηση μεταξύ αυτών των ανοιγμάτων ενεργοποιεί την πληρωμή και το πιστωτικό αυτό γεγονός λύει τη σύμβαση, και εάν το σχετικό προϊόν έχει εξωτερική πιστοληπτική αξιολόγηση από ΕΟΠΑ, εφαρμόζονται οι συντελεστές στάθμισης κινδύνου του κεφαλαίου 5. Εάν το προϊόν δεν έχει διαβάθμιση από ΕΟΠΑ, οι συντελεστές στάθμισης κινδύνου των ανοιγμάτων που περιλαμβάνονται στο καλάθι αθροίζονται, με την εξαίρεση ανοιγμάτων n-1, μέχρι ποσοστού 1 250 % κατ’ ανώτατο όριο και πολλαπλασιάζονται με το ονομαστικό ποσό της προστασίας που παρέχει το πιστωτικό παράγωγο ώστε να προκύψει το σταθμισμένο ποσό ανοιγμάτων. Τα ανοίγματα n-1 που εξαιρούνται από το άθροισμα προσδιορίζονται κατά τρόπο ώστε να περιλαμβάνουν κάθε άνοιγμα του οποίου το σταθμισμένο ως προς τον κίνδυνο ποσό είναι χαμηλότερο από το σταθμισμένο ως προς τον κίνδυνο ποσό καθενός από τα ανοίγματα που περιλαμβάνονται στο άθροισμα.
7. Η αξία ανοίγματος των χρηματοδοτικών μισθώσεων είναι η παρούσα αξία των ελάχιστων καταβλητέων πληρωμών τους. Ελάχιστες καταβλητέες πληρωμές είναι οι πληρωμές καθ’ όλη τη διάρκεια της σύμβασης που ο μισθωτής καλείται ή μπορεί να κληθεί να πραγματοποιήσει και κάθε δικαίωμα έκπτωσης, του οποίου η άσκηση είναι λογικώς βέβαιη. Στην περίπτωση που κάποιος άλλος εκτός του μισθωτή δύναται να υποχρεούται να καταβάλει πληρωμή που σχετίζεται με την υπολειμματική αξία του περιουσιακού στοιχείου που έχει εκμισθωθεί και η εν λόγω υποχρέωση πληρωμής πληροί τις προϋποθέσεις του άρθρου 201 περί επιλεξιμότητας παρόχων προστασίας καθώς και τις ελάχιστες προϋποθέσεις αναγνώρισης άλλων μορφών εγγυήσεων που προβλέπονται στα άρθρα 213 έως 215, η εν λόγω υποχρέωση πληρωμής μπορεί να λαμβάνεται υπόψη ως μη χρηματοδοτούμενη πιστωτική προστασία δυνάμει του κεφαλαίου 4. Τα εν λόγω ανοίγματα υπάγονται στη σχετική κατηγορία ανοίγματος σύμφωνα με το άρθρο 112. Όταν το άνοιγμα συνιστά υπολειμματική αξία περιουσιακών στοιχείων που έχουν εκμισθωθεί, τα σταθμισμένα ποσά ανοιγμάτων υπολογίζονται ως εξής: 1/t * 100 % * υπολειμματική αξία, όπου t είναι μεγαλύτερο του 1 και αποτελεί τον πλησιέστερο ακέραιο αριθμό που αντιστοιχεί στα έτη της εναπομένουσας διάρκειας της σύμβασης χρηματοδοτικής μίσθωσης.
Τμήμα 3
Αναγνώριση και κατάταξη πιστοληπτικών αξιολογήσεων
Ενότητα 1
Αναγνώριση των ΕΟΠΑ
Άρθρο 135
Χρησιμοποίηση πιστοληπτικών αξιολογήσεων που διενεργούνται από ΕΟΠΑ
1. Η εξωτερική πιστοληπτική αξιολόγηση μπορεί να χρησιμοποιηθεί για τον προσδιορισμό του συντελεστή στάθμισης ενός ανοίγματος σε κίνδυνο δυνάμει του παρόντος κεφαλαίου μόνο εφόσον έχει εκδοθεί από ΕΟΠΑ ή έχει προσυπογραφεί από ΕΟΠΑ σύμφωνα με τον κανονισμό (ΕΚ) αριθ. 1060/2009.
2. Η ΕΑΤ δημοσιεύει τον κατάλογο των ΕΟΠΑ σύμφωνα με το άρθρο 2 παράγραφος 4 και το άρθρο 18 παράγραφος 3 του κανονισμού (ΕΚ) αριθ. 1060/2009 στον δικτυακό της τόπο.
Ενότητα 2
Κατάταξη των πιστοληπτικών αξιολογήσεων των ΕΟΠΑ
Άρθρο 136
Κατάταξη των πιστοληπτικών αξιολογήσεων των ΕΟΠΑ
1. Η ΕΑΤ, η ΕΑΑΕΣ και η ΕΑΚΑΑ, μέσω της Μεικτής Επιτροπής, καταρτίζουν σχέδια εκτελεστικών τεχνικών προτύπων προκειμένου να καθορίσει για όλους τους ΕΟΠΑ, σε ποιες από τις βαθμίδες πιστωτικής ποιότητας που προβλέπονται στο τμήμα 2 αντιστοιχούν οι σχετικές πιστοληπτικές αξιολογήσεις του ΕΟΠΑ («κατάταξη»). Οι αντιστοιχίες αυτές πρέπει να είναι αντικειμενικές και συνεπείς.
Η ΕΑΤ, η ΕΑΑΕΣ και η ΕΑΚΑΑ υποβάλλουν τα εν λόγω σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή το αργότερο έως την 1η Ιουλίου 2014 και υποβάλλει αναθεωρημένα σχέδια εκτελεστικών τεχνικών προτύπων όποτε κρίνεται απαραίτητο.
Ανατίθεται στην Επιτροπή η εξουσία να εγκρίνει τα εκτελεστικά τεχνικά πρότυπα που αναφέρονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με το άρθρο 15 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010, του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1094/2010 και του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1095/2010 αντίστοιχα.
2. Κατά τον προσδιορισμό της κατάταξης των πιστοληπτικών αξιολογήσεων, η ΕΑΤ, η ΕΑΑΕΣ και η ΕΑΚΑΑ συμμορφώνονται με τις κατωτέρω απαιτήσεις:
α)
για να διαφοροποιηθούν οι σχετικοί βαθμοί κινδύνου που εκφράζονται με κάθε πιστοληπτική αξιολόγηση, η ΕΑΤ, η ΕΑΑΕΣ και η ΕΑΚΑΑ λαμβάνουν υπόψη ποσοτικούς παράγοντες όπως το μακροπρόθεσμο ποσοστό αθέτησης για όλα τα στοιχεία που έχουν την ίδια πιστοληπτική αξιολόγηση. Η ΕΑΤ, η ΕΑΑΕΣ και η ΕΑΚΑΑ ζητούν από τους νεοσυσταθέντες ΕΟΠΑ και από εκείνους που διαθέτουν περιορισμένο μόνο όγκο δεδομένων για τις περιπτώσεις αθέτησης να προσδιορίσουν ποιο μακροπρόθεσμο ποσοστό αθέτησης θεωρούν ότι αντιστοιχεί σε όλα τα στοιχεία που έχουν την ίδια πιστοληπτική αξιολόγηση,
β)
για να διαφοροποιηθούν οι σχετικοί βαθμοί κινδύνου που εκφράζονται με κάθε πιστοληπτική αξιολόγηση, η ΕΑΤ, η ΕΑΑΕΣ και η ΕΑΚΑΑ λαμβάνουν υπόψη ποιοτικούς παράγοντες όπως η ομάδα ομοειδών εκδοτών που καλύπτει ο ΕΟΠΑ, το φάσμα των πιστοληπτικών αξιολογήσεων του ΕΟΠΑ, η σημασία κάθε πιστοληπτικής αξιολόγησης και ο ορισμός της «αθέτησης» που δίνει ο ΕΟΠΑ,
γ)
η ΕΑΤ, η ΕΑΑΕΣ και η ΕΑΚΑΑ συγκρίνουν το ποσοστό αθέτησης που καταγράφεται για κάθε πιστοληπτική αξιολόγηση δεδομένου ΕΟΠΑ με ποσοστό αναφοράς που υπολογίζεται βάσει ποσοστών αθέτησης που κατέγραψαν άλλοι ΕΟΠΑ επί πληθυσμού εκδοτών που παρουσιάζει ισοδύναμο επίπεδο πιστωτικού κινδύνου,
δ)
όταν το ποσοστό αθέτησης που καταγράφεται για την πιστοληπτική αξιολόγηση δεδομένου ΕΟΠΑ είναι ουσιωδώς και συστηματικά υψηλότερο από το ποσοστό αναφοράς, η ΕΑΤ, η ΕΑΑΕΣ και η ΕΑΚΑΑ κατατάσσουν την πιστοληπτική αξιολόγηση του ΕΟΠΑ σε βαθμίδα υψηλότερου πιστωτικού κινδύνου στην κλίμακα πιστωτικής ποιότητας,
ε)
όταν η ΕΑΤ, η ΕΑΑΕΣ και η ΕΑΚΑΑ έχουν αυξήσει το συντελεστή στάθμισης που αποδίδεται σε συγκεκριμένη πιστοληπτική αξιολόγηση ενός δεδομένου ΕΟΠΑ και εφόσον τα ποσοστά αθέτησης που καταγράφονται για την πιστοληπτική αξιολόγηση του εν λόγω ΕΟΠΑ δεν είναι πλέον ουσιωδώς και συστηματικά υψηλότερα από το ποσοστό αναφοράς, η ΕΑΤ, η ΕΑΑΕΣ και η ΕΑΚΑΑ μπορούν να αποφασίσουν να κατατάξουν εκ νέου την πιστοληπτική αξιολόγηση του ΕΟΠΑ στην αρχική του βαθμίδα πιστωτικού κινδύνου στην κλίμακα πιστωτικής ποιότητας.
3. Η ΕΑΤ, η ΕΑΑΕΣ και η ΕΑΚΑΑ καταρτίζουν σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων για να καθορίσουν τους ποσοτικούς παράγοντες που αναφέρονται στο στοιχείο α), τους ποιοτικούς παράγοντες που αναφέρονται στο στοιχείο β) και το ποσοστό αναφοράς που αναφέρεται στην παράγραφο 2 στοιχείο γ).
Η ΕΑΤ, η ΕΑΑΕΣ και η ΕΑΚΑΑ υποβάλλουν τα εν λόγω σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή έως την 1η Ιουλίου 2014.
Ανατίθεται στην Επιτροπή η εξουσία να εγκρίνει τα εκτελεστικά τεχνικά πρότυπα που αναφέρονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με το άρθρο 15 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010, του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1094/2010 και του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1095/2010 αντίστοιχα.
Ενοτητα 3
Χρησιμοποίηση πιστοληπτικών αξιολογήσεων που διενεργούνται από οργανισμούς εξαγωγικών πιστώσεων
Άρθρο 137
Χρησιμοποίηση πιστοληπτικών αξιολογήσεων που διενεργούνται από οργανισμούς εξαγωγικών πιστώσεων
1. Για τους σκοπούς του άρθρου 114, τα ιδρύματα μπορούν να χρησιμοποιούν πιστοληπτικές αξιολογήσεις οργανισμού εξαγωγικών πιστώσεων που έχει ορισθεί από το ίδρυμα, εφόσον πληρούνται οι κατωτέρω προϋποθέσεις:
α)
πρόκειται για συναινετική βαθμολόγηση κινδύνου από οργανισμούς εξαγωγικών πιστώσεων που συμμετέχουν στον «Διακανονισμό περί κατευθυντηρίων γραμμών στον τομέα των εξαγωγικών πιστώσεων οι οποίες τυγχάνουν δημόσιας στήριξης» του ΟΟΣΑ,
β)
ο οργανισμός εξαγωγικών πιστώσεων δημοσιεύει τις πιστοληπτικές αξιολογήσεις του και εφαρμόζει τη μεθοδολογία που έχει συμφωνηθεί στο πλαίσιο του ΟΟΣΑ, και η πιστοληπτική αξιολόγηση συνδέεται με ένα από τα οκτώ ελάχιστα ασφάλιστρα εξαγωγικών πιστώσεων (ΕΑΕΠ) που προβλέπονται από τη μεθοδολογία αυτή. Ο ορισμός του οργανισμού εξαγωγικών πιστώσεων μπορεί να ανακληθεί από το ίδρυμα. Το ίδρυμα τεκμηριώνει την ανάκληση, εάν υπάρχουν συγκεκριμένες ενδείξεις ότι σκοπός της ανάκλησης είναι να μειωθούν οι κεφαλαιακές απαιτήσεις.
2. Στα ανοίγματα για τα οποία αναγνωρίζεται πιστοληπτική αξιολόγηση οργανισμού εξαγωγικών πιστώσεων για τους σκοπούς της στάθμισης κινδύνων εφαρμόζεται συντελεστής στάθμισης κινδύνου σύμφωνα με τον πίνακα 9.
Πίνακας 9
ΕΑΕΠ
0
1
2
3
4
5
6
7
Συντελεστής στάθμισης κινδύνου
0 %
0 %
20 %
50 %
100 %
100 %
100 %
150 %
Τμήμα 4
Χρησιμοποιηση των πιστοληπτικων αξιολογησεων των ΕΟΠΑ για τον προσδιορισμό των συντελεστών στάθμισης κινδυνου
Άρθρο 138
Γενικές απαιτήσεις
Ένα ίδρυμα μπορεί να ορίσει έναν ή περισσότερους ΕΟΠΑ των οποίων τις πιστοληπτικές αξιολογήσεις θα χρησιμοποιεί για τον προσδιορισμό των συντελεστών στάθμισης που εφαρμόζονται στα στοιχεία ενεργητικού και στα στοιχεία εκτός ισολογισμού. Ο ορισμός του ή των ECΑΙ μπορεί να ανακληθεί από το ίδρυμα. Το ίδρυμα τεκμηριώνει την ανάκληση, εάν υπάρχουν συγκεκριμένες ενδείξεις ότι σκοπός της ανάκλησης είναι να μειωθούν οι απαιτήσεις επάρκειας των ιδίων κεφαλαίων. Δεν επιτρέπεται η επιλεκτική χρήση των πιστοληπτικών αξιολογήσεων. Ένα ίδρυμα χρησιμοποιεί πιστοληπτικές αξιολογήσεις που πραγματοποιήθηκαν κατόπιν παραγγελίας. Ωστόσο, μπορεί να χρησιμοποιήσει αυτόκλητες πιστοληπτικές αξιολογήσεις, εάν η ΕΑΤ επιβεβαιώσει ότι αυτόκλητες πιστοληπτικές αξιολογήσεις του ΕΟΠΑ δεν διαφέρουν σε ποιότητα από πιστοληπτικές αξιολογήσεις που πραγματοποιήθηκαν κατόπιν παραγγελίας. Η ΕΑΤ αρνείται ή ανακαλεί την επιβεβαίωση αυτή, ειδικότερα αν ο ΕΟΠΑ χρησιμοποίησε πιστοληπτική αξιολόγηση που δεν έγιναν κατά παραγγελία για να ασκήσει πίεση στην αξιολογούμενη οντότητα να παραγγείλει πιστοληπτική αξιολόγηση ή άλλες υπηρεσίες. Κατά τη χρήση πιστοληπτικών αξιολογήσεων, τα ιδρύματα συμμορφώνονται με τις κατωτέρω απαιτήσεις:
α)
ένα ίδρυμα που αποφασίζει να χρησιμοποιήσει τις πιστοληπτικές αξιολογήσεις οργανισμού ΕΟΠΑ για δεδομένη κατηγορία στοιχείων χρησιμοποιεί αυτές τις πιστοληπτικές αξιολογήσεις κατά τρόπο συνεπή για όλα τα ανοίγματα που ανήκουν σε αυτή την κατηγορία,
β)
ένα ίδρυμα που αποφασίζει να χρησιμοποιήσει τις πιστοληπτικές αξιολογήσεις οργανισμού ΕΟΠΑ τις χρησιμοποιεί σε συνεχή βάση και με διαχρονική συνέπεια,
γ)
ένα ίδρυμα χρησιμοποιεί μόνο τις πιστοληπτικές αξιολογήσεις των ΕΟΠΑ που λαμβάνουν υπόψη όλα τα ποσά που τού οφείλονται τόσο σε κεφάλαιο όσο και σε τόκους,
δ)
εάν για ένα διαβαθμισμένο στοιχείο είναι διαθέσιμη μία μόνο πιστοληπτική αξιολόγηση από καθορισμένο ΕΟΠΑ, αυτή η πιστοληπτική αξιολόγηση χρησιμοποιείται για τον προσδιορισμό του συντελεστή στάθμισης κινδύνου για το στοιχείο αυτό,
ε)
εάν για ένα διαβαθμισμένο στοιχείο είναι διαθέσιμες δύο πιστοληπτικές αξιολογήσεις από καθορισμένους ΕΟΠΑ οι οποίες αντιστοιχούν σε διαφορετικούς συντελεστές στάθμισης, εφαρμόζεται ο υψηλότερος συντελεστής στάθμισης κινδύνου,
στ)
εάν για ένα διαβαθμισμένο στοιχείο είναι διαθέσιμες περισσότερες από δύο πιστοληπτικές αξιολογήσεις από καθορισμένους ΕΟΠΑ, οι δύο αξιολογήσεις που αντιστοιχούν στους δύο χαμηλότερους συντελεστές στάθμισης κινδύνου είναι οι αξιολογήσεις αναφοράς. Εάν οι δύο χαμηλότεροι συντελεστές στάθμισης κινδύνου είναι διαφορετικοί, εφαρμόζεται ο υψηλότερος. Εάν οι δύο χαμηλότεροι συντελεστές στάθμισης κινδύνου είναι ίσοι, εφαρμόζεται αυτός ο συντελεστής στάθμισης κινδύνου.
Άρθρο 139
Πιστοληπτική αξιολόγηση εκδότη και έκδοσης
1. Εάν υπάρχει πιστοληπτική αξιολόγηση για δεδομένο πρόγραμμα έκδοσης χρεογράφων ή για πιστωτική διευκόλυνση στο οποίο ανήκει το στοιχείο που συνιστά το άνοιγμα, αυτή η πιστοληπτική αξιολόγηση χρησιμοποιείται για τον προσδιορισμό του συντελεστή στάθμισης κινδύνου που εφαρμόζεται σε αυτό το στοιχείο.
2. Εάν δεν υπάρχει πιστοληπτική αξιολόγηση που μπορεί να εφαρμοστεί άμεσα στο στοιχείο που συνιστά το άνοιγμα, αλλά υπάρχει πιστοληπτική αξιολόγηση για δεδομένο πρόγραμμα έκδοσης χρεογράφων ή πιστωτική διευκόλυνση στο οποίο δεν ανήκει το στοιχείο αυτό ή υπάρχει γενική πιστοληπτική αξιολόγηση για τον εκδότη, αυτή η πιστοληπτική αξιολόγηση χρησιμοποιείται σε οποιαδήποτε από τις κατωτέρω περιπτώσεις:
α)
συνεπάγεται υψηλότερο συντελεστή στάθμισης κινδύνου από ό,τι σε κάθε άλλη περίπτωση και το εν λόγω άνοιγμα έχει, από κάθε άποψη, την ίδια ή χαμηλότερη εξοφλητική προτεραιότητα από εκείνη του δεδομένου προγράμματος έκδοσης χρεογράφων ή πιστωτικής διευκόλυνσης ή, κατά περίπτωση, από εκείνη των μη εξασφαλισμένων ανοιγμάτων με εξοφλητική προτεραιότητα του ίδιου εκδότη,
β)
συνεπάγεται χαμηλότερο συντελεστή στάθμισης και το εν λόγω άνοιγμα έχει, από κάθε άποψη, την ίδια ή υψηλότερη εξοφλητική προτεραιότητα από εκείνη του δεδομένου προγράμματος έκδοσης χρεογράφων ή πιστωτικής διευκόλυνσης ή, κατά περίπτωση, από εκείνη των μη εξασφαλισμένων ανοιγμάτων με εξοφλητική προτεραιότητα του ίδιου εκδότη.
Σε κάθε άλλη περίπτωση, το άνοιγμα αντιμετωπίζεται ως μη διαβαθμισμένο.
3. Οι παράγραφοι 1 και 2 δεν εμποδίζουν την εφαρμογή του άρθρου 129.
4. Οι πιστοληπτικές αξιολογήσεις εκδοτών που ανήκουν σε όμιλο δεν μπορούν να χρησιμοποιούνται ως πιστοληπτικές αξιολογήσεις άλλου εκδότη του ιδίου ομίλου.
Άρθρο 140
Μακροπρόθεσμες και βραχυπρόθεσμες πιστοληπτικές αξιολογήσεις
1. Οι βραχυπρόθεσμες πιστοληπτικές αξιολογήσεις μπορούν να χρησιμοποιούνται μόνο για βραχυπρόθεσμα στοιχεία ενεργητικού και στοιχεία εκτός ισολογισμού που συνιστούν ανοίγματα έναντι ιδρυμάτων και επιχειρήσεων.
2. Κάθε βραχυπρόθεσμη πιστοληπτική αξιολόγηση εφαρμόζεται μόνο στο στοιχείο στο οποίο αναφέρεται η βραχυπρόθεσμη πιστοληπτική αξιολόγηση και δεν χρησιμοποιείται για τον υπολογισμό συντελεστών στάθμισης κινδύνου για άλλα στοιχεία, εξαιρουμένων των κατωτέρω περιπτώσεων:
α)
εάν σε μια διαβαθμισμένη βραχυπρόθεσμη πιστωτική διευκόλυνση εφαρμόζεται συντελεστής στάθμισης κινδύνου 150 %, εφαρμόζεται επίσης συντελεστής στάθμισης κινδύνου 150 % σε όλα τα μη διαβαθμισμένα ανοίγματα χωρίς εξασφάλιση έναντι αυτού του οφειλέτη, είτε είναι βραχυπρόθεσμα είναι μακροπρόθεσμα,
β)
εάν σε μια διαβαθμισμένη βραχυπρόθεσμη πιστωτική διευκόλυνση εφαρμόζεται συντελεστής στάθμισης κινδύνου 50 %, δεν μπορεί να εφαρμοστεί συντελεστής χαμηλότερος από 100 % σε κανένα μη διαβαθμισμένο βραχυπρόθεσμο άνοιγμα.
Άρθρο 141
Στοιχεία που εκφράζονται σε εθνικό και σε ξένο νόμισμα
Μια πιστοληπτική αξιολόγηση που αναφέρεται σε στοιχείο εκπεφρασμένο στο εθνικό νόμισμα του οφειλέτη δεν μπορεί να χρησιμοποιηθεί για τον προσδιορισμό συντελεστή στάθμισης για άλλο άνοιγμα έναντι του ίδιου οφειλέτη που είναι εκπεφρασμένο σε ξένο νόμισμα.
Όταν προκύπτει άνοιγμα από τη συμμετοχή ιδρύματος σε δάνειο που έχει χορηγήσει πολυμερής τράπεζα ανάπτυξης της οποίας το προνομιακό καθεστώς αναγνωρίζεται από την αγορά, η πιστοληπτική αξιολόγηση του στοιχείου που είναι εκπεφρασμένο στο εθνικό νόμισμα του οφειλέτη μπορεί να χρησιμοποιηθεί για τους σκοπούς της στάθμισης του κινδύνου.
ΚΕΦΑΛΑΙΟ 3
Προσέγγιση των εσωτερικών διαβαθμίσεων
Τμήμα 1
Αδεια χρήσης της προσέγγισης ΠΕΔ από τις αρμόδιες αρχές
Άρθρο 142
Ορισμοί
1. Για τους σκοπούς του παρόντος κεφαλαίου, ισχύουν οι ακόλουθοι ορισμοί:
1)
ως «σύστημα διαβάθμισης» νοείται το σύνολο των προσεγγίσεων, διαδικασιών, ελέγχων, συστημάτων συλλογής δεδομένων και πληροφοριακών συστημάτων που υποστηρίζουν την αξιολόγηση του πιστωτικού κινδύνου, την ταξινόμηση των ανοιγμάτων σε βαθμίδες κινδύνου ή σε ομάδες με ομοειδή χαρακτηριστικά κινδύνου και την ποσοτική εκτίμηση της πιθανότητας αθέτησης και της ζημίας που έχει αναπτυχθεί για δεδομένο είδος ανοίγματος,
2)
ως «είδος ανοίγματος» νοείται μια ομάδα ανοιγμάτων που υπόκεινται σε ομοιογενή διαχείριση, τα οποία δημιουργούνται από συγκεκριμένο είδος πιστοδοτήσεων και μπορεί να περιορίζονται σε μία μόνο οντότητα ή σε ένα μόνο υποσύνολο οντοτήτων μιας ομάδας εφόσον το ίδιο είδος ανοίγματος υπόκειται σε διαφορετική διαχείριση σε άλλες οντότητες της ομάδας,
3)
ως «επιχειρηματική μονάδα» νοούνται οποιεσδήποτε χωριστές οργανωτικές ή νομικές οντότητες, επιχειρηματικοί τομείς, γεωγραφικές τοποθεσίες,
4)
ως «μεγάλη οντότητα του χρηματοπιστωτικού τομέα» νοείται οποιαδήποτε οντότητα του χρηματοπιστωτικού τομέα, εκτός εκείνων που αναφέρονται στο άρθρο 4 παράγραφος 1 σημείο 27) στοιχείο ι), που πληροί τις ακόλουθες προϋποθέσεις:
α)
το σύνολο των περιουσιακών στοιχείων της, υπολογιζόμενο σε μεμονωμένη ή ενοποιημένη βάση, είναι μεγαλύτερο ή ίσο με το κατώτατο όριο των 70 δισεκατομμυρίων EUR, με χρήση της πλέον πρόσφατα ελεγμένης οικονομικής κατάστασης ή ενοποιημένου δημοσιονομικού δελτίου για τον προσδιορισμό του μεγέθους των περιουσιακών στοιχείων, και
β)
υπόκειται ή τουλάχιστον μία από τις θυγατρικές της υπόκειται σε προληπτική ρύθμιση στην Ένωση ή στους νόμους τρίτης χώρας που εφαρμόζει προληπτικές εποπτικές και ρυθμιστικές απαιτήσεις τουλάχιστον ισοδύναμες προς εκείνες που εφαρμόζονται στην Ένωση,
5)
ως «μη ρυθμιζόμενη χρηματοπιστωτική οντότητα» νοείται οποιαδήποτε άλλη οντότητα που δεν είναι ρυθμιζόμενη οντότητα χρηματοπιστωτικού τομέα αλλά πραγματοποιεί, ως κύρια επαγγελματική δραστηριότητα, μία ή περισσότερες από τις πράξεις που απαριθμούνται στο παράρτημα Ι της οδηγίας 2013/36/ΕΕ ή στο παράρτημα Ι της οδηγίας 2004/39/ΕΚ,
6)
ως «βαθμίδα πιστούχου» νοείται κατηγορία κινδύνου στην κλίμακα διαβάθμισης πιστούχων του συστήματος διαβάθμισης, στην οποία οι πιστούχοι ταξινομούνται βάσει συνόλου προκαθορισμένων και διακριτών κριτηρίων διαβάθμισης που χρησιμοποιούνται για την εκτίμηση της πιθανότητας αθέτησης υποχρέωσης (PD),
7)
ως «βαθμίδα πιστοδότησης» νοείται κατηγορία κινδύνου στην κλίμακα διαβάθμισης πιστοδοτήσεων του συστήματος διαβάθμισης, στην οποία οι πιστοδοτήσεις ταξινομούνται βάσει συνόλου προκαθορισμένων και διακριτών κριτηρίων διαβάθμισης, που χρησιμοποιούνται για την εσωτερική εκτίμηση της LGD,
8)
ως «διαχειριστής» νοείται οντότητα που διαχειρίζεται σε καθημερινή βάση ομάδα αποκτηθεισών εισπρακτέων απαιτήσεων ή τα υποκείμενα πιστωτικά ανοίγματα.
2. Για τους σκοπούς της παραγράφου 1 σημείο 4) στοιχείο β) του παρόντος άρθρου, η Επιτροπή μπορεί να θεσπίζει, μέσω εκτελεστικών πράξεων και με την επιφύλαξη της διαδικασίας εξέτασης του άρθρου 464 παράγραφος 2, απόφαση σχετικά με το αν μια τρίτη χώρα εφαρμόζει εποπτικές και κανονιστικές ρυθμίσεις τουλάχιστον ισοδύναμες με εκείνες που ισχύουν στην Ένωση. Ελλείψει σχετικής απόφασης, έως την 1η Ιανουαρίου 2015, τα ιδρύματα μπορούν να συνεχίσουν να εφαρμόζουν την αντιμετώπιση που προβλέπεται στην παρούσα παράγραφο για την τρίτη χώρα εάν οι σχετικές αρμόδιες αρχές είχαν εγκρίνει την εν λόγω τρίτη χώρα ως επιλέξιμη για τη σχετική αντιμετώπιση πριν από την 1η Ιανουαρίου 2014.
Άρθρο 143
Άδεια χρήσης της προσέγγισης ΠΕΔ
1. Εφόσον πληρούνται οι προϋποθέσεις του παρόντος κεφαλαίου, η αρμόδια αρχή επιτρέπει στα ιδρύματα να υπολογίζουν τα ποσά των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ανοιγμάτων τους χρησιμοποιώντας την προσέγγιση των εσωτερικών διαβαθμίσεων (εφεξής «προσέγγιση ΠΕΔ»).
2. Απαιτείται προηγούμενη άδεια χρήσης της προσέγγισης ΠΕΔ, συμπεριλαμβανομένων των εσωτερικών εκτιμήσεων της LGD και των συντελεστών μετατροπής, για κάθε κατηγορία ανοίγματος και για κάθε σύστημα διαβάθμισης, για κάθε προσέγγιση εσωτερικών υποδειγμάτων για τα ανοίγματα σε μετοχές και για κάθε προσέγγιση για την εκτίμηση της LGD και των συντελεστών μετατροπής.
3. Τα ιδρύματα λαμβάνουν την προηγούμενη άδεια των αρμόδιων αρχών προτού προβούν στις εξής ενέργειες:
α)
ουσιώδεις αλλαγές στο εύρος εφαρμογής συστήματος διαβάθμισης ή προσέγγισης εσωτερικών υποδειγμάτων για ανοίγματα σε μετοχές που έχει λάβει άδεια να χρησιμοποιεί το ίδρυμα,
β)
ουσιώδεις αλλαγές σε σύστημα διαβάθμισης ή προσέγγιση εσωτερικών υποδειγμάτων για ανοίγματα σε μετοχές που έχει λάβει άδεια να χρησιμοποιεί το ίδρυμα.
Το εύρος εφαρμογής συστήματος διαβάθμισης περιλαμβάνει όλα τα ανοίγματα του σχετικού είδους ανοίγματος για το οποίο αναπτύχθηκε το σύστημα διαβάθμισης.
4. Τα ιδρύματα κοινοποιούν στις αρμόδιες αρχές όλες τις αλλαγές των συστημάτων διαβάθμισης και των προσεγγίσεων εσωτερικών υποδειγμάτων για ανοίγματα σε μετοχές.
5. Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων προκειμένου να διευκρινίσει τους όρους για την αξιολόγηση της σημασίας της χρησιμοποίησης υπάρχοντος συστήματος διαβάθμισης για άλλα πρόσθετα ανοίγματα που δεν καλύπτονται ήδη από το εν λόγω σύστημα, και των αλλαγών συστημάτων διαβάθμισης ή προσεγγίσεων εσωτερικών υποδειγμάτων όσον αφορά ανοίγματα σε μετοχές δυνάμει της προσέγγισης ΠΕΔ.
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή έως τις 31 Δεκεμβρίου 2013.
Ανατίθεται στην Επιτροπή η εξουσία να εγκρίνει τα ρυθμιστικά τεχνικά πρότυπα που προβλέπονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με τα άρθρα 10 έως 14 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
Άρθρο 144
Αξιολόγηση από τις αρμόδιες αρχές αίτησης χρησιμοποίησης της προσέγγισης ΠΕΔ
1. Η αρμόδια αρχή χορηγεί, σύμφωνα με το άρθρο 143, άδεια σε ίδρυμα για να χρησιμοποιεί την προσέγγιση ΠΕΔ, συμπεριλαμβανομένων εσωτερικών εκτιμήσεων LGD και συντελεστών μετατροπής, μόνο εφόσον πεισθεί ότι πληρούνται οι απαιτήσεις του παρόντος κεφαλαίου και ιδίως του τμήματος 6, και ότι τα συστήματα του ιδρύματος για τη διαχείριση και διαβάθμιση των αναλαμβανόμενων πιστωτικών κινδύνων είναι αξιόπιστα και εφαρμόζονται με ακεραιότητα και, ιδίως, ότι το ίδρυμα έχει αποδείξει στην αρμόδια αρχή ότι πληρούνται οι κατωτέρω απαιτήσεις:
α)
τα συστήματα διαβάθμισης του ιδρύματος επιτρέπουν την έγκυρη αξιολόγηση των χαρακτηριστικών του πιστούχου και της πιστοδότησης, την έγκυρη διαφοροποίηση του κινδύνου, καθώς και ακριβείς και συνεπείς ποσοτικές εκτιμήσεις του κινδύνου,
β)
οι εσωτερικές διαβαθμίσεις και εκτιμήσεις αθέτησης υποχρέωσης και ζημίας που χρησιμοποιούνται στον υπολογισμό των απαιτήσεων ιδίων κεφαλαίων και στα συναφή συστήματα και διαδικασίες διαδραματίζουν ουσιαστικό ρόλο στη διαχείριση κινδύνου και τη λήψη αποφάσεων, καθώς και στην έγκριση πιστώσεων, την κατανομή των εσωτερικών κεφαλαίων και την εταιρική διακυβέρνηση του ιδρύματος,
γ)
το ίδρυμα διαθέτει μονάδα ελέγχου του πιστωτικού κινδύνου, υπεύθυνη για τα συστήματα διαβάθμισης, η οποία έχει τη δέουσα ανεξαρτησία και δεν υφίσταται αθέμιτες επιρροές,
δ)
το ίδρυμα συγκεντρώνει και αποθηκεύει όλα τα σχετικά δεδομένα με σκοπό την αποτελεσματική στήριξη της διαδικασίας μέτρησης και διαχείρισης του πιστωτικού κινδύνου,
ε)
το ίδρυμα τεκμηριώνει τα συστήματα διαβάθμισης που εφαρμόζει, καθώς και το σκεπτικό βάσει του οποίου σχεδιάστηκαν, και τα επικυρώνει,
στ)
το ίδρυμα έχει επικυρώσει κάθε σύστημα διαβάθμισης και κάθε προσέγγιση εσωτερικών υποδειγμάτων για ανοίγματα σε μετοχές κατά τη διάρκεια κατάλληλης χρονικής περιόδου πριν από τη λήψη άδειας χρήσης του εν λόγω συστήματος διαβάθμισης ή της προσέγγισης εσωτερικών υποδειγμάτων για ανοίγματα σε μετοχές, έχει αξιολογήσει κατά τη διάρκεια της σχετικής περιόδου εάν το σύστημα διαβάθμισης ή οι προσεγγίσεις εσωτερικών υποδειγμάτων για ανοίγματα σε μετοχές είναι κατάλληλα για το εύρος εφαρμογής του συστήματος διαβάθμισης ή των προσεγγίσεων εσωτερικών υποδειγμάτων για ανοίγματα σε μετοχές και έχει προβεί στις αναγκαίες αλλαγές στα εν λόγω συστήματα ή τις προσεγγίσεις για ανοίγματα σε μετοχές που προέκυψαν βάσει της αξιολόγησής του,
ζ)
το ίδρυμα έχει υπολογίσει βάσει της προσέγγισης ΠΕΔ τις απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων που προκύπτουν από τις εκτιμήσεις του για τις παραμέτρους κινδύνου και είναι σε θέση να υποβάλει την έκθεση που απαιτείται δυνάμει του άρθρου 99,
η)
το ίδρυμα έχει ταξινομήσει και συνεχίζει να ταξινομεί κάθε άνοιγμα που περιλαμβάνεται στο εύρος εφαρμογής συστήματος διαβάθμισης σε βαθμίδα ή ομάδα αυτού του συστήματος διαβάθμισης· το ίδρυμα έχει ταξινομήσει και συνεχίζει να ταξινομεί κάθε άνοιγμα που περιλαμβάνεται στο εύρος εφαρμογής προσέγγισης για ανοίγματα σε μετοχές σε αυτή την προσέγγιση εσωτερικών υποδειγμάτων.
Οι απαιτήσεις χρήσης προσέγγισης ΠΕΔ, συμπεριλαμβανομένων εσωτερικών εκτιμήσεων για LGD και συντελεστών μετατροπής, ισχύουν και σε περίπτωση που ένα ίδρυμα έχει εφαρμόσει σύστημα διαβάθμισης, ή υπόδειγμα που χρησιμοποιείται στο πλαίσιο συστήματος διαβάθμισης, το οποίο αγόρασε από τρίτο πωλητή.
2. Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων προκειμένου να διευκρινίσει την προσέγγιση αξιολόγησης που πρέπει να ακολουθούν οι αρμόδιες αρχές για την αξιολόγηση της συμμόρφωσης ενός ιδρύματος με τις απαιτήσεις χρήσης της προσέγγισης ΠΕΔ.
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή έως τις 31 Δεκεμβρίου 2014.
Ανατίθεται στην Επιτροπή η εξουσία να εγκρίνει τα ρυθμιστικά τεχνικά πρότυπα που προβλέπονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με τα άρθρα 10 έως 14 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
Άρθρο 145
Προηγούμενη εμπειρία από τη χρήση προσεγγίσεων ΠΕΔ
1. Ένα ίδρυμα που υποβάλλει αίτηση εφαρμογής της προσέγγισης ΠΕΔ οφείλει, για τις σχετικές κατηγορίες ανοίγματος ΠΕΔ, να έχει χρησιμοποιήσει συστήματα διαβάθμισης ανταποκρινόμενα εν γένει στις ελάχιστες απαιτήσεις του τμήματος 6, όσον αφορά την εσωτερική μέτρηση και διαχείριση κινδύνου, τουλάχιστον επί μια τριετία προτού αποκτήσει το δικαίωμα χρήσης της προσέγγισης ΠΕΔ.
2. Το ίδρυμα το οποίο υποβάλλει αίτηση εφαρμογής εσωτερικών εκτιμήσεων για LGD και συντελεστές μετατροπής οφείλει να αποδείξει στις αρμόδιες αρχές ότι εκτιμούσε και εφάρμοζε εσωτερικές εκτιμήσεις για LGD και συντελεστές μετατροπής κατά τρόπο εν γένει συνεπή προς τις ελάχιστες απαιτήσεις του τμήματος 6, όσον αφορά τη χρήση εσωτερικών εκτιμήσεων για τις παραμέτρους αυτές, τουλάχιστον επί μια τριετία προτού αποκτήσει το δικαίωμα να χρησιμοποιεί εσωτερικές εκτιμήσεις για LGD και συντελεστές μετατροπής.
3. Αν το ίδρυμα επεκτείνει τη χρήση της προσέγγισης ΠΕΔ μετά την αρχική άδεια, το ίδρυμα πρέπει να διαθέτει επαρκή εμπειρία για να ικανοποιεί τις απαιτήσεις των παραγράφων 1 και 2 όσον αφορά τα πρόσθετα ανοίγματα που καλύπτονται. Αν η χρήση των συστημάτων διαβάθμισης επεκταθεί και για ανοίγματα που διαφέρουν σημαντικά από τα ήδη καλυπτόμενα, σε βαθμό ώστε η υπάρχουσα εμπειρία να μην μπορεί να θεωρηθεί επαρκής για την ικανοποίηση των απαιτήσεων των εν λόγω διατάξεων όσον αφορά τα πρόσθετα ανοίγματα, οι απαιτήσεις των παραγράφων 1 και 2 εφαρμόζονται χωριστά για τα πρόσθετα ανοίγματα.
Άρθρο 146
Μέτρα που λαμβάνονται όταν παύουν να πληρούνται οι απαιτήσεις του παρόντος κεφαλαίου
Σε περίπτωση που ένα ίδρυμα παύσει να συμμορφώνεται με τις απαιτήσεις του παρόντος κεφαλαίου, οφείλει να ενημερώσει τις αρμόδιες αρχές και να προβεί σε μία από τις κατωτέρω ενέργειες:
α)
υποβάλλει, με τρόπο που θα ικανοποιεί την αρμόδια αρχή, πρόγραμμα έγκαιρης επανόδου σε κατάσταση συμμόρφωσης και υλοποιεί το πρόγραμμα αυτό εντός περιόδου που συμφωνείται με την αρμόδια αρχή,
β)
αποδεικνύει στις αρμόδιες αρχές ότι οι επιπτώσεις της μη συμμόρφωσης είναι επουσιώδεις.
Άρθρο 147
Μεθοδολογία υπαγωγής ανοιγμάτων σε κατηγορίες ανοιγμάτων
1. Για την υπαγωγή των ανοιγμάτων στις διάφορες κατηγορίες το ίδρυμα εφαρμόζει την κατάλληλη μεθοδολογία με διαχρονική συνέπεια.
2. Κάθε άνοιγμα κατατάσσεται σε μια από τις ακόλουθες κατηγορίες:
α)
ανοίγματα έναντι κεντρικών κυβερνήσεων και κεντρικών τραπεζών,
β)
ανοίγματα έναντι ιδρυμάτων,
γ)
ανοίγματα έναντι επιχειρήσεων,
δ)
ανοίγματα λιανικής τραπεζικής,
ε)
ανοίγματα σε μετοχές,
στ)
στοιχεία που αντιστοιχούν σε θέσεις τιτλοποίησης,
ζ)
άλλα στοιχεία ενεργητικού που δεν συνιστούν πιστωτικές υποχρεώσεις.
3. Τα κατωτέρω ανοίγματα υπάγονται στην κατηγορία που ορίζεται στην παράγραφο 2 στοιχείο α):
α)
ανοίγματα έναντι περιφερειακών κυβερνήσεων, τοπικών αρχών ή φορέων του δημόσιου τομέα που ισοδυναμούν με ανοίγματα έναντι κεντρικών κυβερνήσεων βάσει των άρθρων 115 και 116,
β)
ανοίγματα έναντι πολυμερών αναπτυξιακών τραπεζών που αναφέρονται στο άρθρο 117 παράγραφος 2,
γ)
ανοίγματα έναντι Διεθνών Οργανισμών που λαμβάνουν συντελεστή στάθμισης κινδύνου 0 % βάσει του άρθρου 118.
4. Τα κατωτέρω ανοίγματα υπάγονται στην κατηγορία που ορίζεται στην παράγραφο 2 στοιχείο β):
α)
ανοίγματα έναντι περιφερειακών κυβερνήσεων και τοπικών αρχών που δεν ισοδυναμούν με ανοίγματα έναντι κεντρικών κυβερνήσεων σύμφωνα με το άρθρο 115 παράγραφοι 2 και 4,
β)
ανοίγματα έναντι οντοτήτων του δημόσιου τομέα που δεν ισοδυναμούν με ανοίγματα έναντι κεντρικών κυβερνήσεων σύμφωνα με το άρθρο 116 παράγραφος 4,
γ)
ανοίγματα έναντι πολυμερών αναπτυξιακών τραπεζών που δεν λαμβάνουν συντελεστή στάθμισης κινδύνου 0 % δυνάμει του άρθρου 117 και
δ)
ανοίγματα έναντι χρηματοπιστωτικών ιδρυμάτων που ισοδυναμούν με ανοίγματα έναντι ιδρυμάτων σύμφωνα με το άρθρο 119 παράγραφος 5.
5. Για να είναι αποδεκτά προς ταξινόμηση στην κατηγορία των ανοιγμάτων λιανικής τραπεζικής που αναφέρεται στην παράγραφο 2 στοιχείο δ), τα ανοίγματα πρέπει να πληρούν τις κάτωθι προϋποθέσεις:
α)
να είναι ανοίγματα ένα από τα επόμενα:
i)
ανοίγματα έναντι ενός ή περισσότερων φυσικών προσώπων,
ii)
ανοίγματα έναντι ΜΜΕ, υπό τον όρο ότι, στην περίπτωση αυτή, το συνολικό ποσό που οφείλεται στο ίδρυμα και σε μητρική επιχείρηση και τις θυγατρικές του από τον πιστούχου πελάτη ή την οφειλέτρια ομάδα συνδεδεμένων πελατών, περιλαμβανομένου οιουδήποτε οφειλόμενου ανοίγματος σε υπερημερία, εξαιρουμένων όμως ανοιγμάτων εξασφαλισμένων με ακίνητη περιουσία που χρησιμοποιείται ως κατοικία, δεν υπερβαίνει - καθ’ όσον γνωρίζει το ίδρυμα, το οποίο οφείλει να έχει προβεί σε εύλογες ενέργειες προκειμένου να επιβεβαιώσει την κατάσταση - το 1 εκατομμύριο EUR,
β)
να αντιμετωπίζονται από το ίδρυμα στο πλαίσιο της διαχείρισης κινδύνου με διαχρονική συνέπεια και με ανάλογο τρόπο,
γ)
να μην αποτελούν αντικείμενο μεμονωμένης διαχείρισης εξίσου όπως τα ανοίγματα της κατηγορίας ανοιγμάτων έναντι εταιρειών,
δ)
το καθένα να αποτελεί μέρος σημαντικού αριθμού ανοιγμάτων υπό παρόμοια διαχείριση.
Επιπλέον των ανοιγμάτων που απαριθμούνται στο πρώτο εδάφιο, η παρούσα αξία των ελάχιστων καταβλητέων πληρωμών λιανικής χρηματοδοτικής μίσθωσης είναι επιλέξιμη για την κατηγορία ανοιγμάτων λιανικής τραπεζικής.
6. Τα κατωτέρω ανοίγματα υπάγονται στην κατηγορία ανοιγμάτων σε μετοχές που ορίζεται στην παράγραφο 2 στοιχείο ε):
α)
ανοίγματα σε μη χρεωστικούς τίτλους που συνεπάγονται υπολειμματική απαίτηση ελάσσονος εξοφλητικής προτεραιότητας επί των στοιχείων ενεργητικού ή του εισοδήματος του εκδότη,
β)
δανειακά ανοίγματα και άλλοι τίτλοι, εταιρικές σχέσεις, παράγωγα ή άλλα μέσα, των οποίων η οικονομική ουσία είναι παρόμοια εκείνης των ανοιγμάτων που περιγράφονται στο στοιχείο α).
7. Οι πιστωτικές υποχρεώσεις που δεν υπάγονται στις κατηγορίες ανοιγμάτων που ορίζονται στην παράγραφο 2 στοιχεία α), β), δ), ε) και στ) υπάγονται στην κατηγορία εταιρικών ανοιγμάτων που αναφέρονται στο στοιχείο γ) της ιδίας παραγράφου.
8. Στην κατηγορία των εταιρικών ανοιγμάτων που ορίζονται στην παράγραφο 2 στοιχείο γ), τα ιδρύματα πρέπει να προσδιορίζουν χωριστά ως ανοίγματα ειδικής δανειοδότησης τα ανοίγματα που φέρουν τα εξής χαρακτηριστικά:
α)
το άνοιγμα αφορά οντότητα που συστάθηκε ειδικά για τη χρηματοδότηση ή λειτουργία εμπράγματων περιουσιακών στοιχείων ή αποτελεί οικονομικά συγκρίσιμο άνοιγμα,
β)
οι συμβατικές ρυθμίσεις παρέχουν στον δανειοδότη σημαντικό βαθμό ελέγχου επί των στοιχείων ενεργητικού και των εσόδων που αυτά παράγουν,
γ)
την πρωταρχική πηγή εξόφλησης της υποχρέωσης αποτελούν τα έσοδα που παράγουν τα χρηματοδοτούμενα στοιχεία ενεργητικού και όχι η ανεξάρτητη ικανότητα μιας ευρύτερης εμπορικής επιχείρησης.
9. Η υπολειμματική αξία μισθωμένων περιουσιακών στοιχείων υπάγεται στην κατηγορία ανοιγμάτων που ορίζεται στην παράγραφο 2 στοιχείο ζ), εκτός από το βαθμό στον οποίο η εν λόγω υπολειμματική αξία συμπεριλαμβάνεται ήδη στο μισθωτικό άνοιγμα που ορίζεται στο άρθρο 166 παράγραφος 4.
10. Το άνοιγμα από την παροχή προστασίας με πιστωτικό παράγωγο νιοστής αθέτησης για ομάδα ανοιγμάτων κατατάσσεται στην ίδια κατηγορία από τις οριζόμενες στην παράγραφο 2 στην οποία θα κατατάσσονταν τα ανοίγματα της ομάδας, εκτός εάν τα επιμέρους ανοίγματα της ομάδας θα κατατάσσονταν σε διάφορες κατηγορίες ανοιγμάτων, εν η περιπτώσει το άνοιγμα κατατάσσεται στην κατηγορία ανοιγμάτων έναντι επιχειρήσεων που ορίζεται στην παράγραφο 2 στοιχείο γ).
Άρθρο 148
Προϋποθέσεις για την εφαρμογή της προσέγγισης ΠΕΔ σε διάφορες κατηγορίες ανοιγμάτων και σε διάφορες επιχειρηματικές μονάδες
1. Τα ιδρύματα και οποιεσδήποτε μητρικές επιχειρήσεις και οι θυγατρικές τους εφαρμόζουν την προσέγγιση ΠΕΔ για όλα τα ανοίγματα, εκτός εάν έχουν λάβει την άδεια των αρμόδιων αρχών να χρησιμοποιούν μόνιμα την τυποποιημένη προσέγγιση σύμφωνα με το άρθρο 150.
Εφόσον το εγκρίνουν προηγουμένως οι αρμόδιες αρχές, η εφαρμογή είναι δυνατόν να γίνει διαδοχικά στις διάφορες κατηγορίες ανοιγμάτων που προβλέπονται στο άρθρο 147, εντός της ίδιας επιχειρηματικής μονάδας, στις διαφορετικές επιχειρηματικές μονάδες του ιδίου ομίλου ή στις εσωτερικές εκτιμήσεις για LGD ή συντελεστές μετατροπής με σκοπό τον υπολογισμό των συντελεστών στάθμισης κινδύνου για ανοίγματα έναντι εταιρειών, ιδρυμάτων, κεντρικών κυβερνήσεων και κεντρικών τραπεζών.
Στην περίπτωση της κατηγορίας των ανοιγμάτων λιανικής τραπεζικής του άρθρου 147 παράγραφος 5, η εφαρμογή είναι δυνατόν να γίνει διαδοχικά στις κατηγορίες ανοιγμάτων στις οποίες αντιστοιχούν οι διάφοροι συσχετισμοί του άρθρου 154.
2. Οι αρμόδιες αρχές προσδιορίζουν την χρονική περίοδο κατά τη διάρκεια της οποίας ένα ίδρυμα και οποιαδήποτε μητρική επιχείρηση και οι θυγατρικές της υποχρεούνται να εφαρμόσουν την προσέγγιση ΠΕΔ για όλα τα ανοίγματα. Η εν λόγω χρονική περίοδος θα είναι κατάλληλη κατά την κρίση των αρμόδιων αρχών βάσει της φύσης και της κλίμακας των δραστηριοτήτων των ιδρυμάτων ή των μητρικών επιχειρήσεων και των θυγατρικών τους, καθώς και βάσει του αριθμού και της φύσης των συστημάτων διαβάθμισης που πρόκειται να εφαρμοστούν.
3. Τα ιδρύματα εφαρμόζουν την προσέγγιση ΠΕΔ σύμφωνα με τους όρους που προσδιορίζουν οι αρμόδιες αρχές. Η αρμόδια αρχή σχεδιάζει τους ανωτέρω όρους για να εξασφαλιστεί ότι η ευελιξία που παρέχει η παράγραφος 1 δεν χρησιμοποιείται επιλεκτικά για να επιτευχθεί η μείωση των ελάχιστων απαιτήσεων ιδίων κεφαλαίων για τις κατηγορίες ανοιγμάτων ή τις επιχειρηματικές μονάδες που δεν περιλαμβάνονται ακόμη στην προσέγγιση ΠΕΔ ή στις εσωτερικές εκτιμήσεις για LGD και συντελεστές μετατροπής.
4. Τα ιδρύματα που έχουν αρχίσει να χρησιμοποιούν την προσέγγιση ΠΕΔ μόνο μετά την 1η Ιανουαρίου 2013 ή τους έχει ζητηθεί από τις αρμόδιες αρχές, μέχρι την εν λόγω ημερομηνία, να είναι σε θέση να υπολογίζουν τις κεφαλαιακές απαιτήσεις τους με χρήση της τυποποιημένης προσέγγισης διατηρούν τη δυνατότητα υπολογισμού των κεφαλαιακών απαιτήσεων με χρήση της τυποποιημένης προσέγγισης για όλα τα ανοίγματά τους κατά τη διάρκεια της περιόδου εφαρμογής μέχρις ότου οι αρμόδιες αρχές τα ενημερώσουν ότι έχουν βεβαιωθεί ότι η εφαρμογή της προσέγγισης ΠΕΔ θα ολοκληρωθεί με εύλογη βεβαιότητα.
5. Ένα ίδρυμα στο οποίο έχει επιτραπεί να χρησιμοποιεί την προσέγγιση ΠΕΔ για οποιαδήποτε κατηγορία ανοιγμάτων οφείλει να χρησιμοποιεί την προσέγγιση ΠΕΔ για την κατηγορία ανοιγμάτων σε μετοχές που ορίζεται στο άρθρο 147 παράγραφος 2 στοιχείο ε), εκτός εάν το εν λόγω ίδρυμα επιτρέπεται να εφαρμόζει την τυποποιημένη προσέγγιση για ανοίγματα σε μετοχές σύμφωνα με το άρθρο 150 και την κατηγορία ανοιγμάτων «για άλλα στοιχεία ενεργητικού που δεν συνιστούν πιστωτικές υποχρεώσεις» που ορίζεται στο άρθρο 147 παράγραφος 2 στοιχείο ζ).
6. Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων προκειμένου να διευκρινίσει τις προϋποθέσεις σύμφωνα με τις οποίες οι αρμόδιες αρχές θα προσδιορίσουν την κατάλληλη φύση και το χρονοδιάγραμμα της διαδοχικής επέκτασης της προσέγγισης ΠΕΔ στις κατηγορίες ανοιγμάτων που αναφέρονται στην παράγραφο 3.
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή έως τις 31 Δεκεμβρίου 2014.
Ανατίθεται στην Επιτροπή η εξουσία να εγκρίνει τα ρυθμιστικά τεχνικά πρότυπα που προβλέπονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με τα άρθρα 10 έως 14 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
Άρθρο 149
Επαναφορά στη χρήση λιγότερο εξελιγμένων προσεγγίσεων
1. Ένα ίδρυμα που χρησιμοποιεί την προσέγγιση ΠΕΔ για συγκεκριμένη κατηγορία ανοίγματος ή είδους ανοίγματος δεν παύει να χρησιμοποιεί την εν λόγω προσέγγιση αρχίζοντας να χρησιμοποιεί αντ’ αυτής την τυποποιημένη προσέγγιση για τον υπολογισμό των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ποσών ανοιγμάτων εκτός εάν πληρούνται οι κατωτέρω προϋποθέσεις:
α)
το ίδρυμα έχει αποδείξει επαρκώς στις αρμόδιες αρχές ότι η χρήση της τυποποιημένης προσέγγισης δεν προτείνεται για τη μείωση της απαίτησης ιδίων κεφαλαίων του ιδρύματος, ότι είναι απαραίτητη βάσει της φύσης και της πολυπλοκότητας του συνόλου των ανοιγμάτων αυτού του είδους του ιδρύματος και δεν θα είχε ουσιώδη αρνητικό αντίκτυπο στη φερεγγυότητα του ιδρύματος ή την ικανότητά του για αποτελεσματική διαχείριση του κινδύνου,
β)
το ίδρυμα έχει λάβει την προηγούμενη έγκριση της αρμόδιας αρχής.
2. Τα ιδρύματα που έχουν λάβει άδεια δυνάμει του άρθρου 151 παράγραφος 9 να χρησιμοποιούν εσωτερικές εκτιμήσεις LGD και συντελεστών μετατροπής, δεν επιστρέφουν στη χρήση των τιμών LGD και συντελεστών μετατροπής που αναφέρονται στο άρθρο 151 παράγραφος 8, εκτός εάν πληρούνται οι κατωτέρω προϋποθέσεις:
α)
το ίδρυμα έχει αποδείξει επαρκώς στις αρμόδιες αρχές ότι η χρήση των LGD και των συντελεστών μετατροπής που ορίζονται στο άρθρο 151 παράγραφος 8 για συγκεκριμένη κατηγορία ή είδος ανοίγματος δεν προτείνεται για τη μείωση της απαίτησης ιδίων κεφαλαίων του ιδρύματος, ότι είναι απαραίτητη βάσει της φύσης και της πολυπλοκότητας των συνολικών ανοιγμάτων αυτού του είδους που έχει το ίδρυμα, καθώς και ότι δεν θα είχε ουσιώδη αρνητικό αντίκτυπο στη φερεγγυότητα του ιδρύματος ή την ικανότητά του για αποτελεσματική διαχείριση του κινδύνου,
β)
το ίδρυμα έχει λάβει την προηγούμενη έγκριση της αρμόδιας αρχής.
3. Η εφαρμογή των παραγράφων 1 και 2 υπόκειται στις προϋποθέσεις σταδιακής επέκτασης της προσέγγισης ΠΕΔ που προσδιορίζονται από τις αρμόδιες αρχές δυνάμει του άρθρου 148 και στην άδεια μόνιμης μερικής χρήσης που αναφέρεται στο άρθρο 150.
Άρθρο 150
Προϋποθέσεις μόνιμης μερικής χρήσης
1. Εφόσον τα ιδρύματα έχουν λάβει την προηγούμενη έγκριση των αρμόδιων αρχών, τα ιδρύματα που έχουν την άδεια να χρησιμοποιούν την προσέγγιση ΠΕΔ κατά τον υπολογισμό των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ποσών ανοιγμάτων και των αναμενόμενων ζημιών για μια ή περισσότερες κατηγορίες ανοιγμάτων δύνανται να εφαρμόσουν την τυποποιημένη προσέγγιση για τα ακόλουθα ανοίγματα:
α)
την κατηγορία ανοιγμάτων του άρθρου 147 παράγραφος 2 στοιχείο α), όταν ο αριθμός των σημαντικών αντισυμβαλλομένων είναι περιορισμένος και η εφαρμογή ενός συστήματος διαβάθμισης για τους αντισυμβαλλομένους αυτούς θα ήταν υπερβολικά επιβαρυντική για το ίδρυμα,
β)
την κατηγορία ανοιγμάτων του άρθρου 147 παράγραφος 2 στοιχείο β), όταν ο αριθμός των σημαντικών αντισυμβαλλομένων είναι περιορισμένος και η εφαρμογή ενός συστήματος διαβάθμισης για τους αντισυμβαλλομένους αυτούς θα ήταν υπερβολικά επιβαρυντική για το ίδρυμα,
γ)
ανοίγματα έναντι μη σημαντικών επιχειρηματικών μονάδων καθώς και κατηγορίες ή είδη ανοιγμάτων που είναι επουσιώδη από άποψη μεγέθους και αντιληπτού προφίλ κινδύνου,
δ)
ανοίγματα έναντι κεντρικών κυβερνήσεων και κεντρικών τραπεζών των κρατών μελών και έναντι των περιφερειακών τους κυβερνήσεων, τοπικών αρχών, διοικητικών φορέων και οντοτήτων του δημοσίου τομέα, υπό την προϋπόθεση ότι:
(i)
δεν υφίσταται διαφορά ως προς τον κίνδυνο που παρουσιάζουν τα ανοίγματα έναντι της εν λόγω κεντρικής κυβέρνησης και της κεντρικής τράπεζας και αυτά τα άλλα ανοίγματα λόγω ειδικών δημόσιων διακανονισμών και
(ii)
στα ανοίγματα έναντι της κεντρικής κυβέρνησης και της κεντρικής τράπεζας εφαρμόζεται συντελεστής στάθμισης κινδύνου 0 % στο πλαίσιο του άρθρου 114 παράγραφος 2, 4 ή 5,
ε)
ανοίγματα ενός ιδρύματος σε αντισυμβαλλόμενο που αποτελεί την μητρική του επιχείρηση, δική του θυγατρική ή θυγατρική της μητρικής του επιχείρησης εφόσον ο αντισυμβαλλόμενος είναι ίδρυμα ή χρηματοδοτική εταιρεία συμμετοχών, εταιρεία χρηματοπιστωτικών συμμετοχών, χρηματοπιστωτικό ίδρυμα, εταιρεία διαχείρισης περιουσιακών στοιχείων ή επιχείρηση παροχής επικουρικών υπηρεσιών που υπόκειται σε κατάλληλες απαιτήσεις προληπτικής εποπτείας ή επιχείρηση με την οποία την συνδέει μια σχέση κατά την έννοια του άρθρου 12 παράγραφος 1 της οδηγίας 83/349/ΕΟΚ,
στ)
ανοίγματα μεταξύ ιδρυμάτων τα οποία πληρούν τις απαιτήσεις που ορίζονται στο άρθρο 113 παράγραφος 7,
ζ)
ανοίγματα σε μετοχές έναντι οντοτήτων των οποίων οι πιστωτικές υποχρεώσεις λαμβάνουν συντελεστή στάθμισης κινδύνου 0 % δυνάμει του κεφαλαίου 2, περιλαμβανομένων των υπό την αιγίδα του δημοσίου οντοτήτων στις οποίες μπορεί να εφαρμοστεί μηδενικός συντελεστής στάθμισης,
η)
ανοίγματα σε μετοχές αναληφθέντα στο πλαίσιο νομοθετικών προγραμμάτων προώθησης συγκεκριμένων τομέων της οικονομίας με τα οποία παρέχονται σημαντικές επιδοτήσεις στο ίδρυμα για επενδύσεις και περιλαμβάνουν κάποια μορφή κρατικής εποπτείας και περιορισμούς όσον αφορά τις μετοχικές επενδύσεις, εφόσον τα εν λόγω ανοίγματα μπορούν να αποκλειστούν συνολικά από την προσέγγιση ΠΕΔ μόνο έως και ένα όριο 10 % των ιδίων κεφαλαίων,
θ)
τα ανοίγματα που προσδιορίζονται στο άρθρο 119 παράγραφος 4, και πληρούν τις εκεί οριζόμενες προϋποθέσεις,
ι)
κρατικές και κρατικά διασφαλιζόμενες εγγυήσεις που αναφέρονται στο άρθρο 215 παράγραφος 2.
Οι αρμόδιες αρχές επιτρέπουν την εφαρμογή της τυποποιημένης προσέγγισης για ανοίγματα σε μετοχές που αναφέρονται στα στοιχεία ζ) και η) του πρώτου εδαφίου και τα οποία έχουν επιτραπεί για την εν λόγω αντιμετώπιση σε άλλα κράτη μέλη. Η ΕΑΤ δημοσιεύει στον ιστότοπό της και επικαιροποιεί τακτικά κατάλογο με τα ανοίγματα που αναφέρονται στα εν λόγω στοιχεία που μπορούν να αντιμετωπίζονται σύμφωνα με την τυποποιημένη προσέγγιση.
2. Για τους σκοπούς της παραγράφου 1, η κατηγορία ανοιγμάτων σε μετοχές ενός ιδρύματος θεωρείται σημαντική όταν η συνολική τους αξία, μη συμπεριλαμβανομένων των ανοιγμάτων σε μετοχές που πραγματοποιήθηκαν στο πλαίσιο νομοθετικών προγραμμάτων σύμφωνα με την παράγραφο 1 στοιχείο ζ), υπερβαίνει κατά μέσο όρο, κατά τη διάρκεια του προηγούμενου έτους, το 10 % των ιδίων κεφαλαίων του ιδρύματος. Εάν ο αριθμός των εν λόγω ανοιγμάτων σε μετοχές είναι μικρότερος από 10 μεμονωμένες συμμετοχές, το σχετικό όριο είναι το 5 % των ιδίων κεφαλαίων του ιδρύματος.
3. Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων προκειμένου να προσδιορίσει τους όρους εφαρμογής της παραγράφου 1 στοιχεία α), β) και γ).
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή έως τις 31 Δεκεμβρίου 2014.
Ανατίθεται στην Επιτροπή η εξουσία να εγκρίνει τα ρυθμιστικά τεχνικά πρότυπα που προβλέπονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με τα άρθρα 10 έως 14 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
4. Η ΕΑΤ θα θεσπίσει κατευθυντήριες γραμμές για την εφαρμογή της παραγράφου 1 στοιχείο δ) το 2018, προτείνοντας όρια σε ό,τι αφορά το ποσοστό των στοιχείων του ενεργητικού που αναγράφονται στον ισολογισμό και/ή των σταθμισμένων βάσει κινδύνου στοιχείων του ενεργητικού που πρέπει να υπολογίζονται σύμφωνα με την τυποποιημένη προσέγγιση.
Αυτές οι κατευθυντήριες γραμμές εγκρίνονται σύμφωνα με το άρθρο 16 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
Τμήμα 2
Υπολογισμόσ των ποσών των σταθμισμένων ωσ προς τον κίνδυνο ανοιγμάτων
Ενότητα 1
Αντιμετώπιση ανά είδος κατηγορίας ανοίγματος
Άρθρο 151
Αντιμετώπιση ανά κατηγορία ανοιγμάτων
1. Τα σταθμισμένα ως προς τον κίνδυνο ποσά για ανοίγματα πιστωτικού κινδύνου που ανήκουν σε μια από τις κατηγορίες που αναφέρονται στο άρθρο 147 παράγραφος 2 στοιχεία α) έως ε) και ζ), υπολογίζονται βάσει της ενότητας 2, εκτός εάν αφαιρούνται από τα ίδια κεφάλαια με εξαίρεση την περίπτωση που τα εν λόγω ανοίγματα αφαιρούνται από στοιχεία του κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1, από πρόσθετα στοιχεία της κατηγορίας 1 ή από στοιχεία της κατηγορίας 2.
2. Τα σταθμισμένα ως προς τον κίνδυνο ποσά ανοιγμάτων για κίνδυνο απομείωσης της αξίας για αποκτηθείσες εισπρακτέες απαιτήσεις υπολογίζονται σύμφωνα με το άρθρο 157. Στην περίπτωση που ένα ίδρυμα έχει δικαίωμα πλήρους αναγωγής κατά του πωλητή αποκτηθεισών εισπρακτέων απαιτήσεων για κίνδυνο αθέτησης υποχρέωσης και για κίνδυνο απομείωσης της αξίας, οι διατάξεις του παρόντος άρθρου, του άρθρου 152 και του άρθρου 158 παράγραφοι 1 έως 4 σχετικά με τις αποκτηθείσες εισπρακτέες απαιτήσεις δεν έχουν εφαρμογή και το άνοιγμα αντιμετωπίζεται ως καλυμμένο με εξασφαλίσεις.
3. Ο υπολογισμός των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ποσών ανοιγμάτων για πιστωτικό κίνδυνο και κίνδυνο απομείωσης της αξίας βασίζεται στις παραμέτρους που αφορούν το συγκεκριμένο άνοιγμα. Σε αυτές περιλαμβάνεται η PD, η LGD, η ληκτότητα (maturity - εφεξής «M») και η αξία ανοίγματος. Η PD και η LGD λαμβάνονται χωριστά ή από κοινού, σύμφωνα με τα οριζόμενα στο τμήμα 4.
4. Τα ιδρύματα υπολογίζουν τα σταθμισμένα για πιστωτικό κίνδυνο ποσά για όλα τα ανοίγματα που ανήκουν στην κατηγορία ανοίγματος σε μετοχές που αναφέρεται στο άρθρο 147 παράγραφος 2 στοιχείο ε) σύμφωνα με το άρθρο 155. Τα ιδρύματα δύνανται να χρησιμοποιούν τις προσεγγίσεις του άρθρου 155 παράγραφοι 3 και 4 εφόσον έχουν λάβει προηγουμένως την άδεια των αρμόδιων αρχών. Οι αρμόδιες αρχές επιτρέπουν σε ίδρυμα να χρησιμοποιεί την οριζόμενη στο άρθρο 155 παράγραφος 4 προσέγγιση των εσωτερικών υποδειγμάτων, εφόσον το ίδρυμα πληροί τις ελάχιστες προϋποθέσεις της ενότητας 4 του τμήματος 6.
5. Τα σταθμισμένα ως προς τον κίνδυνο ποσά ανοιγμάτων για πιστωτικό κίνδυνο ειδικής δανειοδότησης υπολογίζονται σύμφωνα με το άρθρο 153 παράγραφος 5.
6. Για ανοίγματα των κατηγοριών του άρθρου 147 παράγραφος 2 στοιχεία α) έως δ), τα ιδρύματα παρέχουν εσωτερικές εκτιμήσεις PD σύμφωνα με το άρθρο 143 και το τμήμα 6.
7. Για ανοίγματα της κατηγορίας του άρθρου 147 παράγραφος 2 στοιχείο δ), τα ιδρύματα παρέχουν εσωτερικές εκτιμήσεις LGD και συντελεστών μετατροπής σύμφωνα με το άρθρο 143 και το τμήμα 6.
8. Για ανοίγματα των κατηγοριών του άρθρου 147 παράγραφος 2 στοιχεία (α) έως (γ), τα ιδρύματα εφαρμόζουν τις τιμές LGD που προβλέπονται στο άρθρο 161 παράγραφος 1 και τους συντελεστές μετατροπής που προβλέπονται στο άρθρο 166 παράγραφος 8 στοιχεία α) έως δ), εκτός εάν τους έχει επιτραπεί η χρήση εσωτερικών εκτιμήσεων LGD και συντελεστών μετατροπής για τις εν λόγω κατηγορίες ανοιγμάτων σύμφωνα με την παράγραφο 9.
9. Για όλα τα ανοίγματα των κατηγοριών που αναφέρονται στο άρθρο 147 παράγραφος 2 στοιχεία α) έως γ), οι αρμόδιες αρχές επιτρέπουν στα ιδρύματα να χρησιμοποιούν εσωτερικές εκτιμήσεις LGD και συντελεστών μετατροπής, σύμφωνα με το άρθρο 143 και το τμήμα 6.
10. Τα σταθμισμένα ως προς τον κίνδυνο ποσά για τιτλοποιημένα ανοίγματα και ανοίγματα που ανήκουν στην κατηγορία ανοιγμάτων του άρθρου 147 παράγραφος 2 στοιχείο στ) υπολογίζονται σύμφωνα με το κεφάλαιο 5.
Άρθρο 152
Αντιμετώπιση ανοιγμάτων υπό μορφή μεριδίων ή μετοχών σε ΟΣΕ
1. Όταν τα ανοίγματα υπό τη μορφή μεριδίων ή μετοχών σε ΟΣΕ πληρούν τα κριτήρια του άρθρου 132 παράγραφος 3 και το ίδρυμα έχει γνώση όλων ή μέρους των υποκείμενων ανοιγμάτων του ΟΣΕ, το ίδρυμα εξετάζει τα εν λόγω υποκείμενα ανοίγματα προκειμένου να υπολογίσει τα σταθμισμένα ως προς τον κίνδυνο ποσά ανοίγματος και το ύψος των αναμενόμενων ζημιών σύμφωνα με τις προσεγγίσεις του παρόντος κεφαλαίου.
Εάν υποκείμενο άνοιγμα του ΟΣΕ αποτελεί το ίδιο άλλο άνοιγμα υπό τη μορφή μεριδίων ή μετοχών σε άλλον ΟΣΕ, το πρώτο ίδρυμα εξετάζει επίσης τα υποκείμενα ανοίγματα του εν λόγω άλλου ΟΣΕ.
2. Όταν το ίδρυμα δεν πληροί τις προϋποθέσεις χρησιμοποίησης των προσεγγίσεων του παρόντος κεφαλαίου για όλα ή μέρος των υποκείμενων ανοιγμάτων του ΟΣΕ, τα σταθμισμένα ως προς τον κίνδυνο ανοίγματα και οι αναμενόμενες ζημίες υπολογίζονται σύμφωνα με τις εξής μεθόδους:
α)
για ανοίγματα της κατηγορίας ανοιγμάτων σε μετοχές που αναφέρονται στο άρθρο 147 παράγραφος 2 στοιχείο ε), τα ιδρύματα εφαρμόζουν την προσέγγιση της απλής στάθμισης κινδύνου του άρθρου 155 παράγραφος 2,
β)
για όλα τα άλλα υποκείμενα ανοίγματα που αναφέρονται στην παράγραφο 1, τα ιδρύματα εφαρμόζουν την τυποποιημένη προσέγγιση που ορίζεται στο κεφάλαιο 2, με τις κατωτέρω προϋποθέσεις:
i)
για ανοίγματα που υπόκεινται σε συγκεκριμένο συντελεστή στάθμισης κινδύνου για μη διαβαθμισμένα ανοίγματα ή που υπόκεινται στη βαθμίδα πιστωτικής ποιότητας που αντιστοιχεί στον ανώτερο συντελεστή στάθμισης κινδύνου για δεδομένη κατηγορία ανοιγμάτων, η στάθμιση κινδύνου πολλαπλασιάζεται επί 2, αλλά δεν υπερβαίνει το 1 250 %,
ii)
για όλα τα υπόλοιπα ανοίγματα, η στάθμιση κινδύνου πολλαπλασιάζεται επί 1,1 και να έχει τιμή τουλάχιστον 5 %.
Εάν, για τους σκοπούς του στοιχείου α), το ίδρυμα δεν είναι σε θέση να διαφοροποιήσει μεταξύ ανοιγμάτων σε μετοχές μη διαπραγματεύσιμες σε χρηματιστήριο, μετοχές διαπραγματεύσιμες σε χρηματιστήριο και άλλες μετοχές, αντιμετωπίζει τα σχετικά ανοίγματα σαν ανοίγματα σε άλλες μετοχές. Εάν αυτά τα ανοίγματα, μαζί με τα άμεσα ανοίγματα του ιδρύματος σε αυτή την κατηγορία ανοιγμάτων, δεν είναι ουσιώδη κατά την έννοια του άρθρου 150 παράγραφος 2, μπορεί να εφαρμόζεται το άρθρο 150 παράγραφος 1 με την έγκριση των αρμοδίων αρχών.
3. Όταν τα ανοίγματα υπό τη μορφή μεριδίων ή μετοχών σε οργανισμούς συλλογικών επενδύσεων (ΟΣΕ) δεν πληρούν τα κριτήρια του άρθρου 132 παράγραφος 3 ή το ίδρυμα δεν έχει γνώση όλων των υποκείμενων ανοιγμάτων του ΟΣΕ ή των υποκειμένων ανοιγμάτων του που αποτελούν ανοίγματα υπό τη μορφή μεριδίων ή μετοχών σε έναν ΟΣΕ, το ίδρυμα εξετάζει τα εν λόγω υποκείμενα ανοίγματα και υπολογίζει τα σταθμισμένα ως προς τον κίνδυνο ποσά ανοίγματος και το ύψος των αναμενόμενων ζημιών σύμφωνα με την προσέγγιση της απλής στάθμισης κινδύνου του άρθρου 155 παράγραφος 2.
Εάν το ίδρυμα δεν είναι σε θέση να διαφοροποιήσει μεταξύ ανοιγμάτων σε μετοχές μη διαπραγματεύσιμες σε χρηματιστήριο, μετοχές διαπραγματεύσιμες σε χρηματιστήριο και άλλες μετοχές, αντιμετωπίζει τα σχετικά ανοίγματα σαν ανοίγματα σε άλλες μετοχές. Τα ανοίγματα που δεν αφορούν μετοχές υπάγονται στην κατηγορία ανοιγμάτων σε άλλες μετοχές.
4. Αντί της προσέγγισης της παραγράφου 3, τα ιδρύματα δύνανται να υπολογίζουν τα ίδια ή να αναθέτουν σε τρίτο τον υπολογισμό και την αναφορά των μέσων σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ανοιγμάτων βάσει των υποκείμενων ανοιγμάτων των ΟΣΕ και σύμφωνα με τις προσεγγίσεις της παραγράφου 2 στοιχεία α) και β) για τους ακόλουθους φορείς:
α)
τον οργανισμό ή το χρηματοπιστωτικό ίδρυμα θεματοφυλακής του ΟΣΕ εφόσον ο εν λόγω ΟΣΕ επενδύει αποκλειστικά σε τίτλους και καταθέτει όλους τους τίτλους στον εν λόγω οργανισμό ή χρηματοπιστωτικό ίδρυμα θεματοφυλακής,
β)
για τους υπόλοιπους ΟΣΕ, την εταιρεία διαχείρισης του ΟΣΕ, εφόσον η εν λόγω εταιρεία διαχείρισης πληροί τα κριτήρια του άρθρου 132 παράγραφος 3 στοιχείο α).
Η ορθότητα του υπολογισμού επιβεβαιώνεται από εξωτερικό ελεγκτή.
5. Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων προκειμένου να διευκρινίσει τους όρους σύμφωνα με τους οποίους οι αρμόδιες αρχές δύνανται να επιτρέπουν σε ιδρύματα να χρησιμοποιούν την τυποποιημένη προσέγγιση που αναφέρεται στο άρθρο 150 παράγραφος 1 δυνάμει της παραγράφου 2 στοιχείο β) του παρόντος άρθρου.
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή έως τις 30 Ιουνίου 2014.
Ανατίθεται στην Επιτροπή η εξουσία να εγκρίνει τα ρυθμιστικά τεχνικά πρότυπα που προβλέπονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με τα άρθρα 10 έως 14 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
Ενότητα 2
Υπολογισμός των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ανοιγμάτων για πιστωτικό κίνδυνο
Άρθρο 153
Σταθμισμένα ως προς τον κίνδυνο ποσά ανοιγμάτων έναντι επιχειρήσεων, ιδρυμάτων, κεντρικών κυβερνήσεων και κεντρικών τραπεζών
1. Με την επιφύλαξη της εφαρμογής της ειδικής αντιμετώπισης που ορίζεται στις παραγράφους 2, 3 και 4, τα σταθμισμένα ως προς τον κίνδυνο ποσά των ανοιγμάτων έναντι επιχειρήσεων, ιδρυμάτων και κεντρικών κυβερνήσεων και κεντρικών τραπεζών υπολογίζονται με τους ακόλουθους τύπους:
όπου ο συντελεστής στάθμισης κινδύνου RW ορίζεται ως
i)
εάν PD = 0, ο RW λαμβάνεται ίσος με 0,
ii)
εάν PD = 1, ήτοι για αθετημένα ανοίγματα:
-
εάν τα ιδρύματα εφαρμόζουν τις τιμές LGD που προβλέπονται στο άρθρο 161 παράγραφος 1, ο RW λαμβάνεται ίσος με 0,
-
εάν τα ιδρύματα χρησιμοποιούν εσωτερικές εκτιμήσεις του LGD, ο RW είναι
-
;
όπου ως καλύτερη εκτίμηση για την αναμενόμενη ζημία (στο εξής «ELBE») λαμβάνεται η καλύτερη εκτίμηση του ιδρύματος για την αναμενόμενη ζημία για τα ανοίγματα σε αθέτηση σύμφωνα με το άρθρο 181 παράγραφος 1 στοιχείο η),
iii)
εάν 0 PD 1,
όπου:
N(x)
=
η αθροιστική συνάρτηση κατανομής μιας τυποποιημένης κανονικής τυχαίας μεταβλητής (δηλαδή η πιθανότητα να είναι μια κανονική τυχαία μεταβλητή με μέσο όρο 0 και διακύμανση 1 μικρότερη ή ίση με x),
G (Z)
=
η αντίστροφη αθροιστική συνάρτηση κατανομής μιας τυποποιημένης κανονικής τυχαίας μεταβλητής (δηλαδή η τιμή του x ώστε N(x) = z),
R
=
ο συντελεστής συσχέτισης, που ορίζεται ως
b
=
ο συντελεστής προσαρμογής ληκτότητας, που ορίζεται ως
.
2. Για όλα τα ανοίγματα σε μεγάλες οντότητες του χρηματοπιστωτικού τομέα, ο συντελεστής συσχέτισης της παραγράφου 1 σημείο iii) πολλαπλασιάζεται επί 1,25. Για όλα τα ανοίγματα σε μη ρυθμιζόμενες χρηματοπιστωτικές οντότητες, οι συντελεστές συσχέτισης που ορίζονται στην παράγραφο 1 σημείο iii) και την παράγραφο 4, ανάλογα με την περίπτωση, πολλαπλασιάζεται επί 1,25.
3. Τα σταθμισμένα ως προς τον κίνδυνο ποσά των ανοιγμάτων που πληρούν τις προϋποθέσεις των άρθρων 202 και 217 μπορούν να προσαρμόζονται χρησιμοποιώντας τον ακόλουθο τύπο:
όπου:
PDpp
=
πιθανότητα αθέτησης (PD) του παρόχου πιστωτικής προστασίας.
Ο συντελεστής στάθμισης κινδύνου (RW) υπολογίζεται χρησιμοποιώντας τον κατάλληλο τύπο στάθμισης κινδύνου της παραγράφου 1 για το άνοιγμα, την PD του πιστούχου και την τιμή της LGD για συγκρίσιμο άμεσο άνοιγμα έναντι του παρόχου της προστασίας. Ο συντελεστής ληκτότητας (b) υπολογίζεται βάσει της PD του παρόχου προστασίας ή της PD του πιστούχου, όποιο είναι χαμηλότερο.
4. Για ανοίγματα έναντι επιχειρήσεων που ανήκουν σε όμιλο με ενοποιημένο κύκλο εργασιών μικρότερο των 50 εκατομμυρίων ευρώ, τα ιδρύματα μπορούν να εφαρμόζουν τον ακόλουθο τύπο συσχέτισης που προβλέπεται στην παράγραφο 1 σημείο iii) για τον υπολογισμό των συντελεστών στάθμισης κινδύνου. Στον τύπο αυτό, S είναι οι ενοποιημένες ετήσιες πωλήσεις σε εκατ. ευρώ με τη συνθήκη 5 εκατ. ευρώ ≤ S ≤ 50 εκατ. ευρώ. Κάθε κύκλος εργασιών κάτω των 5 εκατ. ευρώ θεωρείται ότι ισούται με 5 εκατ. ευρώ. Για τις αποκτηθείσες εισπρακτέες απαιτήσεις, οι συνολικές ετήσιες πωλήσεις είναι ο σταθμισμένος μέσος όρος των μεμονωμένων απαιτήσεων της ομάδας.
Τα ιδρύματα αντικαθιστούν τις ενοποιημένες ετήσιες πωλήσεις με το σύνολο του ενοποιημένου ενεργητικού του ομίλου εάν οι ενοποιημένες ετήσιες πωλήσεις δεν αποτελούν έγκυρο δείκτη του μεγέθους της επιχείρησης και εάν το σύνολο του ενεργητικού είναι πιο αντιπροσωπευτικός δείκτης από την άποψη αυτή.
5. Για τα ανοίγματα της υποκατηγορίας ειδικού δανεισμού για τα οποία το ίδρυμα δεν μπορεί να εκτιμήσει την PD ή οι εσωτερικές εκτιμήσεις της PD δεν πληρούν τις ελάχιστες απαιτήσεις του τμήματος 6, το ίδρυμα εφαρμόζει τους συντελεστές στάθμισης κινδύνου του πίνακα 1, ως εξής:
Πίνακας 1
Εναπομένουσα ληκτότητα
Κατηγορία 1
Κατηγορία 2
Κατηγορία 3
Κατηγορία 4
Κατηγορία 5
Μικρότερη των 2,5 ετών
50 %
70 %
115 %
250 %
0 %
Ίση ή μεγαλύτερη των 2,5 ετών
70 %
90 %
115 %
250 %
0 %
Κατά τον καθορισμό των συντελεστών στάθμισης κινδύνου για τα ανοίγματα ειδικού δανεισμού, τα ιδρύματα λαμβάνουν υπόψη τους ακόλουθους παράγοντες: χρηματοοικονομική βάση, πολιτικό και νομικό περιβάλλον, χαρακτηριστικά των συναλλαγών και/ή των στοιχείων ενεργητικού, οικονομική ευρωστία του αναδόχου και του κυρίου του έργου, περιλαμβανομένης κάθε ροής εσόδων από εταιρική σχέση δημοσίου-ιδιωτών, πακέτο εγγυήσεων.
6. Όσον αφορά τις αποκτηθείσες εισπρακτέες απαιτήσεις τους έναντι επιχειρήσεων, τα ιδρύματα πρέπει να πληρούν τις ελάχιστες απαιτήσεις του άρθρου 184. Για τις αποκτηθείσες εισπρακτέες απαιτήσεις έναντι επιχειρήσεων που πληρούν επιπλέον τις προϋποθέσεις του άρθρου 154 παράγραφος 5, και εφόσον η χρήση των προτύπων ποσοτικοποίησης του κινδύνου ανοιγμάτων έναντι επιχειρήσεων του τμήματος 6 θα επιβάρυνε αδικαιολόγητα το ίδρυμα, μπορούν να χρησιμοποιούνται τα πρότυπα ποσοτικοποίησης του κινδύνου ανοιγμάτων λιανικής τραπεζικής του τμήματος 6.
7. Στην περίπτωση των αποκτηθεισών εισπρακτέων απαιτήσεων έναντι επιχειρήσεων, οι επιστρεπτέες εκπτώσεις επί της τιμής αγοράς και οι εξασφαλίσεις ή μερικές εγγυήσεις που παρέχουν προστασία κατά της πρωτεύουσας ζημίας από αθέτηση, κατά της ζημίας από απομείωση αξίας εισπρακτέων απαιτήσεων, ή κατά αμφοτέρων, μπορούν να αντιμετωπίζονται ως θέσεις πρωτεύουσας ζημίας σύμφωνα με την προσέγγιση των εσωτερικών διαβαθμίσεων που εφαρμόζεται στις τιτλοποιήσεις.
8. Εάν ένα ίδρυμα παρέχει πιστωτική προστασία για ορισμένο αριθμό ανοιγμάτων με τον όρο ότι η νιοστή (n) αθέτηση μεταξύ αυτών των ανοιγμάτων ενεργοποιεί την πληρωμή και το πιστωτικό αυτό γεγονός λύει τη σύμβαση, και εάν το σχετικό προϊόν έχει εξωτερική πιστοληπτική αξιολόγηση από ΕΟΠΑ, εφαρμόζονται οι συντελεστές στάθμισης κινδύνου του κεφαλαίου 5. Εάν το προϊόν δεν έχει πιστοληπτική αξιολόγηση από ΕΟΠΑ, οι συντελεστές στάθμισης κινδύνου των ανοιγμάτων που περιλαμβάνονται στην κατηγορία συναθροίζονται, με την εξαίρεση ανοιγμάτων n-1, εάν το άθροισμα του ποσού αναμενόμενης ζημίας πολλαπλασιασμένο επί 12,5 και του σταθμισμένου ως προς τον κίνδυνο ποσού δεν υπερβαίνει το ονομαστικό ποσό της προστασίας που παρέχει το πιστωτικό παράγωγο πολλαπλασιασμένο επί 12,5. Τα ανοίγματα n-1 που εξαιρούνται από το συνάθροισμα προσδιορίζονται κατά τρόπο ώστε να περιλαμβάνουν κάθε άνοιγμα του οποίου το σταθμισμένο ως προς τον κίνδυνο ποσό είναι χαμηλότερο από το σταθμισμένο ως προς τον κίνδυνο ποσό καθενός από τα ανοίγματα που περιλαμβάνονται στο άθροισμα. Στις θέσεις μιας κατηγορίας για τις οποίες το ίδρυμα δεν μπορεί να προσδιορίσει τον συντελεστή στάθμισης κινδύνου δυνάμει της προσέγγισης ΠΕΔ εφαρμόζεται συντελεστής στάθμισης 1 250 %.
9. Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων προκειμένου να διευκρινίσει τον τρόπο με τον οποίο τα ιδρύματα λαμβάνουν υπ’ όψιν τους παράγοντες που αναφέρονται στην παράγραφο 5 δεύτερο εδάφιο κατά την εφαρμογή συντελεστών στάθμισης κινδύνου σε ανοίγματα ειδικού δανεισμού.
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή έως τις 31 Δεκεμβρίου 2014.
Ανατίθεται στην Επιτροπή η εξουσία να εγκρίνει τα ρυθμιστικά τεχνικά πρότυπα που προβλέπονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με τα άρθρα 10 έως 14 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
Άρθρο 154
Σταθμισμένα ποσά ανοιγμάτων για ανοίγματα λιανικής τραπεζικής
1. Τα σταθμισμένα ως προς τον κίνδυνο ποσά για ανοίγματα λιανικής τραπεζικής υπολογίζονται με τον ακόλουθο τύπο:
όπου ο συντελεστής στάθμισης κινδύνου RW ορίζεται ως:
i)
εάν PD = 1, ήτοι για αθετημένα ανοίγματα, ο RW ισούται με
;
όπου ELBE, σύμφωνα με το άρθρο 181 παράγραφος 1 στοιχείο η) είναι η καλύτερη εκτίμηση του ιδρύματος για την αναμενόμενη ζημία λόγω του αθετημένου ανοίγματος,
ii)
εάν 0 PD 1, ήτοι, για οποιαδήποτε δυνατή τιμή της PD πλην των τιμών στο στοιχείο i)
όπου:
N(x)
=
η αθροιστική συνάρτηση κατανομής μιας τυποποιημένης κανονικής τυχαίας μεταβλητής (δηλαδή η πιθανότητα να είναι μια κανονική τυχαία μεταβλητή με μέσο όρο 0 και διακύμανση 1 μικρότερη ή ίση με x),
G (Z)
=
η αντίστροφη αθροιστική συνάρτηση κατανομής μιας τυποποιημένης κανονικής τυχαίας μεταβλητής (δηλαδή η τιμή του x ώστε N(x) = z),
R
=
ο συντελεστής συσχέτισης και ορίζεται ως
2. Τα σταθμισμένα ως προς τον κίνδυνο ποσά ανοιγμάτων έναντι μιας ΜΜΕ όπως αναφέρονται στο άρθρο 147 παράγραφος 5, οι οποίες πληρούν τις προϋποθέσεις των άρθρων 202 και 217, μπορούν να υπολογίζονται σύμφωνα με το άρθρο 153 παράγραφος 3.
3. Για τα ανοίγματα λιανικής τραπεζικής που εξασφαλίζονται με ακίνητα, ο συντελεστής συσχέτισης που προκύπτει από τον τύπο υπολογισμού της παραγράφου 1 αντικαθίσταται από συντελεστή συσχέτισης (R) ίσο με 0,15.
4. Για τα αποδεκτά ανακυκλούμενα ανοίγματα λιανικής τραπεζικής σύμφωνα με τα στοιχεία α) έως ε), ο συντελεστής συσχέτισης που προκύπτει από τον τύπο υπολογισμού της παραγράφου 1 αντικαθίσταται από συντελεστή συσχέτισης (R) ίσο με 0,04.
Αποδεκτά ανακυκλούμενα ανοίγματα λιανικής τραπεζικής είναι τα ανοίγματα που πληρούν τις ακόλουθες προϋποθέσεις:
α)
είναι ανοίγματα έναντι ιδιωτών,
β)
τα ανοίγματα είναι ανακυκλούμενα, μη εξασφαλισμένα και, στο βαθμό που δεν έχουν εκταμιευθεί, άμεσα και άνευ όρων ακυρώσιμα από το ίδρυμα. Στο πλαίσιο αυτό, ως ανακυκλούμενα ανοίγματα ορίζονται εκείνα στα οποία είναι δυνατή η αυξομείωση των ανεξόφλητων υπολοίπων των πελατών με βάση τις αποφάσεις τους για το ποσό που θα δανειστούν και θα εξοφλήσουν, μέχρις ενός ορίου που καθορίζει το ίδρυμα. Οι μη αναληφθείσες πιστωτικές διευκολύνσεις μπορούν να θεωρούνται ακυρώσιμες άνευ όρων εάν οι ρήτρες τους επιτρέπουν στο ίδρυμα να τις ακυρώνει πλήρως στον βαθμό που επιτρέπεται από τη νομοθεσία για την προστασία των καταναλωτών και τις συναφείς διατάξεις,
γ)
το ανώτατο άνοιγμα έναντι μεμονωμένου ιδιώτη στο υποχαρτοφυλάκιο δεν υπερβαίνει το ποσό των 100 000 EUR,
δ)
η χρήση του τύπου συσχέτισης της παρούσας παραγράφου περιορίζεται στα χαρτοφυλάκια με χαμηλή μεταβλητότητα ποσοστών ζημίας σε σχέση με το μέσο επίπεδο των ποσοστών ζημίας, ιδίως εντός των ζωνών χαμηλής πιθανότητας αθέτησης (PD),
ε)
η αντιμετώπιση ως αποδεκτών ανακυκλούμενων ανοιγμάτων λιανικής τραπεζικής πρέπει να είναι συνεπής με τα υποκείμενα χαρακτηριστικά κινδύνου του υποχαρτοφυλακίου.
Κατά παρέκκλιση από το στοιχείο β), η απαίτηση να είναι μη εξασφαλισμένα τα ανοίγματα δεν ισχύει για εξασφαλισμένες πιστωτικές διευκολύνσεις συνδεδεμένες με λογαριασμό μισθοδοσίας. Στην περίπτωση αυτή, τα ανακτώμενα από την παρεχόμενη ασφάλεια ποσά δεν συνυπολογίζονται στην εκτίμηση της LGD.
Οι αρμόδιες αρχές ελέγχουν τη σχετική μεταβλητότητα των ποσοστών ζημίας των υποχαρτοφυλακίων και του συνολικού χαρτοφυλακίου αποδεκτών ανακυκλούμενων ανοιγμάτων λιανικής τραπεζικής και διαβιβάζουν στα άλλα κράτη μέλη πληροφορίες σχετικά με τα τυπικά χαρακτηριστικά των ποσοστών ζημίας αποδεκτών ανακυκλούμενων ανοιγμάτων λιανικής τραπεζικής στα διάφορα κράτη μέλη.
5. Για να μπορούν να αντιμετωπίζονται ως ανοίγματα λιανικής τραπεζικής, οι αποκτηθείσες εισπρακτέες απαιτήσεις πρέπει να πληρούν τις ελάχιστες απαιτήσεις του άρθρου 184, καθώς και τις ακόλουθες προϋποθέσεις:
α)
το ίδρυμα έχει αγοράσει τις εισπρακτέες απαιτήσεις από μη συνδεδεμένους τρίτους και το άνοιγμά του έναντι του πιστούχου των εισπρακτέων απαιτήσεων δεν περιλαμβάνει ανοίγματα που έχει άμεσα ή έμμεσα μεταβιβάσει το ίδιο το ίδρυμα,
β)
οι αποκτηθείσες εισπρακτέες απαιτήσεις πρέπει να έχουν συνομολογηθεί υπό συνθήκες πλήρους ανταγωνισμού μεταξύ του πωλητή και του οφειλέτη. Συνεπώς, δεν είναι αποδεκτοί οι λογαριασμοί διεπιχειρησιακών απαιτήσεων ούτε οι εισπρακτέες απαιτήσεις που συνδέονται με αντιθετικούς λογαριασμούς μεταξύ επιχειρήσεων που πραγματοποιούν αμοιβαίες αγοραπωλησίες,
γ)
το αποκτών ίδρυμα έχει απαίτηση επί του συνόλου των εσόδων από τις αποκτηθείσες εισπρακτέες απαιτήσεις ή αναλογικά μερίδιο επί των εσόδων αυτών και
δ)
το χαρτοφυλάκιο εισπρακτέων απαιτήσεων είναι επαρκώς διαφοροποιημένο.
6. Στην περίπτωση των αποκτηθεισών εισπρακτέων απαιτήσεων, οι επιστρεπτέες εκπτώσεις επί της τιμής αγοράς και οι εξασφαλίσεις ή μερικές εγγυήσεις που παρέχουν προστασία κατά της πρωτεύουσας ζημίας από αθέτηση, κατά της ζημίας από απομείωση αξίας εισπρακτέων απαιτήσεων, ή κατά αμφοτέρων, μπορούν να αντιμετωπίζονται ως θέσεις πρωτεύουσας ζημίας σύμφωνα με την προσέγγιση των εσωτερικών διαβαθμίσεων που εφαρμόζεται στις τιτλοποιήσεις
7. Στην περίπτωση των υβριδικών ομάδων αποκτηθεισών εισπρακτέων απαιτήσεων λιανικής τραπεζικής, για τις οποίες τα αποκτώντα ιδρύματα δεν μπορούν να διαχωρίσουν τα ανοίγματα που εξασφαλίζονται με ακίνητα και τα αποδεκτά ανακυκλούμενα ανοίγματα λιανικής τραπεζικής από τα άλλα ανοίγματα λιανικής τραπεζικής, εφαρμόζεται η προσέγγιση στάθμισης των κινδύνου λιανικής τραπεζικής που οδηγεί στις υψηλότερες κεφαλαιακές απαιτήσεις για τα ανοίγματα αυτά.
Άρθρο 155
Σταθμισμένα ποσά ανοιγμάτων για ανοίγματα σε μετοχές
1. Τα ιδρύματα προσδιορίζουν τα σταθμισμένα ως προς τον κίνδυνο ποσά για ανοίγματα σε μετοχές, εξαιρουμένων των ποσών που αφαιρούνται σύμφωνα με το Δεύτερο Μέρος ή που υπόκεινται σε συντελεστή στάθμισης κινδύνου 250 % δυνάμει του άρθρου 48, σύμφωνα με τις προσεγγίσεις που προβλέπονται στις παραγράφους 2, 3 και 4 του παρόντος άρθρου. Ένα ίδρυμα μπορεί να εφαρμόζει διαφορετικές προσεγγίσεις σε διαφορετικά χαρτοφυλάκια μετοχών εφόσον το ίδιο το ίδρυμα χρησιμοποιεί διαφορετικές προσεγγίσεις για σκοπούς εσωτερικής διαχείρισης κινδύνων. Εάν ένα ίδρυμα χρησιμοποιεί διαφορετικές προσεγγίσεις, η επιλογή της προσέγγισης PD/LGD ή της προσέγγισης των εσωτερικών υποδειγμάτων γίνεται με συνέπεια, περιλαμβανομένης της διαχρονικότητας και με την προσέγγιση που χρησιμοποιείται για τις εσωτερικές διαδικασίες διαχείρισης κινδύνων των σχετικών ανοιγμάτων σε μετοχές και δεν υπαγορεύεται από λόγους «εποπτικού αρμπιτράζ».
Τα ιδρύματα μπορούν να αντιμετωπίζουν τα ανοίγματα σε μετοχές επιχειρήσεων παροχής επικουρικών υπηρεσιών σύμφωνα με την αντιμετώπιση που εφαρμόζεται στα άλλα στοιχεία ενεργητικού που δεν σχετίζονται με πιστωτικές υποχρεώσεις.
2. Δυνάμει της προσέγγισης απλής στάθμισης κινδύνου, το σταθμισμένο ως προς τον κίνδυνο ποσό υπολογίζεται σύμφωνα με τον τύπο:
,
όπου:
Συντελεστής στάθμισης κινδύνου (RW)= 190 % για ανοίγματα σε μετοχές μη διαπραγματεύσιμες σε χρηματιστήριο σε επαρκώς διαφοροποιημένα χαρτοφυλάκια.
Συντελεστής στάθμισης κινδύνου (RW)= 290 % για ανοίγματα σε μετοχές διαπραγματεύσιμες σε χρηματιστήριο.
Συντελεστής στάθμισης κινδύνου (RW)= 370 % για όλα τα άλλα ανοίγματα σε μετοχές.
Οι εκτός χαρτοφυλακίου συναλλαγών αρνητικές θέσεις στην αγορά τοις μετρητοίς και σε παράγωγα μέσα μπορούν να αντισταθμίζουν θετικές θέσεις στις αντίστοιχες μετοχές εάν έχουν χαρακτηριστεί ρητά ως αντισταθμίσεις συγκεκριμένων ανοιγμάτων σε μετοχές και εάν παρέχουν αντιστάθμιση για τουλάχιστον ένα ακόμα έτος. Οι άλλες αρνητικές θέσεις αντιμετωπίζονται ως θετικές θέσεις και στην απόλυτη αξία κάθε θέσης εφαρμόζεται κατάλληλος συντελεστής στάθμισης κινδύνου. Σε περίπτωση αναντιστοιχίας της ληκτότητας των θέσεων, εφαρμόζεται η προσέγγιση του άρθρου 162 παράγραφος 5 για τα ανοίγματα έναντι επιχειρήσεων.
Τα ιδρύματα μπορούν να λαμβάνουν υπόψη μη χρηματοδοτούμενη πιστωτική προστασία για άνοιγμα σε μετοχές σύμφωνα με τις προσεγγίσεις του κεφαλαίου 4.
3. Δυνάμει της προσέγγισης PD/LGD, τα σταθμισμένα ως προς τον κίνδυνο ποσά υπολογίζονται σύμφωνα με τους τύπους του άρθρου 153 παράγραφος 1. Εάν τα ιδρύματα δεν διαθέτουν επαρκείς πληροφορίες για να χρησιμοποιήσουν τον ορισμό της αθέτησης υποχρέωσης του άρθρου 178, στους συντελεστές στάθμισης κινδύνου εφαρμόζεται συντελεστής προσαύξησης 1,5.
Στο επίπεδο κάθε μεμονωμένου ανοίγματος, το άθροισμα του ποσού αναμενόμενης ζημίας πολλαπλασιασμένο επί 12,5 και του σταθμισμένου ως προς τον κίνδυνο ποσού δεν υπερβαίνει την αξία ανοίγματος πολλαπλασιασμένη επί 12,5.
Τα ιδρύματα μπορούν να λαμβάνουν υπόψη μη χρηματοδοτούμενη πιστωτική προστασία για άνοιγμα σε μετοχές σύμφωνα με τις προσεγγίσεις του κεφαλαίου 4. Τούτο ισχύει εφόσον εφαρμόζεται LGD 90 % στο άνοιγμα έναντι του παρέχοντος την προστασία. Για τα ανοίγματα σε μετοχές μη διαπραγματεύσιμες σε χρηματιστήριο σε επαρκώς διαφοροποιημένα χαρτοφυλάκια, μπορεί να χρησιμοποιείται LGD 65 %. Για τους σκοπούς αυτούς η ληκτότητα (Μ) είναι πέντε έτη.
4. Δυνάμει της προσέγγισης των εσωτερικών υποδειγμάτων, το σταθμισμένο ως προς τον κίνδυνο ποσό αντιστοιχεί στην ενδεχόμενη ζημία από τα ανοίγματα του πιστωτικού ιδρύματος σε μετοχές, όπως αυτή υπολογίζεται με εσωτερικά υποδείγματα «δυνητικής ζημίας» με μονόπλευρο διάστημα εμπιστοσύνης 99 % για τη διαφορά μεταξύ τριμηνιαίας απόδοσης και ενός κατάλληλου τριμηνιαίου επιτοκίου χωρίς κίνδυνο υπολογιζόμενου σε μακροχρόνια δειγματική περίοδο, πολλαπλασιασμένη επί 12,5. Στο επίπεδο του χαρτοφυλακίου μετοχών, το σταθμισμένο ως προς τον κίνδυνο ποσό δεν είναι μικρότερο από το συνολικό άθροισμα των κατωτέρω:
α)
του ελάχιστου σταθμισμένου ως προς τον κίνδυνο ποσού που απαιτείται βάσει της προσέγγισης PD/LGD και
β)
του αντίστοιχου ποσού αναμενόμενης ζημίας, πολλαπλασιασμένο επί 12,5.
Τα ποσά που αναφέρονται στα στοιχεία α) και β) υπολογίζονται βάσει των τιμών PD που προβλέπονται στο άρθρο 165 παράγραφος 1 και των αντίστοιχων τιμών LGD που ορίζονται στο άρθρο 165 παράγραφος 2.
Τα ιδρύματα μπορούν να αναγνωρίζουν μη χρηματοδοτούμενη πιστωτική προστασία για μια θέση σε μετοχές.
Άρθρο 156
Σταθμισμένα ποσά ανοιγμάτων για άλλα στοιχεία ενεργητικού που δεν συνιστούν πιστωτικές υποχρεώσεις
Τα σταθμισμένα ως προς τον κίνδυνο ποσά για άλλα στοιχεία ενεργητικού που δεν συνιστούν πιστωτικές υποχρεώσεις υπολογίζονται με τον ακόλουθο τύπο:
,
με εξαίρεση:
α)
τα μετρητά στο ταμείο και τα εξομοιούμενα με αυτά στοιχεία, καθώς και τα αποθέματα χρυσού σε ίδιο θησαυροφυλάκιο ή υπό κοινή διαχείριση, και μέχρι του ποσού των υποχρεώσεων σε χρυσό, όπου εφαρμόζεται μηδενικός συντελεστής στάθμισης κινδύνου,
β)
την περίπτωση που το άνοιγμα είναι η υπολειμματική αξία μισθωμένων περιουσιακών στοιχείων, όπου τα σταθμισμένα ως προς τον κίνδυνο ποσά υπολογίζονται ως εξής:
όπου t είναι μεγαλύτερο του 1 και αντιπροσωπεύει τον πλησιέστερο ακέραιο αριθμό που αντιστοιχεί στα έτη της χρηματοδοτικής μίσθωσης που υπολείπονται.
Ενότητα 3
Υπολογισμός των σταθμισμένων ποσών για κίνδυνο απομείωσης αξίας αποκτηθεισών εισπρακτέων απαιτήσεων
Άρθρο 157
Σταθμισμένα ποσά για κίνδυνο απομείωσης αξίας αποκτηθεισών εισπρακτέων απαιτήσεων
1. Τα ιδρύματα υπολογίζουν τα σταθμισμένα ως προς τον κίνδυνο ποσά για τον κίνδυνο απομείωσης της αξίας των αποκτηθεισών εισπρακτέων απαιτήσεών τους έναντι επιχειρήσεων και των απαιτήσεων λιανικής τραπεζικής σύμφωνα με τον τύπο του άρθρου 153 παράγραφος 1.
2. Τα ιδρύματα προσδιορίζουν τις εισαγόμενες τιμές για τις PD και LGD σύμφωνα με το τμήμα 4.
3. Τα ιδρύματα προσδιορίζουν την αξία ανοίγματος σύμφωνα με το τμήμα 5.
4. Για τους σκοπούς του παρόντος άρθρου, η τιμή της Μ είναι 1 έτος.
5. Οι αρμόδιες αρχές απαλλάσσουν ένα ίδρυμα από τον υπολογισμό και την αναγνώριση των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ποσών για τον κίνδυνο απομείωσης της αξίας ενός είδους ανοίγματος που προκαλείται από αποκτηθείσες εισπρακτέες απαιτήσεις έναντι επιχειρήσεων ή εισπρακτέες απαιτήσεις λιανικής τραπεζικής εάν το ίδρυμα έχει αποδείξει επαρκώς στις αρμόδιες αρχές ότι ο κίνδυνος απομείωσης για το εν λόγω ίδρυμα είναι επουσιώδης όσον αφορά το συγκεκριμένο είδος ανοίγματος.
Τμήμα 3
Ποσά αναμενόμενησ ζημίασ
Άρθρο 158
Αντιμετώπιση ανά είδος ανοίγματος
1. Ο υπολογισμός των αναμενόμενων ζημιών πρέπει να βασίζεται, για κάθε άνοιγμα, στα ίδια στοιχεία για την PD, την LGD και την αξία ανοίγματος με τα χρησιμοποιούμενα για τον υπολογισμό των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ανοιγμάτων σύμφωνα με το άρθρο 151.
2. Οι αναμενόμενες ζημίες από τιτλοποιημένα ανοίγματα υπολογίζονται σύμφωνα με το κεφάλαιο 5.
3. Οι αναμενόμενες ζημίες από ανοίγματα που ανήκουν στην κατηγορία των «άλλων στοιχείων ενεργητικού που δεν συνιστούν πιστωτικές υποχρεώσεις» του άρθρου 147 παράγραφος 2 στοιχείο ζ) είναι μηδενικές.
4. Οι αναμενόμενες ζημίες από ανοίγματα υπό τη μορφή μεριδίων ή μετοχών ενός ΟΣΕ που αναφέρονται στο άρθρο 152 υπολογίζονται σύμφωνα με τις προσεγγίσεις του παρόντος άρθρου.
5. Η αναμενόμενη ζημία (EL) και το ποσό της αναμενόμενης ζημίας από τα ανοίγματα έναντι επιχειρήσεων, ιδρυμάτων, κεντρικών κυβερνήσεων και κεντρικών τραπεζών και από τα ανοίγματα λιανικής τραπεζικής υπολογίζονται με τους ακόλουθους τύπους:
Ποσό αναμενόμενης ζημίας= EL [πολλαπλασιαζόμενη επί] αξίας ανοίγματος.
Για αθετημένα ανοίγματα (PD = 100 %) όπου τα ιδρύματα εφαρμόζουν εσωτερικές εκτιμήσεις των LGD, ως EL λαμβάνεται η καλύτερη εκτίμηση (ELBE) του ιδρύματος για την αναμενόμενη ζημία λόγω του συγκεκριμένου ανοίγματος σύμφωνα με το άρθρο 181 παράγραφος 1 στοιχείο η).
Για τα ανοίγματα που υπάγονται στο άρθρο 153 παράγραφος 3, η τιμή της EL ισούται με 0 %.
6. Στην περίπτωση των ανοιγμάτων της υποκατηγορίας ειδικού δανεισμού για τα οποία τα ιδρύματα χρησιμοποιούν τις προσεγγίσεις του άρθρου 153 παράγραφος 5, για τον προσδιορισμό των συντελεστών στάθμισης κινδύνου οι τιμές της EL καθορίζονται σύμφωνα με τον πίνακα 2.
Πίνακας 2
Εναπομένουσα ληκτότητα
Κατηγορία 1
Κατηγορία 2
Κατηγορία 3
Κατηγορία 4
Κατηγορία 5
Μικρότερη των 2,5 ετών
0 %
0,4 %
2,8 %
8 %
50 %
Ίση ή μικρότερη των 2,5 ετών
0,4 %
0,8 %
2,8 %
8 %
50 %
7. Στην περίπτωση των ανοιγμάτων σε μετοχές των οποίων τα σταθμισμένα ως προς τον κίνδυνο ποσά υπολογίζονται σύμφωνα με την προσέγγιση απλής στάθμισης κινδύνου, τα ποσά αναμενόμενης ζημίας υπολογίζονται με τον ακόλουθο τύπο:
Οι τιμές της EL είναι οι ακόλουθες:
Αναμενόμενη ζημία (EL)= 0,8 % για ανοίγματα σε μετοχές μη διαπραγματεύσιμες σε χρηματιστήριο σε επαρκώς διαφοροποιημένα χαρτοφυλάκια.
Αναμενόμενη ζημία (EL)= 0,8 % για ανοίγματα σε μετοχές διαπραγματεύσιμες σε χρηματιστήριο.
Αναμενόμενη ζημία (EL)= 2,4 % για όλα τα άλλα ανοίγματα σε μετοχές.
8. Η αναμενόμενη ζημία και το ποσό της αναμενόμενης ζημίας από τα ανοίγματα σε μετοχές των οποίων τα σταθμισμένα ως προς τον κίνδυνο ποσά υπολογίζονται σύμφωνα με την προσέγγιση PD/LGD, τα ποσά αναμενόμενης ζημίας υπολογίζονται με τους ακόλουθους τύπους:
9. Στην περίπτωση των ανοιγμάτων σε μετοχές των οποίων τα σταθμισμένα ως προς τον κίνδυνο ποσά υπολογίζονται με την προσέγγιση των εσωτερικών υποδειγμάτων, τα ποσά αναμενόμενης ζημίας είναι μηδενικά.
10. Τα ποσά αναμενόμενης ζημίας για κίνδυνο απομείωσης αξίας αποκτηθεισών εισπρακτέων απαιτήσεων υπολογίζονται με τους ακόλουθους τύπους:
Άρθρο 159
Αντιμετώπιση των ποσών αναμενόμενης ζημίας
Τα ιδρύματα αφαιρούν τα ποσά αναμενόμενης ζημίας που υπολογίζονται δυνάμει του άρθρου 158 παράγραφοι 5, 6 και 10 από τις προσαρμογές γενικού και ειδικού πιστωτικού κινδύνου και τις πρόσθετες προσαρμογές αξίας σύμφωνα με τα άρθρα 34 και 110 καθώς και τις λοιπές μειώσεις ιδίων κεφαλαίων που σχετίζονται με τα εν λόγω ανοίγματα. Οι μειώσεις αξίας ανοιγμάτων εντός ισολογισμού αποκτηθέντων αφού είχαν ήδη αθετηθεί σύμφωνα με το άρθρο 166 παράγραφος 1 αντιμετωπίζονται με τον ίδιο τρόπο όπως οι ειδικές προσαρμογές πιστωτικού κινδύνου. Οι ειδικές προσαρμογές πιστωτικού κινδύνου για αθετημένα ανοίγματα δεν χρησιμοποιούνται για την κάλυψη αναμενόμενων ζημιών από άλλα ανοίγματα. Τα ποσά αναμενόμενης ζημίας για τιτλοποιημένα ανοίγματα και οι γενικές και ειδικές προσαρμογές πιστωτικού κινδύνου που σχετίζονται με αυτά τα ανοίγματα δεν περιλαμβάνονται στον υπολογισμό.
Τμήμα 4
Πιθανότητα αθέτησησ, ποσοστιαία ζημία σε περίπτωση αθέτησησ και ληκτότητα
Ενοτητα 1
Ανοίγματα έναντι επιχειρήσεων, ιδρυμάτων και κεντρικών κυβερνήσεων και κεντρικών τραπεζών
Άρθρο 160
Πιθανότητα αθέτησης (PD)
1. Η PD για άνοιγμα έναντι επιχείρησης ή ιδρύματος είναι τουλάχιστον 0,03 %.
2. Στην περίπτωση αποκτηθεισών εισπρακτέων απαιτήσεων έναντι επιχειρήσεων ως προς τις οποίες το ίδρυμα δεν μπορεί να εκτιμήσει την PD ή οι εκτιμήσεις της PD δεν πληρούν τις απαιτήσεις του τμήματος 6, η PD για αυτά τα ανοίγματα καθορίζεται με τις ακόλουθες μεθόδους:
α)
για τις εισπρακτέες απαιτήσεις έναντι επιχειρήσεων με εξοφλητική προτεραιότητα η PD είναι η εσωτερική εκτίμηση της EL διαιρούμενη δια της LGD για αυτές τις εισπρακτέες απαιτήσεις,
β)
για τις εισπρακτέες απαιτήσεις έναντι επιχειρήσεων με ελάσσονα εξοφλητική προτεραιότητα, η PD είναι η εσωτερική εκτίμηση της EL,
γ)
ένα ίδρυμα που έχει λάβει την άδεια της αρμόδιας αρχής να χρησιμοποιεί εσωτερικές εκτιμήσεις της LGD για τα ανοίγματα έναντι επιχειρήσεων σύμφωνα με το άρθρο 143 και που μπορεί να επιμερίσει σε PD και LGD τις εσωτερικές εκτιμήσεις της EL για αποκτηθείσες εισπρακτέες απαιτήσεις έναντι επιχειρήσεων με τρόπο αξιόπιστο κατά την κρίση των αρμόδιων αρχών, μπορεί να χρησιμοποιήσει την εκτίμηση PD που προκύπτει από τον εν λόγω επιμερισμό.
3. Η PD πιστούχων που αθέτησαν είναι 100 %.
4. Τα ιδρύματα μπορούν να λαμβάνουν υπόψη στην PD μη χρηματοδοτούμενη πιστωτική προστασία σύμφωνα με τις διατάξεις του κεφαλαίου 4. Όσον αφορά τον κίνδυνο απομείωσης της αξίας, επιπλέον των παρόχων προστασίας που αναφέρονται στο άρθρο 201 παράγραφος 1 στοιχείο ζ), ο πωλητής των αποκτηθεισών εισπρακτέων απαιτήσεων είναι επιλέξιμος εφόσον πληρούνται οι κατωτέρω προϋποθέσεις:
α)
η επιχείρηση έχει πιστοληπτική αξιολόγηση από ΕΟΠΑ την οποία η ΕΑΤ αντιστοιχίζει με τη βαθμίδα πιστωτικής ποιότητας 3 ή με υψηλότερη βαθμίδα σύμφωνα με τους κανόνες στάθμισης κινδύνου των ανοιγμάτων έναντι επιχειρήσεων δυνάμει του κεφαλαίου 2,
β)
η επιχείρηση, στην περίπτωση ιδρυμάτων που υπολογίζουν σταθμισμένα ως προς τον κίνδυνο ποσά ανοιγμάτων και ποσά αναμενόμενης ζημίας σύμφωνα με την προσέγγιση ΠΕΔ, δεν έχει πιστοληπτική αξιολόγηση από αναγνωρισμένο ΕΟΠΑ και της αποδίδεται με εσωτερική διαβάθμιση πιθανότητα αθέτησης ισοδύναμη με εκείνη που αντιστοιχεί στις πιστοληπτικές αξιολογήσεις των ΕΟΠΑ οι οποίες αντιστοιχίζονται από την ΕΑΤ με τη βαθμίδα πιστωτικής ποιότητας 3 ή με υψηλότερη βαθμίδα σύμφωνα με τους κανόνες στάθμισης κινδύνου των ανοιγμάτων έναντι επιχειρήσεων δυνάμει του κεφαλαίου 2.
5. Τα ιδρύματα που χρησιμοποιούν εσωτερικές εκτιμήσεις της LGD μπορούν να λαμβάνουν υπόψη μη χρηματοδοτούμενη πιστωτική προστασία με κατάλληλη προσαρμογή των PD, με την επιφύλαξη του άρθρου 161 παράγραφος 3.
6. Για τον κίνδυνο απομείωσης της αξίας αποκτηθεισών εισπρακτέων απαιτήσεων έναντι επιχειρήσεων, η PD ορίζεται ίση με την εκτίμηση EL του ιδρύματος για κίνδυνο απομείωσης. Ένα ίδρυμα που έχει λάβει την άδεια της αρμόδιας αρχής να χρησιμοποιεί εσωτερικές εκτιμήσεις της LGD για τα ανοίγματα έναντι επιχειρήσεων σύμφωνα με το άρθρο 143 και που μπορεί να επιμερίσει σε PD και LGD τις εσωτερικές εκτιμήσεις της EL για κίνδυνο απομείωσης της αξίας των αποκτηθεισών εισπρακτέων απαιτήσεων έναντι επιχειρήσεων με τρόπο αξιόπιστο κατά την κρίση των αρμόδιων αρχών, μπορεί να χρησιμοποιήσει την εκτίμηση PD που προκύπτει από τον εν λόγω επιμερισμό. Τα ιδρύματα μπορούν να λαμβάνουν υπόψη στην PD μη χρηματοδοτούμενη πιστωτική προστασία σύμφωνα με τις διατάξεις του κεφαλαίου 4. Όσον αφορά τον κίνδυνο απομείωσης της αξίας, επιπλέον των παρόχων προστασίας που αναφέρονται στο άρθρο 201 παράγραφος 1 στοιχείο ζ), ο πωλητής των αποκτηθεισών εισπρακτέων απαιτήσεων είναι επιλέξιμος εφόσον πληρούνται οι προϋποθέσεις της παραγράφου 4.
7. Κατά παρέκκλιση από το άρθρο 201 παράγραφος 1 στοιχείο ζ), οι επιχειρήσεις που πληρούν τις προϋποθέσεις της παραγράφου 4 είναι επιλέξιμες.
Ένα ίδρυμα που έχει λάβει την άδεια της αρμόδιας αρχής να χρησιμοποιεί εσωτερικές εκτιμήσεις της LGD για τον κίνδυνο απομείωσης της αξίας των αποκτηθεισών εισπρακτέων απαιτήσεων έναντι επιχειρήσεων σύμφωνα με το άρθρο 143, μπορεί να λαμβάνει υπόψη μη χρηματοδοτούμενη πιστωτική προστασία με κατάλληλη προσαρμογή της PD, με την επιφύλαξη του άρθρου 161 παράγραφος 3.
Άρθρο 161
Ζημία σε περίπτωση αθέτησης (LGD)
1. Τα ιδρύματα χρησιμοποιούν τις ακόλουθες τιμές LGD:
α)
ανοίγματα με εξοφλητική προτεραιότητα χωρίς αποδεκτή εξασφάλιση: 45 %,
β)
ανοίγματα ελάσσονος εξοφλητικής προτεραιότητας χωρίς αποδεκτή εξασφάλιση: 75 %,
γ)
τα ιδρύματα μπορούν να λαμβάνουν υπόψη χρηματοδοτούμενη και μη χρηματοδοτούμενη πιστωτική προστασία για την LGD σύμφωνα με το κεφάλαιο 4,
δ)
για τα καλυμμένα ομόλογα που είναι επιλέξιμα για την αντιμετώπιση που καθορίζεται στο άρθρο 129 παράγραφος 4 ή 5 μπορεί να εφαρμόζεται LGD 11,25 %,
ε)
για τα ανοίγματα σε αποκτηθείσες εισπρακτέες απαιτήσεις έναντι επιχειρήσεων με εξοφλητική προτεραιότητα σε περίπτωση που ένα ίδρυμα δεν μπορεί να εκτιμήσει την PD ή οι εσωτερικές εκτιμήσεις της PD δεν πληρούν τις απαιτήσεις του τμήματος 6: 45 %,
στ)
για τα ανοίγματα σε αποκτηθείσες εισπρακτέες απαιτήσεις έναντι επιχειρήσεων με ελάσσονα εξοφλητική προτεραιότητα σε περίπτωση που ένα ίδρυμα δεν μπορεί να εκτιμήσει την PD ή οι εσωτερικές εκτιμήσεις της PD δεν πληρούν τις απαιτήσεις του τμήματος 6: 100 %,
ζ)
για κίνδυνο απομείωσης της αξίας αποκτηθεισών εισπρακτέων απαιτήσεων: 75 %.
2. Για τον κίνδυνο απομείωσης της αξίας και τον κίνδυνο αθέτησης, εάν ένα ίδρυμα έχει λάβει την άδεια της αρμόδιας αρχής να χρησιμοποιεί εσωτερικές εκτιμήσεις της LGD για τα ανοίγματα έναντι επιχειρήσεων σύμφωνα με το άρθρο 143 και μπορεί να επιμερίσει σε PD και LGD τις εσωτερικές εκτιμήσεις της EL για τις αποκτηθείσες εισπρακτέες απαιτήσεις έναντι επιχειρήσεων με τρόπο αξιόπιστο κατά την κρίση των αρμόδιων αρχών, μπορεί να χρησιμοποιήσει την εκτίμηση LGD για τις αποκτηθείσες εισπρακτέες απαιτήσεις έναντι επιχειρήσεων.
3. Εάν ένα ίδρυμα έχει λάβει την άδεια της αρμόδιας αρχής να χρησιμοποιεί εσωτερικές εκτιμήσεις της LGD για τα ανοίγματα έναντι επιχειρήσεων, ιδρυμάτων, κεντρικών κυβερνήσεων και κεντρικών τραπεζών σύμφωνα με το άρθρο 143, η μη χρηματοδοτούμενη πιστωτική προστασία μπορεί να αναγνωρίζεται με προσαρμογή της PD και/ή της LGD, με την επιφύλαξη των απαιτήσεων του τμήματος 6 και της άδειας των αρμόδιων αρχών. Το ίδρυμα δεν εφαρμόζει σε εγγυημένα ανοίγματα προσαρμοσμένη PD ή LGD τέτοια ώστε ο προσαρμοσμένος συντελεστής στάθμισης κινδύνου να είναι χαμηλότερος από εκείνον που εφαρμόζεται σε συγκρίσιμο άμεσο άνοιγμα έναντι του εγγυητή.
4. Για τους σκοπούς του άρθρου 153 παράγραφος 3, η τιμή της LGD για συγκρίσιμο άμεσο άνοιγμα έναντι του παρόχου της πιστωτικής προστασίας που αναφέρεται στο άρθρο 148 παράγραφος 3 ισούται με την τιμή της LGD που αντιστοιχεί είτε σε μια μη αντισταθμισμένη πιστωτική διευκόλυνση υπέρ του εγγυητή, είτε στη μη αντισταθμισμένη πιστωτική διευκόλυνση υπέρ του πιστούχου, ανάλογα με το εάν από τις διαθέσιμες πληροφορίες και από τη διάρθρωση της εγγύησης προκύπτει ότι, σε περίπτωση αθέτησης τόσο του εγγυητή όσο και του πιστούχου στη διάρκεια της αντισταθμισμένης συναλλαγής, το ανακτώμενο ποσό θα εξαρτηθεί από την οικονομική κατάσταση του εγγυητή ή του πιστούχου, αντίστοιχα.
Άρθρο 162
Ληκτότητα
1. Τα ιδρύματα που δεν έχουν λάβει άδεια να χρησιμοποιούν εσωτερικές εκτιμήσεις LGD και εσωτερικούς συντελεστές μετατροπής για ανοίγματα έναντι επιχειρήσεων, ιδρυμάτων ή κεντρικών κυβερνήσεων και κεντρικών τραπεζών, αποδίδουν στα ανοίγματα από συναλλαγές επαναγοράς και από συναλλαγές δανειοδοσίας ή δανειοληψίας τίτλων ή εμπορευμάτων ληκτότητα (M) 0,5 ετών και σε όλα τα άλλα ανοίγματα Μ 2,5 ετών.
Εναλλακτικά, στο πλαίσιο της άδειας που αναφέρεται στο άρθρο 143, οι αρμόδιες αρχές αποφασίζουν εάν το ίδρυμα χρησιμοποιεί ληκτότητα (Μ) για κάθε άνοιγμα όπως προβλέπεται δυνάμει της παραγράφου 2.
2. Τα ιδρύματα που έχουν λάβει την άδεια της αρμόδιας αρχής να χρησιμοποιούν εσωτερικές εκτιμήσεις LGD και εσωτερικούς συντελεστές μετατροπής για τα ανοίγματα έναντι επιχειρήσεων, ιδρυμάτων ή κεντρικών κυβερνήσεων και κεντρικών τραπεζών σύμφωνα με το άρθρο 143 υπολογίζουν την M για καθένα από αυτά τα ανοίγματα σύμφωνα με τα στοιχεία α) έως ε) της παρούσας παραγράφου, με την επιφύλαξη των παραγράφων 3 έως 5 του παρόντος άρθρου. Η Μ δεν υπερβαίνει την πενταετία πλην των περιπτώσεων του άρθρου 384 παράγραφος 1, στις οποίες η Μ θα χρησιμοποιείται σύμφωνα με τις οικείες διατάξεις:
α)
για τα μέσα με χρονοδιάγραμμα χρηματορροών, η M υπολογίζεται με τον ακόλουθο τύπο:
όπου CFt είναι οι χρηματορροές (κεφάλαιο, πληρωμές τόκων και προμήθειες) που καταβάλλει ο πιστούχοςστην περίοδο t βάσει της σύμβασης,
β)
για τα παράγωγα που υπάγονται σε σύμβαση-πλαίσιο συμψηφισμού, η M αντιστοιχεί στη σταθμισμένη μέση εναπομένουσα ληκτότητα του ανοίγματος, και δεν μπορεί να είναι μικρότερη του έτους, και το ονομαστικό ποσό κάθε ανοίγματος χρησιμοποιείται για τη στάθμιση της ληκτότητας,
γ)
για ανοίγματα από πλήρως ή σχεδόν πλήρως εξασφαλισμένες συναλλαγές στα παράγωγα μέσα που παρατίθενται στο παράρτημα II και από πλήρως ή σχεδόν πλήρως εξασφαλισμένες πράξεις δανεισμού σε λογαριασμό περιθωρίου ασφάλισης που υπάγονται σε σύμβαση-πλαίσιο συμψηφισμού, η M είναι η σταθμισμένη μέση εναπομένουσα ληκτότητα των συναλλαγών και δεν μπορεί να είναι μικρότερη των 10 ημερών,
δ)
για συναλλαγές επαναγοράς ή συναλλαγές δανειοδοσίας ή δανειοληψίας τίτλων ή εμπορευμάτων που υπάγονται σε σύμβαση-πλαίσιο συμψηφισμού, η M είναι η σταθμισμένη μέση εναπομένουσα ληκτότητα των συναλλαγών και δεν μπορεί να είναι μικρότερη των 5 ημερών. Για τη στάθμιση της ληκτότητας χρησιμοποιείται το ονομαστικό ποσό κάθε συναλλαγής,
ε)
ένα ίδρυμα που έχει λάβει την άδεια της αρμόδιας αρχής σύμφωνα με το άρθρο 143 να χρησιμοποιεί εσωτερικές εκτιμήσεις της PD για τις αποκτηθείσες εισπρακτέες απαιτήσεις έναντι επιχειρήσεων, η Μ για τα εκταμιευθέντα ποσά ισούται με τη σταθμισμένη μέση ληκτότητα των εν λόγω απαιτήσεων και δεν μπορεί να είναι μικρότερη των 90 ημερών. Η ίδια τιμή Μ εφαρμόζεται επίσης στα μη αναληφθέντα ποσά πιστωτικής διευκόλυνσης αγοράς με δέσμευση εφόσον αυτή περιέχει περιοριστικές ρήτρες, σημεία ενεργοποίησης πρόωρης εξόφλησης ή άλλα χαρακτηριστικά που προστατεύουν το αποκτών ίδρυμα κατά μιας ουσιαστικής επιδείνωσης της ποιότητας των μελλοντικών εισπρακτέων απαιτήσεων που υποχρεούται να αγοράσει μέχρι τη λήξη ισχύος της διευκόλυνσης. Ελλείψει παρόμοιας αποτελεσματικής προστασίας, η M για τα μη αναληφθέντα ποσά ισούται με το άθροισμα της δυνητικής εισπρακτέας απαίτησης με τη μεγαλύτερη ληκτότητα δυνάμει της συμφωνίας αγοράς και της εναπομένουσας ληκτότητας της πιστωτικής διευκόλυνσης αγοράς, και δεν μπορεί να είναι μικρότερη των 90 ημερών,
στ)
για κάθε άλλο μέσο εκτός των μνημονευομένων στην παρούσα παράγραφο ή εάν το ίδρυμα δεν είναι σε θέση να υπολογίσει την M σύμφωνα με το στοιχείο α), η τιμή της M είναι το ανώτατο χρονικό διάστημα (σε έτη) που έχει ακόμα στη διάθεσή του ο πιστούχος για να εκπληρώσει πλήρως τις συμβατικές του υποχρεώσεις και δεν μπορεί να είναι μικρότερη του έτους,
ζ)
για τα ιδρύματα που χρησιμοποιούν την προσέγγιση εσωτερικών υποδειγμάτων που περιγράφεται στο κεφάλαιο 6 τμήμα 6, για τον υπολογισμό της αξίας των ανοιγμάτων, η Μ υπολογίζεται για τα ανοίγματα στα οποία το ίδρυμα εφαρμόζει την εν λόγω προσέγγιση και για τα οποία η ληκτότητα της σύμβασης με τη μεγαλύτερη διάρκεια στο συμψηφιστικό σύνολο υπερβαίνει το έτος σύμφωνα με τον ακόλουθο τύπο:
όπου:
=
μια εικονική μεταβλητή, η τιμή της οποίας στη μελλοντική χρονική περίοδο tk ισούται με μηδέν εάν tk 1 έτους και με 1 εάν tk ≤ 1,
=
το αναμενόμενο άνοιγμα στη μελλοντική περίοδο tk,
=
το πραγματικό αναμενόμενο άνοιγμα στη μελλοντική περίοδο tk,
=
ο συντελεστής προεξόφλησης χωρίς κίνδυνο για τη μελλοντική χρονική περίοδο tk,
,
η)
ένα ίδρυμα που χρησιμοποιεί εσωτερικό υπόδειγμα για τον υπολογισμό μονομερούς προσαρμογής πιστωτικής αποτίμησης (credit valuation adjustment ή CVA) μπορεί, με την άδεια των αρμόδιων αρχών, να λάβει ως τιμή της Μ την πραγματική μέση σταθμική διάρκεια (duration) όπως αυτή εκτιμάται βάσει του εσωτερικού υποδείγματος.
Με την επιφύλαξη της παραγράφου 2, για συμψηφιστικά σύνολα στα οποία όλες οι συμβάσεις έχουν αρχική ληκτότητα κάτω του έτους, εφαρμόζεται ο τύπος του στοιχείου α),
θ)
για τα ιδρύματα που χρησιμοποιούν την προσέγγιση εσωτερικών υποδειγμάτων που περιγράφεται στο τμήμα 6 του κεφαλαίου 6 για τον υπολογισμό της αξίας των ανοιγμάτων και που έχουν άδεια να χρησιμοποιούν εσωτερικό υπόδειγμα για τον ειδικό κίνδυνο από διαπραγματεύσιμους χρεωστικούς τίτλους σύμφωνα με το Τρίτο Μέρος, τίτλος IV, κεφάλαιο 5, η Μ λαμβάνει τιμή 1 στον τύπο του άρθρου 153 παράγραφος 1, εφόσον το ίδρυμα μπορεί να αποδείξει στις αρμόδιες αρχές ότι το εσωτερικό του υπόδειγμα για τον ειδικό κίνδυνο από διαπραγματεύσιμους χρεωστικούς τίτλους που εφαρμόζεται στο άρθρο 383 περιλαμβάνει τις επιπτώσεις από μεταβολές της διαβάθμισης,
ι)
για τους σκοπούς του άρθρου 153 παράγραφος 3 η Μ είναι η πραγματική ληκτότητα της πιστωτικής προστασίας, δεν μπορεί όμως να είναι κατώτερη του έτους.
3. Εάν η τεκμηρίωση των συμβάσεων απαιτεί καθημερινή προσαρμογή περιθωρίου και καθημερινή αποτίμηση αξίας και περιλαμβάνει ρήτρες που επιτρέπουν την άμεση ρευστοποίηση ή τον συμψηφισμό των εξασφαλίσεων σε περίπτωση αθέτησης ή μη κατάθεσης του απαιτούμενου περιθωρίου, η Μ είναι τουλάχιστον μία ημέρα για:
α)
τα πλήρως ή σχεδόν πλήρως εξασφαλισμένα παράγωγα μέσα που αναφέρονται στο παράρτημα II,
β)
τις πλήρως ή σχεδόν πλήρως εξασφαλισμένες συναλλαγές δανεισμού σε λογαριασμό περιθωρίου ασφάλισης,
γ)
συναλλαγές επαναγοράς ή συναλλαγές δανειοδοσίας ή δανειοληψίας τίτλων ή εμπορευμάτων.
Επιπλέον, για τα άλλα αποδεκτά βραχυπρόθεσμα ανοίγματα που δεν αποτελούν μέρος της τρέχουσας χρηματοδότησης του πιστούχου από το ίδρυμα, η M είναι τουλάχιστον μία ημέρα. Ως αποδεκτά βραχυπρόθεσμα ανοίγματα θεωρούνται τα εξής:
α)
ανοίγματα έναντι ιδρυμάτων που προκύπτουν από τον διακανονισμό υποχρεώσεων ξένου συναλλάγματος,
β)
αυτοεξοφλούμενες βραχυπρόθεσμες συναλλαγές χρηματοδότησης του εμπορίου, που συνδέονται με την ανταλλαγή αγαθών ή υπηρεσιών, με εναπομένουσα ληκτότητα μικρότερη ή ίση με ένα έτος όπως αναφέρονται στο άρθρο 4 παράγραφος 1 σημείο 80),
γ)
ανοίγματα που προκύπτουν από τον διακανονισμό αγορών και πωλήσεων τίτλων εντός της συνήθους περιόδου παράδοσης ή δύο εργάσιμων ημερών,
δ)
ανοίγματα που προκύπτουν από διακανονισμούς σε μετρητά με τραπεζικό έμβασμα και από διακανονισμούς ηλεκτρονικής πληρωμής και προπληρωμένου κόστους, συμπεριλαμβανομένων των πιστωτικών διευκολύνσεων από αποτυχημένες συναλλαγές που δεν υπερβαίνουν ένα μικρό, πάγιο συμφωνηθέντα αριθμό εργάσιμων ημερών.
4. Για τα ανοίγματα έναντι επιχειρήσεων που είναι εγκατεστημένες στην Ένωση και έχουν ενοποιημένο κύκλο εργασιών και ενοποιημένο ενεργητικό κάτω των 500 εκατ. ευρώ, τα ιδρύματα μπορούν να επιλέξουν να ορίζουν σταθερά την M όπως ορίζεται στην παράγραφο 1 αντί να εφαρμόζουν την παράγραφο 2. Τα ιδρύματα μπορούν να αντικαταστήσουν το συνολικό ενεργητικό των 500 εκατ. ευρώ με συνολικό ενεργητικό 1.000 εκατ. ευρώ για επιχειρήσεις που κατά κύριο λόγο κατέχουν και μισθώνουν μη κερδοσκοπικά ακίνητα κατοικίας.
5. Οι αναντιστοιχίες ληκτότητας αντιμετωπίζονται σύμφωνα με το κεφάλαιο 4.
Ενότητα 2
Ανοίγματα λιανικής τραπεζικης
Άρθρο 163
Πιθανότητα αθέτησης (PD)
1. Η πιθανότητα αθέτησης (PD) ενός ανοίγματος είναι τουλάχιστον 0,03 %.
2. Για τους πιστούχοι που αθέτησαν, ή, εάν υιοθετείται αντιμετώπιση ανά πιστωτική υποχρέωση, για τα ανοίγματα σε αθέτηση, η PD είναι 100 %.
3. Για τον κίνδυνο απομείωσης της αξίας αποκτηθεισών εισπρακτέων απαιτήσεων, η PD ορίζεται ίση με τις εκτιμήσεις της EL για τον κίνδυνο απομείωσης της αξίας. Εάν το ίδρυμα μπορεί να επιμερίσει σε PD και LGD τις εσωτερικές εκτιμήσεις της EL για τον κίνδυνο απομείωσης της αξίας αποκτηθεισών εισπρακτέων απαιτήσεων κατά τρόπο που κρίνεται αξιόπιστος από τις αρμόδιες αρχές, μπορεί να χρησιμοποιείται η εκτίμηση της PD.
4. Η μη χρηματοδοτούμενη πιστωτική προστασία μπορεί να λαμβάνεται υπόψη μέσω της κατάλληλης προσαρμογής της PD, με την επιφύλαξη του άρθρου 164 παράγραφος 2. Για τον κίνδυνο απομείωσης της αξίας, επιπλέον των παρόχων προστασίας που αναφέρονται στο άρθρο 201 παράγραφος 1 στοιχείο ζ), ο πωλητής των αποκτηθεισών εισπρακτέων απαιτήσεων είναι επιλέξιμος εφόσον πληρούνται οι προϋποθέσεις του άρθρου 160 παράγραφος 4.
Άρθρο 164
Ζημία σε περίπτωση αθέτησης (LGD)
1. Τα ιδρύματα παρέχουν εσωτερικές εκτιμήσεις της LGD με την επιφύλαξη των απαιτήσεων του τμήματος 6 και της άδειας των αρμόδιων αρχών σύμφωνα με το άρθρο 143. Για τον κίνδυνο απομείωσης της αξίας αποκτηθεισών εισπρακτέων απαιτήσεων εφαρμόζεται LGD 75 %. Εάν το ίδρυμα μπορεί να επιμερίσει αξιόπιστα σε PD και LGD τις εκτιμήσεις της EL για τον κίνδυνο απομείωσης της αξίας αποκτηθεισών εισπρακτέων απαιτήσεων, το ίδρυμα μπορεί να χρησιμοποιεί εσωτερική εκτίμηση για την LGD.
2. Η μη χρηματοδοτούμενη πιστωτική προστασία μπορεί να αναγνωρίζεται ως επιλέξιμη με προσαρμογή των εκτιμήσεων PD ή LGD, με την επιφύλαξη των απαιτήσεων του άρθρου 183 παράγραφοι 1, 2 και 3 και της άδειας των αρμόδιων αρχών, για την κάλυψη μεμονωμένου ανοίγματος ή ομάδας ανοιγμάτων. Το ίδρυμα δεν εφαρμόζει σε εγγυημένα ανοίγματα προσαρμοσμένη PD ή LGD τέτοια ώστε ο προσαρμοσμένος συντελεστής στάθμισης κινδύνου να είναι χαμηλότερος από εκείνον που εφαρμόζεται σε συγκρίσιμο άμεσο άνοιγμα έναντι του εγγυητή.
3. Για τους σκοπούς του άρθρου 154 παράγραφος 2, η τιμή της LGD για συγκρίσιμο άμεσο άνοιγμα έναντι του παρόχου της πιστωτικής προστασίας που αναφέρεται στο άρθρο 153 παράγραφος 3 ισούται με την τιμή της LGD που αντιστοιχεί είτε σε μια μη αντισταθμισμένη πιστωτική διευκόλυνση υπέρ του εγγυητή, είτε στη μη αντισταθμισμένη πιστωτική διευκόλυνση υπέρ του πιστούχου, ανάλογα με το εάν από τις διαθέσιμες πληροφορίες και από τη διάρθρωση της εγγύησης προκύπτει ότι, σε περίπτωση αθέτησης τόσο του εγγυητή όσο και του πιστούχου στη διάρκεια της αντισταθμισμένης συναλλαγής, το ανακτώμενο ποσό θα εξαρτηθεί από την οικονομική κατάσταση του εγγυητή ή του πιστούχου, αντίστοιχα.
4. Το μέσο σταθμισμένο ύψος της LGD για όλα τα ανοίγματα λιανικής τραπεζικής που είναι εξασφαλισμένα με ακίνητα κατοικίας και δεν καλύπτονται από εγγυήσεις κεντρικών κυβερνήσεων δεν πρέπει να είναι κατώτερο του 10 %.
Το μέσο σταθμισμένο ύψος της LGD για όλα τα ανοίγματα λιανικής τραπεζικής που είναι εξασφαλισμένα με υποθήκες επί εμπορικών ακινήτων και δεν καλύπτονται από εγγυήσεις κεντρικών κυβερνήσεων δεν πρέπει να είναι κατώτερο του 15 %.
5. Βάσει των δεδομένων που συλλέγονται δυνάμει του άρθρου 101 και λαμβάνοντας υπόψη τις μελλοντικές εξελίξεις της αγοράς ακινήτων και κάθε άλλο σχετικό δείκτη, οι αρμόδιες αρχές αξιολογούν περιοδικά και τουλάχιστον άπαξ ετησίως, εάν οι ελάχιστες τιμές LGD της παραγράφου 4 του παρόντος άρθρου είναι κατάλληλες για τα ανοίγματα που εξασφαλίζονται με ακίνητα κατοικίας ή εμπορικά ακίνητα που βρίσκονται στην επικράτειά τους. Οι αρμόδιες αρχές μπορούν, όταν ενδείκνυται για λόγους χρηματοπιστωτικής σταθερότητας, να θέτουν υψηλότερες ελάχιστες τιμές της σταθμισμένης ως προς το άνοιγμα μέσης LGD για τα ανοίγματα που εξασφαλίζονται με ακίνητα στην επικράτειά τους.
Οι αρμόδιες αρχές κοινοποιούν κάθε μεταβολή των ελάχιστων τιμών LGD στις οποίες προβαίνουν σύμφωνα με το πρώτο εδάφιο στην ΕΑΤ, η οποία δημοσιεύει τις νέες τιμές LGD.
6. Η ΕΑΤ αναπτύσσει σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων που διευκρινίζουν τα κριτήρια που λαμβάνουν υπόψη τους οι αρμόδιες αρχές κατά τον καθορισμό υψηλότερων ελάχιστων τιμών LGD.
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή το αργότερο έως τις 31 Δεκεμβρίου 2014.
Ανατίθεται στην Επιτροπή η εξουσία να εγκρίνει τα ρυθμιστικά τεχνικά πρότυπα που αναφέρονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με τα άρθρα 10 έως 14 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
7. Τα ιδρύματα κάθε κράτους μέλους εφαρμόζουν τις υψηλότερες ελάχιστες τιμές LGD που έχουν καθοριστεί από τις αρμόδιες αρχές άλλου κράτους μέλους σε ανοίγματα που εξασφαλίζονται με ακίνητα που βρίσκονται στο εν λόγω κράτος μέλος.
Ενότητα 3
Ανοίγματα σε μετοχέσ που υπαγονται στην προσέγγιση PD/LGD
Άρθρο 165
Ανοίγματα σε μετοχές που υπάγονται στην προσέγγιση PD/LGD
1. Η PD προσδιορίζεται με τις προσεγγίσεις που χρησιμοποιούνται για τα ανοίγματα έναντι επιχειρήσεων.
Εφαρμόζονται οι ακόλουθοι συντελεστές:
α)
0,09 % για ανοίγματα σε μετοχές διαπραγματεύσιμες σε χρηματιστήριο εφόσον η επένδυση αποτελεί μέρος μακροχρόνιας σχέσης με τον πελάτη,
β)
0,09 % για ανοίγματα σε μετοχές μη διαπραγματεύσιμες σε χρηματιστήριο εφόσον η απόδοση της επένδυσης βασίζεται σε τακτικές και περιοδικές χρηματορροές που δεν προέρχονται από υπεραξίες κεφαλαίου,
γ)
0,40 % για ανοίγματα σε μετοχές διαπραγματεύσιμες σε χρηματιστήριο, περιλαμβανομένων άλλων αρνητικών θέσεων οριζόμενων στο άρθρο 155 παράγραφος 2,
δ)
1,25 % για όλα τα άλλα ανοίγματα σε μετοχές, περιλαμβανομένων άλλων αρνητικών θέσεων οριζόμενων στο άρθρο 155 παράγραφος 2.
2. Στα ανοίγματα σε μετοχές μη διαπραγματεύσιμες σε χρηματιστήριο σε επαρκώς διαφοροποιημένα χαρτοφυλάκια μπορεί να εφαρμόζεται LGD 65 %. Σε όλα τα άλλα τέτοιου είδους ανοίγματα εφαρμόζεται LGD 90 %.
3. Η Μ είναι πέντε έτη για όλα τα ανοίγματα.
Τμήμα 5
Αξία ανοίγματος
Άρθρο 166
Ανοίγματα έναντι επιχειρήσεων, ιδρυμάτων, κεντρικών κυβερνήσεων και κεντρικών τραπεζών και ανοίγματα λιανικής τραπεζικής
1. Εάν δεν ορίζεται διαφορετικά, η αξία των ανοιγμάτων εντός ισολογισμού είναι η λογιστική αξία που υπολογίζεται χωρίς να λαμβάνονται υπόψη τυχόν προσαρμογές του πιστωτικού κινδύνου.
Ο κανόνας αυτός εφαρμόζεται επίσης σε στοιχεία ενεργητικού που αποκτήθηκαν σε τιμή διαφορετική από το οφειλόμενο ποσό.
Για τα αποκτηθέντα στοιχεία ενεργητικού, η διαφορά μεταξύ του οφειλόμενου ποσού και της λογιστικής αξίας που απομένει μετά από την εφαρμογή ειδικών προσαρμογών του πιστωτικού κινδύνου, η οποία εγγράφεται στον ισολογισμό των ιδρυμάτων κατά την αγορά του στοιχείου ενεργητικού καταχωρίζεται ως μείωση αξίας εάν το οφειλόμενο ποσό είναι μεγαλύτερο και ως αύξηση αξίας εάν είναι μικρότερο.
2. Εάν τα ιδρύματα χρησιμοποιούν συμβάσεις-πλαίσια συμψηφισμού για τις συναλλαγές επαναγοράς και τις συναλλαγές δανειοδοσίας ή δανειοληψίας τίτλων ή εμπορευμάτων, η αξία ανοίγματος υπολογίζεται σύμφωνα με τα κεφάλαια 4 ή 6.
3. Προκειμένου να υπολογιστεί η αξία ανοίγματος για τον συμψηφισμό δανείων και καταθέσεων εντός ισολογισμού, τα ιδρύματα εφαρμόζουν τις προσεγγίσεις του κεφαλαίου 4.
4. Η αξία ανοίγματος των χρηματοδοτικών μισθώσεων είναι η παρούσα αξία των ελάχιστων μισθωμάτων τους. Τα ελάχιστα μισθώματα περιλαμβάνουν τις πληρωμές καθ’ όλη τη διάρκεια της σύμβασης που ο μισθωτής καλείται ή μπορεί να κληθεί να πραγματοποιήσει και κάθε δικαίωμα έκπτωσης (δηλ. δικαίωμα του οποίου η άσκηση είναι λογικώς βέβαιη). Εάν άλλο μέρος εκτός του μισθωτή υποχρεούται να καταβάλει πληρωμή που σχετίζεται με την υπολειμματική αξία μισθωμένου περιουσιακού στοιχείου και η εν λόγω υποχρέωση πληρωμής πληροί τις προϋποθέσεις του άρθρου 201 περί επιλεξιμότητας παρόχων προστασίας καθώς και τις ελάχιστες προϋποθέσεις αναγνώρισης άλλων τύπων εγγυήσεων που προβλέπονται στο άρθρο 213, η υποχρέωση πληρωμής μπορεί να λαμβάνεται υπόψη ως μη χρηματοδοτούμενη πιστωτική προστασία δυνάμει του κεφαλαίου 4.
5. Όσον αφορά οποιοδήποτε συμβόλαιο που παρατίθεται στο παράρτημα ΙΙ, η αξία ανοίγματος προσδιορίζεται βάσει των προσεγγίσεων του κεφαλαίου 6 και δεν λαμβάνονται υπόψη τυχόν προσαρμογές του πιστωτικού κινδύνου.
6. Για τον υπολογισμό των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ποσών ανοιγμάτων για αποκτηθείσες εισπρακτέες απαιτήσεις, η αξία ανοίγματος είναι η αξία που καθορίζεται σύμφωνα με την παράγραφο 1 μείον την απαίτηση ιδίων κεφαλαίων για τον κίνδυνο απομείωσης της αξίας πριν από τη μείωση πιστωτικού κινδύνου.
7. Για τα ανοίγματα με μορφή πώλησης, κατάθεσης ή δανεισμού τίτλων ή βασικών εμπορευμάτων στο πλαίσιο συναλλαγών επαναγοράς ή συναλλαγών δανειοδοσίας ή δανειοληψίας τίτλων ή εμπορευμάτων, συναλλαγών με μακρά προθεσμία διακανονισμού και συναλλαγών δανεισμού σε λογαριασμό περιθωρίου ασφάλισης, η αξία ανοίγματος είναι η αξία των τίτλων ή των εμπορευμάτων που προσδιορίζεται σύμφωνα με το άρθρο 24. Εάν χρησιμοποιείται η αναλυτική προσέγγιση χρηματοοικονομικών εξασφαλίσεων του άρθρου 223, η αξία ανοίγματος προσαυξάνεται με την προσαρμογή μεταβλητότητας που είναι κατάλληλη για αυτούς τους τίτλους ή εμπορεύματα σύμφωνα με τις οικείες διατάξεις. Η αξία ανοίγματος των συναλλαγών επαναγοράς, των συναλλαγών δανειοδοσίας ή δανειοληψίας τίτλων ή εμπορευμάτων, των συναλλαγών με μακρά προθεσμία διακανονισμού και των συναλλαγών δανεισμού σε λογαριασμό περιθωρίου ασφάλισης μπορεί να προσδιορίζεται είτε σύμφωνα με το κεφάλαιο 6 είτε σύμφωνα με το άρθρο 220 παράγραφος 2.
8. Για τα ακόλουθα στοιχεία, η αξία ανοίγματος υπολογίζεται ως το ποσό δέσμευσης που δεν έχει αναληφθεί πολλαπλασιασμένο με συντελεστή μετατροπής. Τα ιδρύματα χρησιμοποιούν τους ακόλουθους συντελεστές μετατροπής σύμφωνα με το άρθρο 151 παράγραφος 8 για τα ανοίγματα έναντι επιχειρήσεων, ιδρυμάτων, κεντρικών κυβερνήσεων και κεντρικών τραπεζών:
α)
για τα πιστωτικά όρια που είναι ακυρώσιμα από το ίδρυμα άνευ όρων ανά πάσα στιγμή χωρίς προειδοποίηση, ή παρέχουν στο ίδρυμα πραγματική δυνατότητα αυτόματης ακύρωσης λόγω επιδείνωσης της πιστοληπτικής ικανότητας του δανειολήπτη, εφαρμόζεται συντελεστής μετατροπής 0 %. Όταν εφαρμόζουν συντελεστή μετατροπής 0 %, τα ιδρύματα παρακολουθούν ενεργά τη χρηματοοικονομική κατάσταση του πιστούχου και διαθέτουν εσωτερικά συστήματα ελέγχου που τους επιτρέπουν να εντοπίζουν αμέσως κάθε επιδείνωση της πιστωτικής ποιότητας του πιστούχου. Λιανικά πιστωτικά όρια μπορούν να θεωρηθούν ως ακυρώσιμα άνευ όρων όταν οι όροι επιτρέπουν στο ίδρυμα να τα ακυρώσει έως το ανώτατο επιτρεπόμενο ποσό βάσει της νομοθεσίας για την προστασία του καταναλωτή και της συναφούς νομοθεσίας,
β)
για τις βραχυπρόθεσμες ενέγγυες πιστώσεις που συνδέονται με κινήσεις αγαθών, εφαρμόζεται συντελεστής μετατροπής 20 % τόσο από το ίδρυμα που εκδίδει όσο και από εκείνο που επιβεβαιώνει την ενέγγυα πίστωση,
γ)
για μη αναληφθείσες πιστωτικές διευκολύνσεις ανακυκλούμενων εισπρακτέων απαιτήσεων που μπορούν να ακυρώνονται άνευ όρων ή παρέχουν στο ίδρυμα πραγματική δυνατότητα αυτόματης ακύρωσης ανά πάσα στιγμή χωρίς προειδοποίηση, εφαρμόζεται συντελεστής μετατροπής 0 %. Όταν εφαρμόζουν συντελεστή μετατροπής 0 %, τα πιστωτικά ιδρύματα παρακολουθούν ενεργά τη χρηματοοικονομική κατάσταση του πιστούχου και διαθέτουν εσωτερικά συστήματα ελέγχου που τους επιτρέπουν να εντοπίζουν αμέσως κάθε επιδείνωση της πιστωτικής ποιότητας του πιστούχου,
δ)
για τα άλλα πιστωτικά όρια, τις διευκολύνσεις έκδοσης βραχυπρόθεσμων γραμματίων (NIFs) και τις ανανεούμενες διευκολύνσεις αναδοχής (RUFs), εφαρμόζεται συντελεστής μετατροπής 75 %,
ε)
τα ιδρύματα που πληρούν τις απαιτήσεις για τη χρήση εσωτερικών εκτιμήσεων συντελεστών μετατροπής σύμφωνα με το τμήμα 6, μπορούν να εφαρμόζουν τις εσωτερικές τους εκτιμήσεις σε διάφορα είδη προϊόντων αναφερόμενα στα στοιχεία α) έως δ) ανωτέρω, με την άδεια των αρμόδιων αρχών.
9. Εάν η πιστωτική διευκόλυνση αφορά την επέκταση άλλης πιστωτικής διευκόλυνσης, εφαρμόζεται ο μικρότερος από τους δύο συντελεστές μετατροπής που συνδέονται με τις μεμονωμένες πιστωτικές διευκολύνσεις.
10. Για όλα τα άλλα στοιχεία εκτός ισολογισμού πλην εκείνων που αναφέρονται στις παραγράφους 1 έως 8, η αξία ανοίγματος αντιστοιχεί στο εξής ποσοστό της αξίας του:
α)
100 % εάν πρόκειται για στοιχείο πλήρους κινδύνου,
β)
50 % εάν πρόκειται για στοιχείο μέτριου κινδύνου,
γ)
20 % εάν πρόκειται για στοιχείο κινδύνου μέτριου προς χαμηλό,
δ)
0 % εάν πρόκειται για στοιχείο χαμηλού κινδύνου.
Για τους σκοπούς της παρούσας παραγράφου, η απόδοση βαθμίδων κινδύνου στα εκτός ισολογισμού στοιχεία γίνεται σύμφωνα με το παράρτημα I.
Άρθρο 167
Ανοίγματα σε μετοχές
1. Η αξία ανοίγματος των ανοιγμάτων σε μετοχές είναι η λογιστική αξία που απομένει μετά την εφαρμογή ειδικών προσαρμογών πιστωτικού κινδύνου.
2. Η αξία ανοίγματος των εκτός ισολογισμού ανοιγμάτων σε μετοχές είναι η ονομαστική του αξία μετά τη μείωσή της κατά τις ειδικές προσαρμογές πιστωτικού κινδύνου για το εν λόγω άνοιγμα.
Άρθρο 168
Άλλα στοιχεία του ενεργητικού που δεν συνιστούν πιστωτικές υποχρεώσεις.
Η αξία ανοίγματος άλλων στοιχείων ενεργητικού που δεν συνιστούν πιστωτικές υποχρεώσεις είναι η λογιστική αξία που απομένει μετά την εφαρμογή ειδικών προσαρμογών πιστωτικού κινδύνου.
Τμήμα 6
Απαιτησεις για την προσέγγιση πεδ
Ενοτητα 1
Συστηματα διαβαθμισης
Άρθρο 169
Γενικές αρχές
1. Εάν ένα ίδρυμα χρησιμοποιεί πολλά συστήματα διαβάθμισης, τα κριτήρια υπαγωγής ενός πιστούχου ή μιας συναλλαγής σε συγκεκριμένο σύστημα διαβάθμισης τεκμηριώνονται γραπτώς και εφαρμόζονται με τρόπο που αντικατοπτρίζει επαρκώς το επίπεδο του αναλαμβανόμενου κινδύνου.
2. Τα κριτήρια και οι διαδικασίες ταξινόμησης σε βαθμίδες ή ομάδες επανεξετάζονται περιοδικά προκειμένου να εξακριβωθεί εάν εξακολουθούν να είναι κατάλληλα για το τρέχον χαρτοφυλάκιο και τις εξωτερικές συνθήκες.
3. Εάν το ίδρυμα χρησιμοποιεί άμεσες εκτιμήσεις των παραμέτρων κινδύνου για μεμονωμένους πιστούχους ή ανοίγματα, οι εκτιμήσεις αυτές μπορούν να θεωρούνται ως εκτιμήσεις ταξινομημένες στις βαθμίδες μιας συνεχούς κλίμακας διαβάθμισης.
Άρθρο 170
Διάρθρωση των συστημάτων διαβάθμισης
1. Η διάρθρωση των συστημάτων διαβάθμισης για ανοίγματα έναντι επιχειρήσεων, ιδρυμάτων και κεντρικών κυβερνήσεων και κεντρικών τραπεζών συμμορφώνεται με τις κατωτέρω απαιτήσεις:
α)
το σύστημα διαβάθμισης λαμβάνει υπόψη τα χαρακτηριστικά κινδύνου του πιστούχου και της συναλλαγής,
β)
το σύστημα διαβάθμισης έχει κλίμακα διαβάθμισης πιστούχων που αντικατοπτρίζει αποκλειστικά την ποσοτικοποίηση του κινδύνου αθέτησης της υποχρέωσης του πιστούχου. Η κλίμακα διαβάθμισης πιστούχων περιλαμβάνει τουλάχιστον 7 βαθμίδες για τους πιστούχοι που δεν αθέτησαν και μία βαθμίδα για τους πιστούχοι που αθέτησαν,
γ)
το ίδρυμα τεκμηριώνει γραπτώς τη σχέση μεταξύ βαθμίδων πιστούχου από την άποψη του επιπέδου κινδύνου αθέτησης που αντιστοιχεί σε κάθε βαθμίδα και των κριτηρίων που χρησιμοποιούνται για τον προσδιορισμό αυτού του επιπέδου,
δ)
τα ιδρύματα των οποίων τα χαρτοφυλάκια είναι συγκεντρωμένα σε δεδομένο τμήμα αγοράς και εύρος κινδύνου αθέτησης διαθέτουν επαρκή αριθμό βαθμίδων πιστούχου εντός του εύρους αυτού ώστε να αποφεύγουν την υπερβολική συγκέντρωση πιστούχων σε δεδομένη βαθμίδα. Σημαντικές συγκεντρώσεις σε μία βαθμίδα δικαιολογούνται εάν υπάρχουν πειστικές εμπειρικές ενδείξεις ότι η συγκεκριμένη βαθμίδα πιστούχου καλύπτει ένα εύλογα στενό εύρος τιμών PD και ότι ο κίνδυνος αθέτησης που αντιπροσωπεύουν όλοι οι πιστούχοι της βαθμίδας δεν υπερβαίνει τα όρια αυτού του εύρους τιμών,
ε)
για να επιτραπεί από την αρμόδια αρχή η χρησιμοποίηση εσωτερικών εκτιμήσεων LGD για τον υπολογισμό των απαιτήσεων ιδίων κεφαλαίων των εσωτερικών εκτιμήσεων, το σύστημα διαβάθμισης περιλαμβάνει χωριστή κλίμακα διαβάθμισης πιστοδοτήσεων που αντικατοπτρίζει αποκλειστικά τα χαρακτηριστικά της συναλλαγής που σχετίζονται με την LGD. Ο ορισμός της βαθμίδας πιστοδότησης περιλαμβάνει περιγραφή του τρόπου με τον οποίο τα ανοίγματα ταξινομούνται σε δεδομένη βαθμίδα και των κριτηρίων που χρησιμοποιούνται για τη διάκριση των επιπέδων κινδύνου των διαφόρων βαθμίδων,
στ)
σημαντικές συγκεντρώσεις σε μία βαθμίδα πιστοδότησης δικαιολογούνται εάν υπάρχουν πειστικές εμπειρικές ενδείξεις ότι η βαθμίδα αυτή καλύπτει ένα εύλογα στενό εύρος τιμών της LGD και ότι ο κίνδυνος που αντιπροσωπεύουν όλα τα ανοίγματα της βαθμίδας δεν υπερβαίνει τα όρια αυτού του εύρους τιμών.
2. Τα ιδρύματα που εφαρμόζουν τις προσεγγίσεις του άρθρου 153 παράγραφος 5 για τον καθορισμό των συντελεστών στάθμισης κινδύνου για τα ανοίγματα ειδικού δανεισμού απαλλάσσονται από την απαίτηση να διαθέτουν κλίμακα διαβάθμισης πιστούχων που αντικατοπτρίζει αποκλειστικά την ποσοτικοποίηση του κινδύνου αθέτησης των υποχρεώσεων των πιστούχων για τα ανοίγματα αυτά. Τα ιδρύματα αυτά χρησιμοποιούν για τα ανοίγματα αυτά τουλάχιστον 4 βαθμίδες για τους πιστούχοι που δεν αθέτησαν και τουλάχιστον μία βαθμίδα για τους πιστούχοι που αθέτησαν.
3. Η διάρθρωση των συστημάτων διαβάθμισης για τα ανοίγματα λιανικής τραπεζικής πρέπει να πληροί τις ακόλουθες απαιτήσεις:
α)
τα συστήματα διαβάθμισης πρέπει να αντικατοπτρίζουν τόσο τον κίνδυνο του πιστούχου όσο και τον κίνδυνο της συναλλαγής και να αποτυπώνουν όλα τα κατάλληλα χαρακτηριστικά του πιστούχου και της συναλλαγής που επηρεάζουν τον αναλαμβανόμενο κίνδυνο,
β)
ο βαθμός διαφοροποίησης των κινδύνων εξασφαλίζει ότι ο αριθμός των ανοιγμάτων σε δεδομένη βαθμίδα ή ομάδα με ομοειδή χαρακτηριστικά είναι επαρκής για να είναι δυνατή μια ουσιαστική ποσοτικοποίηση και επικύρωση των χαρακτηριστικών ζημίας αυτής της βαθμίδας ή ομάδας. Η κατανομή των ανοιγμάτων και των πιστούχων σε βαθμίδες ή ομάδες είναι τέτοια ώστε να αποφεύγεται η υπερβολική συγκέντρωση,
γ)
η διαδικασία ταξινόμησης των ανοιγμάτων σε βαθμίδες ή ομάδες επιτρέπει ουσιαστική διαφοροποίηση των κινδύνων, την ομαδοποίηση ανοιγμάτων με επαρκώς ομοιογενή χαρακτηριστικά και επιτρέπει την ακριβή και συνεπή εκτίμηση των χαρακτηριστικών ζημίας στο επίπεδο κάθε βαθμίδας ή ομάδας. Για τις αποκτηθείσες εισπρακτέες απαιτήσεις, η ομαδοποίηση αντικατοπτρίζει τις πρακτικές αναδοχής των πωλητών και την ανομοιογένεια των πελατών τους.
4. Κατά την ταξινόμηση των ανοιγμάτων τους σε βαθμίδες ή ομάδες, τα ιδρύματα λαμβάνουν υπόψη τους ακόλουθους παράγοντες κινδύνου:
α)
τα χαρακτηριστικά κινδύνου του πιστούχου,
β)
τα χαρακτηριστικά κινδύνου της συναλλαγής περιλαμβανομένου του είδους του προϊόντος ή της εξασφάλισης, ή αμφοτέρων. Τα ιδρύματα αντιμετωπίζουν χωριστά τις περιπτώσεις στις οποίες περισσότερα ανοίγματα καλύπτονται από την ίδια εξασφάλιση,
γ)
τις καθυστερήσεις, εκτός εάν το ίδρυμα αποδείξει επαρκώς στις αρμόδιες αρχές ότι δεν αποτελούν σημαντικό παράγοντα κινδύνου για το σχετικό άνοιγμα.
Άρθρο 171
Ταξινόμηση σε βαθμίδες ή ομάδες
1. Το ίδρυμα διαθέτει ειδικούς ορισμούς, διαδικασίες και κριτήρια για την ταξινόμηση των ανοιγμάτων του στις βαθμίδες ή ομάδες ενός συστήματος διαβάθμισης, σύμφωνα με τις κατωτέρω απαιτήσεις:
α)
οι ορισμοί των βαθμίδων ή ομάδων και τα κριτήρια ταξινόμησης σε αυτές είναι επαρκώς λεπτομερείς ώστε να επιτρέπουν στους υπεύθυνους των διαβαθμίσεων να κατατάσσουν με συνέπεια τους πιστούχοι ή τις πιστοδοτήσεις με παρόμοιο κίνδυνο στην ίδια βαθμίδα ή ομάδα, όποιες και εάν είναι οι σχετικές επιχειρηματικές δραστηριότητες, αρμόδιες υπηρεσίες ή γεωγραφικές τοποθεσίες,
β)
η γραπτή τεκμηρίωση της διαδικασίας διαβάθμισης επιτρέπει στους τρίτους να κατανοούν τον τρόπο ταξινόμησης των ανοιγμάτων σε βαθμίδες ή ομάδες, να αναπαράγουν την ταξινόμηση αυτή και να αξιολογούν την καταλληλότητά της,
γ)
τα χρησιμοποιούμενα κριτήρια πρέπει επίσης να είναι συνεπή με τα εσωτερικά πιστοδοτικά πρότυπα του ιδρύματος και με τις πολιτικές του για τη διαχείριση των προβληματικών πιστούχων και πιστοδοτήσεων.
2. Το ίδρυμα λαμβάνει υπόψη όλες τις κατάλληλες πληροφορίες για την ταξινόμηση πιστούχων και πιστοδοτήσεων σε βαθμίδες ή ομάδες. Οι πληροφορίες πρέπει να είναι επίκαιρες και να επιτρέπουν στο ίδρυμα να προβλέπει τη μελλοντική συμπεριφορά του ανοίγματος. Όσο λιγότερες πληροφορίες διαθέτει το ίδρυμα, τόσο πιο συντηρητική πρέπει να είναι η ταξινόμηση των ανοιγμάτων του σε βαθμίδες ή ομάδες πιστούχων και πιστοδοτήσεων. Εάν το ίδρυμα χρησιμοποιεί εξωτερική διαβάθμιση ως τον κυριότερο παράγοντα προσδιορισμού εσωτερικής διαβάθμισης, πρέπει να εξασφαλίζει ότι λαμβάνει υπόψη και άλλες κατάλληλες πληροφορίες.
Άρθρο 172
Ταξινόμηση των ανοιγμάτων
1. Τα ανοίγματα έναντι επιχειρήσεων, ιδρυμάτων και κεντρικών κυβερνήσεων και κεντρικών τραπεζών, καθώς και τα ανοίγματα σε μετοχές όταν ένα ίδρυμα χρησιμοποιεί την προσέγγιση PD/LGD του άρθρου 155 παράγραφος 3, ταξινομούνται σύμφωνα με τα ακόλουθα κριτήρια:
α)
κάθε πιστούχος ταξινομείται σε βαθμίδα πιστούχου στο πλαίσιο της διαδικασίας έγκρισης της πίστωσης,
β)
για τα ανοίγματα εκείνα για τα οποία ένα ίδρυμα έχει λάβει την άδεια της αρμόδιας αρχής να χρησιμοποιεί εσωτερικές εκτιμήσεις LGD και συντελεστών μετατροπής σύμφωνα με το άρθρο 143, κάθε άνοιγμα ταξινομείται επίσης σε βαθμίδα πιστοδότησης στο πλαίσιο της διαδικασίας έγκρισης της πίστωσης,
γ)
τα ιδρύματα που εφαρμόζουν τις προσεγγίσεις του άρθρου 153 παράγραφος 5 για τον καθορισμό των συντελεστών στάθμισης κινδύνου για τα ανοίγματα ειδικού δανεισμού ταξινομούν καθένα από τα ανοίγματα αυτά σε μία βαθμίδα σύμφωνα με το άρθρο 170 παράγραφος 2,
δ)
κάθε χωριστή οντότητα έναντι της οποίας έχει άνοιγμα το ίδρυμα διαβαθμίζεται χωριστά. Κάθε ίδρυμα διαθέτει κατάλληλες πολιτικές για την αντιμετώπιση των μεμονωμένων πιστούχων-πελατών και των ομάδων συνδεδεμένων πελατών,
ε)
διαφορετικά ανοίγματα έναντι του ιδίου πιστούχου ταξινομούνται στην ίδια βαθμίδα πιστούχου, ανεξάρτητα από τις τυχόν διαφορές μεταξύ των σχετικών συναλλαγών. Ωστόσο, στις ακόλουθες περιπτώσεις επιτρέπεται η ταξινόμηση διαφορετικών ανοιγμάτων έναντι του ιδίου πιστούχου σε περισσότερες βαθμίδες:
i)
υπάρχει κίνδυνος μεταφοράς σε άλλη χώρα, ανάλογα με το εάν τα ανοίγματα είναι εκφρασμένα σε τοπικό ή σε ξένο νόμισμα,
ii)
οι εγγυήσεις που συνδέονται με ένα άνοιγμα μπορούν να αναγνωρίζονται με την προσαρμογή της ταξινόμησης σε βαθμίδα πιστούχου,
iii)
η νομοθεσία περί προστασίας των καταναλωτών και περί τραπεζικού απορρήτου ή άλλη νομοθεσία απαγορεύουν την ανταλλαγή δεδομένων που αφορούν τον πελάτη.
2. Για τα ανοίγματα λιανικής τραπεζικής, κάθε άνοιγμα ταξινομείται σε βαθμίδα ή ομάδα πιστούχου στο πλαίσιο της διαδικασίας έγκρισης της πίστωσης.
3. Τα ιδρύματα τεκμηριώνουν γραπτώς τις περιπτώσεις στις οποίες η ανθρώπινη κρίση μπορεί να αγνοήσει τις εισαγόμενες παραμέτρους και τα αποτελέσματα της διαδικασίας ταξινόμησης σε βαθμίδες και ομάδες, καθώς και το προσωπικό που είναι υπεύθυνο για την έγκριση αυτών των παρεκκλίσεων. Τεκμηριώνουν όλες τις παρεκκλίσεις και καταγράφουν το υπεύθυνο προσωπικό. Αναλύουν τις συμπεριφορές των ανοιγμάτων των οποίων οι ταξινομήσεις τροποποιήθηκαν. Η ανάλυση περιλαμβάνει αξιολόγηση της συμπεριφοράς των ανοιγμάτων των οποίων η διαβάθμιση δεν ελήφθη υπόψη από συγκεκριμένο πρόσωπο, το οποίο αναλαμβάνει την ευθύνη για όλο το υπεύθυνο προσωπικό.
Άρθρο 173
Αρτιότητα της διαδικασίας ταξινόμησης
1. Για τα ανοίγματα έναντι επιχειρήσεων, ιδρυμάτων και κεντρικών κυβερνήσεων και κεντρικών τραπεζών, καθώς και για τα ανοίγματα σε μετοχές όταν ένα ίδρυμα χρησιμοποιεί την προσέγγιση PD/LGD του άρθρου 155 παράγραφος 3, η διαδικασία ταξινόμησης πληροί τις ακόλουθες απαιτήσεις αρτιότητας:
α)
οι ταξινομήσεις και η περιοδική επανεξέτασή τους πραγματοποιούνται ή εγκρίνονται από ανεξάρτητο τρίτο που δεν επωφελείται άμεσα από την απόφαση χορήγησης της πίστωσης,
β)
τα ιδρύματα επανεξετάζουν τις ταξινομήσεις τουλάχιστον μία φορά τον χρόνο και προσαρμόζουν την ταξινόμηση όταν το αποτέλεσμα της επανεξέτασης δεν αιτιολογεί τη μεταφορά της τρέχουσας ταξινόμησης. Οι πιστούχοι υψηλού κινδύνου και τα προβληματικά ανοίγματα υπάγονται σε συχνότερη επανεξέταση. Τα ιδρύματα πραγματοποιούν νέα ταξινόμηση εάν καθίστανται διαθέσιμες νέες σημαντικές πληροφορίες για τον πιστούχου ή το άνοιγμα,
γ)
το ίδρυμα εφαρμόζει αποτελεσματική διαδικασία συγκέντρωσης και επικαιροποίησης των κατάλληλων πληροφοριών για τα χαρακτηριστικά των πιστούχων τα οποία έχουν επίπτωση στην PD, καθώς και για τα χαρακτηριστικά των συναλλαγών τα οποία επηρεάζουν τις LGD ή τους συντελεστές μετατροπής.
2. Για τα ανοίγματα λιανικής τραπεζικής το ίδρυμα επανεξετάζει, τουλάχιστον μία φορά τον χρόνο, τις ταξινομήσεις των πιστούχων και των πιστοδοτήσεων και προσαρμόζει την ταξινόμηση όταν το αποτέλεσμα της επανεξέτασης δεν αιτιολογεί τη μεταφορά της τρέχουσας ταξινόμησης ή επανεξετάζει, κατά περίπτωση, τα χαρακτηριστικά ζημίας και την κατάσταση καθυστερήσεων για κάθε ομάδα κινδύνου. Το ίδρυμα επανεξετάζει, τουλάχιστον μία φορά τον χρόνο, βάσει αντιπροσωπευτικού δείγματος, την κατάσταση των μεμονωμένων ανοιγμάτων σε κάθε ομάδα προκειμένου να διασφαλίσει ότι τα ανοίγματα εξακολουθούν να είναι ταξινομημένα στην κατάλληλη ομάδα και προσαρμόζει την ταξινόμηση όταν το αποτέλεσμα της επανεξέτασης δεν αιτιολογεί τη μεταφορά της τρέχουσας ταξινόμησης.
3. Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων για τις προσεγγίσεις με τις οποίες οι αρμόδιες αρχές αξιολογούν την αρτιότητα της διαδικασίας ταξινόμησης καθώς και για την τακτική και ανεξάρτητη αξιολόγηση των κινδύνων.
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή έως τις 31 Δεκεμβρίου 2014.
Ανατίθεται στην Επιτροπή η εξουσία να εγκρίνει τα ρυθμιστικά τεχνικά πρότυπα που προβλέπονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με τα άρθρα 10 έως 14 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
Άρθρο 174
Χρήση υποδειγμάτων
Εάν το ίδρυμα χρησιμοποιεί στατιστικά υποδείγματα και άλλες αυτοματοποιημένες μεθόδους για την ταξινόμηση των ανοιγμάτων σε βαθμίδες ή ομάδες πιστούχων ή πιστοδοτήσεων, πρέπει να πληρούνται οι κατωτέρω απαιτήσεις:
α)
το υπόδειγμα πρέπει να έχει καλή προβλεπτική ικανότητα και η χρήση του να μην οδηγεί σε στρεβλώσεις των κεφαλαιακών απαιτήσεων. Οι μεταβλητές που εισάγονται στο υπόδειγμα πρέπει να αποτελούν εύλογη και αποτελεσματική βάση για τις προβλέψεις του. Το υπόδειγμα δεν πρέπει να έχει σημαντικές μεροληψίες,
β)
το ίδρυμα πρέπει να διαθέτει διαδικασία για την εξακρίβωση των δεδομένων που εισάγονται στο υπόδειγμα, η οποία να περιλαμβάνει τον έλεγχο της ακρίβειας, της πληρότητας και της καταλληλότητας των δεδομένων,
γ)
τα δεδομένα που χρησιμοποιήθηκαν για τον σχεδιασμό του υποδείγματος πρέπει να είναι αντιπροσωπευτικά του συνόλου των πραγματικών πιστούχων ή ανοιγμάτων του ιδρύματος,
δ)
το ίδρυμα πρέπει να διαθέτει τακτικό κύκλο επικύρωσης του υποδείγματος, ο οποίος να περιλαμβάνει έλεγχο των επιδόσεων και της σταθερότητάς του, επανεξέταση των προδιαγραφών του και σύγκριση των προβλέψεών του με τα πραγματικά αποτελέσματα,
ε)
το ίδρυμα πρέπει, εκτός από το στατιστικό υπόδειγμα, να χρησιμοποιεί επίσης ανθρώπινη κρίση και εποπτεία για τον έλεγχο των ταξινομήσεων που βασίζονται στο υπόδειγμα και να διασφαλίζει ότι το υπόδειγμα χρησιμοποιείται ορθά. Οι διαδικασίες επανεξέτασης πρέπει να επιτρέπουν τον εντοπισμό και τον περιορισμό των σφαλμάτων που σχετίζονται με τις αδυναμίες του υποδείγματος. Στην ανθρώπινη κρίση πρέπει να υπόκεινται όλες οι κατάλληλες πληροφορίες που δεν συνυπολογίζονται από το υπόδειγμα. Το ίδρυμα πρέπει να τεκμηριώνει γραπτώς τον τρόπο με τον οποίο η ανθρώπινη κρίση πρέπει να συνδυάζεται με τα αποτελέσματα του υποδείγματος.
Άρθρο 175
Τεκμηρίωση των συστημάτων διαβάθμισης
1. Τα ιδρύματα τεκμηριώνουν γραπτώς τον σχεδιασμό και τα λειτουργικά χαρακτηριστικά των συστημάτων διαβάθμισής τους. Η γραπτή τεκμηρίωση πρέπει να αποδεικνύει την τήρηση των απαιτήσεων του παρόντος τμήματος και να εξετάζει θέματα όπως η διαφοροποίηση των χαρτοφυλακίων, τα κριτήρια διαβάθμισης, οι ευθύνες των μερών που είναι επιφορτισμένα με τη διαβάθμιση των πιστούχων και των ανοιγμάτων, η συχνότητα επανεξέτασης των ταξινομήσεων και η εποπτεία της διαδικασίας διαβάθμισης από τη διοίκηση.
2. Το ίδρυμα τεκμηριώνει γραπτώς τους λόγους και τις αναλύσεις που το οδήγησαν στην επιλογή των κριτηρίων διαβάθμισης. Καταγράφει όλες τις σημαντικές μεταβολές στη διαδικασία διαβάθμισης κατά κίνδυνο με τρόπο που επιτρέπει τον εντοπισμό των μεταβολών που πραγματοποιήθηκαν μετά την τελευταία επανεξέταση των αρμόδιων αρχών. Τεκμηριώνει επίσης γραπτώς την οργάνωση της διαδικασίας διαβάθμισης και τη διάρθρωση των εσωτερικών ελέγχων.
3. Τα ιδρύματα τεκμηριώνουν γραπτώς τους ειδικούς ορισμούς της αθέτησης υποχρεώσεων και της ζημίας που χρησιμοποιούν εσωτερικά και διασφαλίζουν τη συνέπεια των ορισμών αυτών με εκείνους του παρόντος κανονισμού.
4. Εάν το ίδρυμα χρησιμοποιεί στατιστικά υποδείγματα στη διαδικασία διαβάθμισης, τεκμηριώνει γραπτώς τις μεθοδολογίες τους. Η τεκμηρίωση αυτή:
α)
περιγράφει λεπτομερώς τη θεωρία, τις παραδοχές και τη μαθηματική και εμπειρική βάση της αντιστοίχισης των εκτιμήσεων με συγκεκριμένες βαθμίδες, μεμονωμένους πιστούχους, ανοίγματα ή ομάδες κινδύνου, καθώς και τις πηγές δεδομένων που χρησιμοποιούνται για την εκτίμηση του υποδείγματος,
β)
εφαρμόζει αυστηρή στατιστική διαδικασία επικύρωσης του υποδείγματος (η οποία περιλαμβάνει δοκιμές επιδόσεων εκτός χρόνου και εκτός δείγματος),
γ)
αναφέρει κάθε περίσταση στην οποία το υπόδειγμα δεν λειτουργεί αποτελεσματικά.
5. Κάθε ίδρυμα οφείλει να αποδείξει επαρκώς στην αρμόδια αρχή ότι πληρούνται οι απαιτήσεις του παρόντος άρθρου, εάν έχει αγοράσει σύστημα διαβάθμισης ή υπόδειγμα που χρησιμοποιείται στο πλαίσιο συστήματος διαβάθμισης από τρίτο πωλητή και ο εν λόγω πωλητής απαγορεύει ή περιορίζει την πρόσβαση του ιδρύματος σε πληροφορίες που αφορούν τη μεθοδολογία του εν λόγω συστήματος διαβάθμισης ή υποδείγματος, ή σε υποκείμενα δεδομένα που χρησιμοποιήθηκαν για την ανάπτυξη της εν λόγω μεθοδολογίας ή του υποδείγματος, με τη λογική ότι οι εν λόγω πληροφορίες αποτελούν ιδιοκτησία του.
Άρθρο 176
Διαχείριση των δεδομένων
1. Τα ιδρύματα συλλέγουν και αποθηκεύουν δεδομένα σχετικά με ορισμένες πτυχές των εσωτερικών τους διαβαθμίσεων σύμφωνα με τις απαιτήσεις του Ένατου Μέρους.
2. Για τα ανοίγματα έναντι επιχειρήσεων, ιδρυμάτων και κεντρικών κυβερνήσεων και κεντρικών τραπεζών, καθώς και για τα ανοίγματα σε μετοχές όταν ένα ίδρυμα χρησιμοποιεί την προσέγγιση PD/LGD του άρθρου 155 παράγραφος 3, τα ιδρύματα συλλέγουν και αποθηκεύουν:
α)
τα πλήρη ιστορικά δεδομένα για τις διαβαθμίσεις των πιστούχων και των αποδεκτών εγγυητών,
β)
τις ημερομηνίες των διαβαθμίσεων,
γ)
τα κυριότερα δεδομένα και τη μεθοδολογία που χρησιμοποιήθηκαν για τις διαβαθμίσεις,
δ)
τα πρόσωπα που είναι υπεύθυνα για κάθε διαβάθμιση,
ε)
την ταυτότητα των πιστούχων που αθέτησαν και τα ανοίγματα σε αθέτηση,
στ)
τις ημερομηνίες και τις συνθήκες των αθετήσεων,
ζ)
τα δεδομένα για την PD και το πραγματικό ποσοστό αθέτησης για κάθε βαθμίδα διαβάθμισης και για κάθε μεταβολή διαβάθμισης.
3. Τα ιδρύματα που δεν χρησιμοποιούν εσωτερικές εκτιμήσεις LGD και συντελεστών μετατροπής συλλέγουν και αποθηκεύουν δεδομένα για τις συγκρίσεις μεταξύ των πραγματικών τιμών της LGD και των τιμών του άρθρου 161 παράγραφος 1 και για τις συγκρίσεις μεταξύ των πραγματικών τιμών των συντελεστών μετατροπής και των τιμών του άρθρου 166 παράγραφος 8.
4. Τα ιδρύματα που χρησιμοποιούν εσωτερικές εκτιμήσεις LGD και συντελεστών μετατροπής συλλέγουν και αποθηκεύουν:
α)
τα πλήρη ιστορικά δεδομένα για τις διαβαθμίσεις των πιστοδοτήσεων και για τις εκτιμήσεις LGD και συντελεστών μετατροπής για κάθε κλίμακα διαβάθμισης,
β)
τις ημερομηνίες των διαβαθμίσεων και των εκτιμήσεων,
γ)
τα κυριότερα δεδομένα και τη μεθοδολογία που χρησιμοποιήθηκαν για τις διαβαθμίσεις των πιστοδοτήσεων και για τις εκτιμήσεις LGD και συντελεστών μετατροπής,
δ)
τα πρόσωπα που διαβάθμισαν την πιστοδότηση και τα πρόσωπα που παρείχαν εκτίμηση της LGD και των συντελεστών μετατροπής,
ε)
τα δεδομένα για τις εκτιμηθείσες και τις πραγματικές τιμές της LGD και των συντελεστών μετατροπής για κάθε άνοιγμα σε αθέτηση,
στ)
τα δεδομένα για την LGD του ανοίγματος πριν και μετά την αξιολόγηση της επίπτωσης μιας εγγύησης ή ενός πιστωτικού παραγώγου, για τα ιδρύματα τα οποία λαμβάνουν υπόψη στον υπολογισμό της LGD τη μείωση του πιστωτικού κινδύνου που επιτυγχάνεται με εγγυήσεις ή πιστωτικά παράγωγα,
ζ)
τα δεδομένα για τις συνιστώσες της ζημίας για κάθε άνοιγμα σε αθέτηση.
5. Για τα ανοίγματα λιανικής τραπεζικής, τα ιδρύματα συλλέγουν και αποθηκεύουν:
α)
τα δεδομένα που χρησιμοποιούνται στη διαδικασία ταξινόμησης των ανοιγμάτων σε βαθμίδες ή ομάδες,
β)
τα δεδομένα για τις εκτιμήσεις της PD, της LGD και των συντελεστών μετατροπής για κάθε βαθμίδα ή ομάδα,
γ)
την ταυτότητα των πιστούχων που αθέτησαν και τα ανοίγματα σε αθέτηση,
δ)
για τα ανοίγματα σε αθέτηση, τα δεδομένα για τη βαθμίδα ή την ομάδα στην οποία το άνοιγμα είχε ταξινομηθεί κατά το έτος πριν από την αθέτηση και για τις πραγματικές τιμές της LGD και των συντελεστών μετατροπής,
ε)
τα δεδομένα για τα ποσοστά ζημίας για τις αποδεκτές ανακυκλούμενες πιστώσεις λιανικής τραπεζικής.
Άρθρο 177
Προσομοιώσεις ακραίων καταστάσεων για την αξιολόγηση της κεφαλαιακής επάρκειας
1. Το ίδρυμα διαθέτει άρτιες διαδικασίες προσομοίωσης ακραίων καταστάσεων για την αξιολόγηση της κεφαλαιακής επάρκειάς του. Οι προσομοιώσεις ακραίων καταστάσεων επιτρέπουν στο ίδρυμα να εντοπίζει δυνητικά γεγονότα ή μελλοντικές μεταβολές των οικονομικών συνθηκών που μπορούν να έχουν δυσμενείς επιπτώσεις στα ανοίγματα του και να αξιολογεί την ικανότητά του να αντιμετωπίσει τις μεταβολές αυτές.
2. Το ίδρυμα πραγματοποιεί τακτικά προσομοίωση ακραίων καταστάσεων για να αξιολογεί την επίπτωση ορισμένων ειδικών συνθηκών στη συνολική του κεφαλαιακή απαίτηση για πιστωτικό κίνδυνο. Η προσομοίωση που θα πραγματοποιηθεί επιλέγεται από το ίδρυμα, υπό την εποπτική αξιολόγηση των αρμόδιων αρχών. Πρέπει να είναι κατάλληλη και να λαμβάνει υπόψη την επίπτωση σεναρίων σοβαρής, αλλά εύλογης, οικονομικής ύφεσης. Το ίδρυμα αξιολογεί τη μεταβολή των διαβαθμίσεών του ως αποτέλεσμα των σεναρίων προσομοίωσης ακραίων καταστάσεων. Τα χαρτοφυλάκια που υποβάλλονται σε προσομοίωση περιέχουν το μεγαλύτερο μέρος των ανοιγμάτων του ιδρύματος.
3. Τα ιδρύματα που εφαρμόζουν την αντιμετώπιση του άρθρου 153 παράγραφος 3 λαμβάνουν υπόψη στο πλαίσιο των προσομοιώσεων ακραίων καταστάσεων την επίπτωση τυχόν επιδείνωσης της πιστωτικής ποιότητας των παρόχων πιστωτικής προστασίας και ιδίως την περίπτωση στην οποία αυτοί παύουν να πληρούν τα κριτήρια επιλεξιμότητας.
Ενότητα 2
Ποσοτικοποίηση του κινδύνου
Άρθρο 178
Αθέτηση πιστούχου
1. Ένας πιστούχος θεωρείται ότι είναι σε «αθέτηση» εάν έχει επέλθει ένα ή και τα δύο από τα ακόλουθα γεγονότα:
α)
το ίδρυμα εκτιμά ότι ο πιστούχος δεν είναι πιθανό να εκπληρώσει πλήρως την πιστωτική του υποχρέωση έναντι του ιδρύματος, της μητρικής του επιχείρησης ή μιας από τις θυγατρικές του, εκτός εάν το ίδρυμα προσφύγει σε μέτρα όπως η ρευστοποίηση της εξασφάλισης,
β)
ο πιστούχος είναι σε καθυστέρηση πληρωμών άνω των 90 ημερών σε οποιαδήποτε σημαντική πιστωτική υποχρέωση έναντι του ιδρύματος, της μητρικής του επιχείρησης ή των θυγατρικών του. Οι αρμόδιες αρχές δύναται να αντικαταστήσουν τις 90 ημέρες με 180 ημέρες για τα ανοίγματα που είναι εξασφαλισμένα με ακίνητα κατοικίας ή εμπορικά ακίνητα ΜΜΕ στην κατηγορία ανοιγμάτων λιανικής τραπεζικής, καθώς και για τα ανοίγματα σε οντότητες του δημόσιου τομέα. Οι 180 ημέρες δεν ισχύουν για τους σκοπούς του άρθρου 127.
Στην περίπτωση των ανοιγμάτων λιανικής τραπεζικής, τα ιδρύματα μπορούν να χρησιμοποιούν τον ορισμό της αθέτησης που αναφέρεται στα στοιχεία α) και β) του πρώτου εδαφίου στο επίπεδο μεμονωμένης πιστωτικής διευκόλυνσης και όχι σε ό,τι αφορά τις συνολικές υποχρεώσεις του δανειολήπτη.
2. Για τους σκοπούς της παραγράφου 1 στοιχείο β) ισχύουν τα εξής:
α)
για τις υπεραναλήψεις, η καθυστέρηση αρχίζει αμέσως μόλις ο πιστούχος υπερβεί ένα εγκεκριμένο όριο, ειδοποιηθεί ότι διαθέτει όριο χαμηλότερο από το τρέχον υπόλοιπο ή πραγματοποιήσει ανάληψη ποσών χωρίς έγκριση και τα βασικά ποσά είναι σημαντικά,
β)
για τους σκοπούς του στοιχείου α), ένα εγκεκριμένο όριο αποτελείται από οποιοδήποτε πιστωτικό όριο έχει προσδιοριστεί από το ίδρυμα και το οποίο έχει γνωστοποιηθεί στον πιστούχου από το ίδρυμα,
γ)
η καθυστέρηση για τις πιστωτικές κάρτες αρχίζει από τη λήξη της προθεσμίας εξόφλησης,
δ)
το ουσιώδες της καθυστερημένης πιστωτικής υποχρέωσης εκτιμάται βάσει ορίου που ορίζεται από τις αρμόδιες αρχές. Το όριο αυτό αντικατοπτρίζει ένα εύλογο επίπεδο κινδύνου κατά την κρίση της αρμόδιας αρχής,
ε)
τα ιδρύματα έχουν τεκμηριωμένες πολιτικές όσον αφορά τη μέτρηση των ημερών καθυστέρησης, ιδιαίτερα όσον αφορά τη χρονική αναπροσαρμογή των πιστοδοτήσεων και την παραχώρηση παρατάσεων, τροποποιήσεων ή αναβολών, ανανεώσεων και όσον αφορά τον συμψηφισμό των υφιστάμενων λογαριασμών. Οι εν λόγω πολιτικές εφαρμόζονται σταθερά και με συνέπεια και συμμορφώνονται με τη διαχείριση του εσωτερικού κινδύνου και τις διαδικασίες λήψης αποφάσεων του ιδρύματος.
3. Για τους σκοπούς της παραγράφου 1 στοιχείο α), τα στοιχεία που λαμβάνονται υπόψη ως ενδείξεις πιθανής αδυναμίας πληρωμής είναι τα εξής:
α)
η πιστωτική υποχρέωση έχει χαρακτηριστεί από το ίδρυμα ως μη εκτοκιζόμενη,
β)
το ίδρυμα αναγνωρίζει μια σημαντική προσαρμογή πιστωτικού κινδύνου που δικαιολογείται από τη διαπίστωση σημαντικής επιδείνωσης της ποιότητας της πίστωσης από το χρόνο της χορήγησής της,
γ)
το ίδρυμα πωλεί την πιστωτική υποχρέωση με σημαντική οικονομική ζημία λόγω της επιδείνωσης της ποιότητας της πίστωσης,
δ)
το ίδρυμα συναινεί στην επείγουσα αναδιάρθρωση της πιστωτικής υποχρέωσης, η οποία είναι πιθανό ότι θα οδηγήσει στη μείωσή της λόγω διαγραφής ή αναδιάταξης σημαντικού τμήματος του κεφαλαίου, των τόκων ή (κατά περίπτωση) των προμηθειών. Στην περίπτωση των ανοιγμάτων σε μετοχές που αποτιμώνται με την προσέγγιση PD/LGD, αυτό περιλαμβάνει την επείγουσα αναδιάρθρωση της ίδιας της μετοχικής θέσης,
ε)
το ίδρυμα έχει ζητήσει την κήρυξη σε πτώχευση του πιστούχου ή την εφαρμογή ανάλογου μέτρου ως προς την πιστωτική υποχρέωση του πιστούχου έναντι του ιδρύματος, της μητρικής του επιχείρησης ή μιας από τις θυγατρικές του,
στ)
ο πιστούχος έχει ζητήσει να κηρυχθεί ή έχει κηρυχθεί σε πτώχευση ή τεθεί σε παρόμοιο καθεστώς προστασίας προκειμένου να αποφύγει ή να καθυστερήσει την αποπληρωμή πιστωτικής του υποχρέωσης έναντι του ιδρύματος, της μητρικής του επιχείρησης ή μιας από τις θυγατρικές του.
4. Τα ιδρύματα που χρησιμοποιούν εξωτερικά δεδομένα που δεν είναι συνεπή με τον ορισμό της αθέτησης κατά τα οριζόμενα στην παράγραφο 1, πραγματοποιούν κατάλληλες προσαρμογές για να επιτύχουν μια γενική ισοδυναμία με τον ορισμό της αθέτησης.
5. Εάν το ίδρυμα θεωρεί ότι πίστωση που ήταν προηγουμένως σε αθέτηση είναι εφεξής τέτοια ώστε να μην εφαρμόζεται πλέον καμία ρήτρα ενεργοποίησης της αθέτησης, διαβαθμίζει τον πιστούχου ή την πιστοδότηση σαν να είναι άνοιγμα που δεν είναι σε αθέτηση. Σε περίπτωση μεταγενέστερης ενεργοποίησης του ορισμού της αθέτησης, θα θεωρηθεί ότι έλαβε χώρα νέα αθέτηση.
6. Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων για να διευκρινίσει τις προϋποθέσεις σύμφωνα με τις οποίες η αρμόδια αρχή θέτει το όριο που αναφέρεται στην παράγραφο 2 στοιχείο δ).
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή έως τις 31 Δεκεμβρίου 2014.
Ανατίθεται στην Επιτροπή η εξουσία να εγκρίνει τα ρυθμιστικά τεχνικά πρότυπα που προβλέπονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με τα άρθρα 10 έως 14 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
7. Η ΕΑΤ θεσπίζει κατευθυντήριες γραμμές για την εφαρμογή του παρόντος άρθρου. Οσάκις γίνεται αναφορά στην παρούσα παράγραφο, εφαρμόζεται το άρθρο 16 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
Άρθρο 179
Γενικές απαιτήσεις για τις εκτιμήσεις
1. Κατά την ποσοτικοποίηση των παραμέτρων κινδύνου για τις βαθμίδες ή ομάδες διαβάθμισης, τα ιδρύματα συμμορφώνονται με τις ακόλουθες απαιτήσεις:
α)
οι εκτιμήσεις του ιδρύματος για τις παραμέτρους κινδύνου PD, LGD, συντελεστή μετατροπής και EL λαμβάνουν υπόψη όλα τα κατάλληλα δεδομένα, πληροφορίες και προσεγγίσεις. Υπολογίζονται λαμβάνοντας υπόψη τα ιστορικά δεδομένα και τις εμπειρικές ενδείξεις, και δεν βασίζονται αποκλειστικά σε υποκειμενικές κρίσεις. Οι εκτιμήσεις πρέπει να είναι εύλογες και διαισθητικές και να βασίζονται στους κυριότερους προσδιοριστικούς παράγοντες των αντίστοιχων παραμέτρων κινδύνου. Όσο λιγότερα δεδομένα διαθέτει το ίδρυμα, τόσο πιο συντηρητικές πρέπει να είναι οι εκτιμήσεις του,
β)
το ίδρυμα είναι σε θέση να παράσχει ιστορικό των ζημιών του κατανεμημένο σε συχνότητα αθέτησης, LGD, συντελεστή μετατροπής, ή ζημία εάν χρησιμοποιούνται εκτιμήσεις της EL, ανάλογα με τους παράγοντες που θεωρεί καθοριστικούς για την εξέλιξη των διαφόρων παραμέτρων κινδύνου. Οι εκτιμήσεις του ιδρύματος πρέπει να είναι αντιπροσωπευτικές μιας μακροχρόνιας εμπειρίας,
γ)
λαμβάνεται υπόψη κάθε μεταβολή στις πιστοδοτικές πρακτικές ή στις διαδικασίες επανείσπραξης κατά τις περιόδους παρατήρησης του άρθρου 180 παράγραφος 1 στοιχείο η), του άρθρου 180 παράγραφος 2 στοιχείο ε), του άρθρου 181 παράγραφος 1 στοιχείο ι), του άρθρου 181 παράγραφος 2 και του άρθρου 178 παράγραφοι 2 και 3. Οι εκτιμήσεις του ιδρύματος λαμβάνουν επίσης υπόψη τις επιπτώσεις των τεχνικών εξελίξεων και νέα δεδομένα ή άλλες πληροφορίες, καθώς αυτές καθίστανται διαθέσιμες. Τα ιδρύματα επανεξετάζουν τις εκτιμήσεις τους εάν λάβουν γνώση νέων πληροφοριών και οπωσδήποτε μία φορά τον χρόνο,
δ)
ο πληθυσμός των ανοιγμάτων που αντιπροσωπεύονται στα δεδομένα που χρησιμοποιούνται για τις εκτιμήσεις, τα πιστοδοτικά πρότυπα εν ισχύι κατά τη διαμόρφωση των δεδομένων και τα άλλα κατάλληλα χαρακτηριστικά πρέπει να είναι συγκρίσιμα με εκείνα των ανοιγμάτων και προτύπων του ιδρύματος. Οι οικονομικές συνθήκες ή οι συνθήκες της αγοράς υπό τις οποίες διαμορφώθηκαν τα δεδομένα πρέπει να είναι συμβατές με τις τρέχουσες και τις προβλεπόμενες συνθήκες. Ο αριθμός των ανοιγμάτων του δείγματος και η περίοδος αναφοράς που χρησιμοποιούνται για την ποσοτικοποίηση είναι επαρκείς για να έχει το ίδρυμα εμπιστοσύνη στην ακρίβεια και ευρωστία των εκτιμήσεών του,
ε)
για τις αποκτηθείσες εισπρακτέες απαιτήσεις, οι εκτιμήσεις λαμβάνουν υπόψη όλες τις κατάλληλες πληροφορίες που έχει στη διάθεσή του το αποκτών ίδρυμα σχετικά με την ποιότητα των υποκείμενων απαιτήσεων, περιλαμβανομένων των σχετικών με παρόμοιες ομάδες ομοειδών απαιτήσεων δεδομένων που προέρχονται από τον πωλητή, από το αποκτών ίδρυμα, ή από εξωτερικές πηγές. Το αποκτών ίδρυμα εξακριβώνει κάθε δεδομένο που του παρέχει ο πωλητής εφόσον βασίζεται σε αυτό για τις εκτιμήσεις του,
στ)
το ίδρυμα προσθέτει στις εκτιμήσεις του περιθώριο ασφαλείας που συναρτάται με το αναμενόμενο περιθώριο σφάλματος της εκτίμησης. Εάν οι προσεγγίσεις και τα δεδομένα θεωρούνται ότι είναι λιγότερο ικανοποιητικά, το αναμενόμενο περιθώριο σφάλματος είναι μεγαλύτερο, το περιθώριο ασφαλείας είναι και αυτό μεγαλύτερο.
Σε περίπτωση που ένα ίδρυμα χρησιμοποιεί διαφορετικές εκτιμήσεις για τον υπολογισμό των συντελεστών στάθμισης κινδύνου και για εσωτερικούς σκοπούς, η επιλογή του πρέπει να είναι τεκμηριωμένη και λογική. Εάν το ίδρυμα μπορεί να αποδείξει στις αρμόδιες αρχές ότι στα δεδομένα που συλλέχθηκαν πριν από την 1η Ιανουαρίου 2007 έγιναν κατάλληλες προσαρμογές για να επιτευχθεί γενική ισοδυναμία με τον ορισμό της αθέτησης σύμφωνα με τα οριζόμενα στο άρθρο 178 ή με τη ζημία, οι αρμόδιες αρχές μπορούν να επιτρέψουν κάποια ευελιξία στην εφαρμογή των απαιτούμενων προτύπων για τα δεδομένα.
2. Εάν το ίδρυμα χρησιμοποιεί δεδομένα που συγκεντρώνονται από κοινού από ομάδα ιδρυμάτων, πρέπει να πληρούνται οι κατωτέρω απαιτήσεις:
α)
τα συστήματα διαβάθμισης και τα κριτήρια των άλλων ιδρυμάτων της ομάδας είναι παρόμοια με τα δικά του,
β)
η ομάδα είναι αντιπροσωπευτική του χαρτοφυλακίου για το οποίο χρησιμοποιούνται τα κοινά δεδομένα,
γ)
τα κοινά δεδομένα χρησιμοποιούνται με διαχρονική συνέπεια από το ίδρυμα για τις εκτιμήσεις του,
δ)
το ίδρυμα παραμένει υπεύθυνο για την αρτιότητα των συστημάτων διαβάθμισής του,
ε)
το ίδρυμα αποδεικνύει ότι διαθέτει επαρκή εσωτερική γνώση των συστημάτων διαβάθμισής του, περιλαμβανομένης της ικανότητας αποτελεσματικής παρακολούθησης και ελέγχου της διαδικασίας διαβάθμισης.
Άρθρο 180
Ειδικές απαιτήσεις για την εκτίμηση της πιθανότητας αθέτησης (PD)
1. Κατά την ποσοτικοποίηση των παραμέτρων κινδύνου για τις βαθμίδες ή ομάδες διαβάθμισης, τα ιδρύματα εφαρμόζουν τις ακόλουθες ειδικές απαιτήσεις για την εκτίμηση της PD όσον αφορά ανοίγματα έναντι επιχειρήσεων, ιδρυμάτων και κεντρικών κυβερνήσεων και κεντρικών τραπεζών και για ανοίγματα σε μετοχές όταν ένα ίδρυμα χρησιμοποιεί την προσέγγιση PD/LGD του άρθρου 155 παράγραφος 3:
α)
τα ιδρύματα εκτιμούν την PD ανά βαθμίδα πιστούχου βάσει μακροπρόθεσμων μέσων όρων των ετήσιων ποσοστών αθέτησης. Οι εκτιμήσεις PD για πιστούχους με υψηλό βαθμό μόχλευσης ή για πιστούχους που έχουν κατά κύριο λόγο διαπραγματεύσιμα περιουσιακά στοιχεία αντικατοπτρίζουν την απόδοση των υποκείμενων στοιχείων ενεργητικού βάσει περιόδων ακραίας μεταβλητότητας,
β)
για τις αποκτηθείσες εισπρακτέες απαιτήσεις έναντι επιχειρήσεων, τα ιδρύματα μπορούν να εκτιμούν την EL ανά βαθμίδα πιστούχου βάσει μακροπρόθεσμων μέσων όρων των ετήσιων πραγματικών ποσοστών αθέτησης,
γ)
εάν, για αποκτηθείσες εισπρακτέες απαιτήσεις έναντι επιχειρήσεων, το ίδρυμα υπολογίζει τις μέσες μακροπρόθεσμες εκτιμήσεις των PD και LGD βάσει εκτίμησης της EL και κατάλληλης εκτίμησης της PD ή της LGD, η διαδικασία εκτίμησης των συνολικών ζημιών πληροί τα γενικά πρότυπα του παρόντος Μέρους για την εκτίμηση της PD και της LGD και το αποτέλεσμα είναι συνεπές με την έννοια της LGD που ορίζεται στο άρθρο 181 παράγραφος 1 στοιχείο α),
δ)
τα ιδρύματα δεν μπορούν να χρησιμοποιούν τεχνικές εκτίμησης της PD χωρίς αναλυτική υποστήριξη. Τα ιδρύματα αναγνωρίζουν τη σημασία της υποκειμενικής κρίσης κατά το συνδυασμό των αποτελεσμάτων διαφόρων τεχνικών και τις προσαρμογές που γίνονται λόγω περιορισμών των τεχνικών και των πληροφοριών,
ε)
εάν το ίδρυμα χρησιμοποιεί για την εκτίμηση της PD δεδομένα από την εσωτερική εμπειρία αθέτησης, οι εκτιμήσεις αντικατοπτρίζουν τα πρότυπα αναδοχής και όλες τις διαφορές μεταξύ του συστήματος διαβάθμισης από το οποίο απορρέουν τα δεδομένα και του τρέχοντος συστήματος διαβάθμισης. Εάν τα πρότυπα αναδοχής ή τα συστήματα διαβάθμισης έχουν τροποποιηθεί, το ίδρυμα προσθέτει μεγαλύτερο περιθώριο ασφαλείας στις εσωτερικές εκτιμήσεις της PD,
στ)
στον βαθμό που το ίδρυμα συσχετίζει ή αντιστοιχίζει τις εσωτερικές του βαθμίδες με την κλίμακα ενός ΕΟΠΑ ή παρόμοιου οργανισμού, και τους αποδίδει στη συνέχεια το ποσοστό αθέτησης των βαθμίδων της κλίμακας του εξωτερικού οργανισμού, η αντιστοίχιση πρέπει να βασίζεται σε μια σύγκριση των εσωτερικών κριτηρίων διαβάθμισης με τα κριτήρια του εξωτερικού οργανισμού και σε μια σύγκριση μεταξύ των εσωτερικών και των εξωτερικών διαβαθμίσεων για κάθε κοινό πιστούχου. Το ίδρυμα αποφεύγει κάθε μεροληψία ή ασυνέπεια στην προσέγγιση αντιστοίχισης ή στα υποκείμενα δεδομένα. Τα κριτήρια του εξωτερικού οργανισμού για τα δεδομένα που χρησιμοποιούνται στην ποσοτικοποίηση αντικατοπτρίζουν αποκλειστικά τον κίνδυνο αθέτησης και όχι τα χαρακτηριστικά της συναλλαγής. Η ανάλυση του ιδρύματος περιλαμβάνει σύγκριση των αντίστοιχων ορισμών της αθέτησης, με την επιφύλαξη των απαιτήσεων του άρθρου 178. Το ίδρυμα τεκμηριώνει γραπτώς τη βάση της αντιστοίχισης,
ζ)
εάν το ίδρυμα χρησιμοποιεί στατιστικά υποδείγματα πρόβλεψης της αθέτησης, επιτρέπεται να εκτιμά τις PD ως τον απλό μέσο όρο των εκτιμήσεων των PD των μεμονωμένων πιστούχων δεδομένης βαθμίδας. Η χρησιμοποίηση από το ίδρυμα υποδειγμάτων πρόβλεψης της πιθανότητας αθέτησης πληροί τις απαιτήσεις του άρθρου 174,
η)
ανεξάρτητα από το εάν το ίδρυμα χρησιμοποιεί εξωτερικές, εσωτερικές ή κοινές πηγές δεδομένων, ή συνδυασμό των τριών για την εκτίμηση της PD, η υποκείμενη περίοδος ιστορικής παρατήρησης που χρησιμοποιείται είναι τουλάχιστον πέντε έτη για μία τουλάχιστον από τις πηγές αυτές. Εάν η διαθέσιμη περίοδος παρατήρησης είναι μεγαλύτερη για οποιαδήποτε πηγή και τα αντίστοιχα δεδομένα είναι κατάλληλα, χρησιμοποιείται αυτή η μεγαλύτερη περίοδος. Η παρούσα παράγραφος ισχύει επίσης και για την προσέγγιση PD/LGD που εφαρμόζεται στα ανοίγματα σε μετοχές. Με την επιφύλαξη της άδειας των αρμόδιων αρχών, τα ιδρύματα που δεν έχουν λάβει άδεια της αρμόδιας αρχής σύμφωνα με το άρθρο 143 να χρησιμοποιούν εσωτερικές εκτιμήσεις LGD ή συντελεστών μετατροπής, μπορούν να χρησιμοποιούν, όταν εφαρμόζουν την ΠΕΔ, αντίστοιχα στοιχεία που καλύπτουν περίοδο δύο ετών. Η περίοδος αυτή παρατείνεται κατά ένα έτος ετησίως, μέχρις ότου υπάρχουν στοιχεία αναφοράς για πενταετή περίοδο.
2. Για τα ανοίγματα λιανικής τραπεζικής ισχύουν οι κατωτέρω απαιτήσεις:
α)
τα ιδρύματα εκτιμούν την PD ανά βαθμίδα ή ομάδα πιστούχων βάσει μακροπρόθεσμων μέσων όρων των ετήσιων ποσοστών αθέτησης,
β)
οι εκτιμήσεις της PD μπορούν επίσης να βασίζονται σε εκτίμηση των συνολικών ζημιών και σε κατάλληλες εκτιμήσεις των LGD,
γ)
τα ιδρύματα θεωρούν ότι τα εσωτερικά δεδομένα για την ταξινόμηση των ανοιγμάτων σε βαθμίδες ή ομάδες αποτελούν την πρωταρχική πηγή πληροφοριών για την εκτίμηση των χαρακτηριστικών ζημίας. Επιτρέπεται να χρησιμοποιούν εξωτερικά δεδομένα (περιλαμβανομένων των δεδομένων από κοινές πηγές) ή στατιστικά υποδείγματα για τους σκοπούς της ποσοτικοποίησης, με την προϋπόθεση ότι υπάρχουν και οι δύο ακόλουθοι στενοί δεσμοί:
i)
μεταξύ της διαδικασίας που χρησιμοποιεί το ίδρυμα για την ταξινόμηση των ανοιγμάτων σε βαθμίδες ή ομάδες και της διαδικασίας που χρησιμοποιεί η εξωτερική πηγή δεδομένων και
ii)
μεταξύ του εσωτερικού προφίλ κινδύνου του ιδρύματος και της σύνθεσης των εξωτερικών δεδομένων,
δ)
εάν, για τα ανοίγματα λιανικής τραπεζικής, το ίδρυμα υπολογίζει τις μακροπρόθεσμες μέσες εκτιμήσεις των PD και LGD βάσει εκτίμησης των συνολικών ζημιών και κατάλληλης εκτίμησης της PD ή της LGD, η διαδικασία εκτίμησης των συνολικών ζημιών πληροί τα γενικά πρότυπα του παρόντος Μέρους για την εκτίμηση της PD και της LGD και το αποτέλεσμα είναι συνεπές με την έννοια της LGD που ορίζεται στο άρθρο 181 παράγραφος 1 στοιχείο α),
ε)
ανεξάρτητα από το εάν το ίδρυμα χρησιμοποιεί, για τις εσωτερικές εκτιμήσεις των χαρακτηριστικών ζημίας, εξωτερικές, εσωτερικές ή κοινές πηγές δεδομένων ή συνδυασμό των τριών, η υποκείμενη περίοδος ιστορικής παρατήρησης που χρησιμοποιείται είναι τουλάχιστον πέντε έτη για μία τουλάχιστον από τις πηγές αυτές. Εάν η διαθέσιμη περίοδος παρατήρησης είναι μεγαλύτερη για οποιαδήποτε πηγή και τα αντίστοιχα δεδομένα είναι κατάλληλα, χρησιμοποιείται αυτή η μεγαλύτερη περίοδος. Ένα ίδρυμα δεν υποχρεούται να αποδίδει την ίδια σημασία σε όλα τα ιστορικά δεδομένα εάν τα πλέον πρόσφατα δεδομένα έχουν καλύτερη ικανότητα πρόβλεψης των ποσοστών ζημίας. Με την επιφύλαξη της άδειας των αρμόδιων αρχών, τα ιδρύματα μπορούν να χρησιμοποιούν, όταν εφαρμόζουν την ΠΕΔ, αντίστοιχα στοιχεία που καλύπτουν περίοδο δύο ετών. Η περίοδος αυτή παρατείνεται κατά ένα έτος ετησίως, μέχρις ότου υπάρχουν στοιχεία αναφοράς για πενταετή περίοδο,
στ)
τα ιδρύματα εντοπίζουν και αναλύουν τις αναμενόμενες μεταβολές των παραμέτρων κινδύνου κατά τη διάρκεια ζωής των ανοιγμάτων (εποχικές διακυμάνσεις).
Για τις αποκτηθείσες εισπρακτέες απαιτήσεις λιανικής τραπεζικής, τα ιδρύματα μπορούν να χρησιμοποιούν εξωτερικά και εσωτερικά δεδομένα αναφοράς. Τα ιδρύματα χρησιμοποιούν όλες τις κατάλληλες πηγές δεδομένων ως σημεία σύγκρισης.
3. Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων προκειμένου να διευκρινίσει τα εξής:
α)
τις προϋποθέσεις σύμφωνα με τις οποίες οι αρμόδιες αρχές μπορούν να χορηγούν τις άδειες που αναφέρονται στην παράγραφο 1 στοιχείο η) και στην παράγραφο 2 στοιχείο ε),
β)
τις προσεγγίσεις σύμφωνα με τις οποίες οι αρμόδιες αρχές θα αξιολογούν την μεθοδολογία του ιδρύματος για την εκτίμηση της PD σύμφωνα με το άρθρο 143.
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή έως τις 31 Δεκεμβρίου 2014.
Ανατίθεται στην Επιτροπή η εξουσία να εγκρίνει τα ρυθμιστικά τεχνικά πρότυπα που προβλέπονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με τα άρθρα 10 έως 14 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
Άρθρο 181
Ειδικές απαιτήσεις για τις εσωτερικές εκτιμήσεις του LGD
1. Κατά την ποσοτικοποίηση των παραμέτρων κινδύνου για τις βαθμίδες ή ομάδες διαβάθμισης, τα ιδρύματα εφαρμόζουν τις ακόλουθες ειδικές απαιτήσεις για τις εσωτερικές εκτιμήσεις της LGD:
α)
τα ιδρύματα εκτιμούν την LGD ανά βαθμίδα ή ομάδα πιστοδοτήσεων με βάση τον μέσο όρο των πραγματικών τιμών της LGD ανά βαθμίδα ή ομάδα πιστοδοτήσεων, λαμβάνοντας υπόψη όλες τις παρατηρηθείσες αθετήσεις για τις διάφορες πηγές δεδομένων (σταθμισμένος μέσος όρος αθετήσεων),
β)
τα ιδρύματα χρησιμοποιούν εκτιμήσεις της LGD που είναι κατάλληλες για περιόδους οικονομικής ύφεσης εάν οι εκτιμήσεις αυτές είναι πιο συντηρητικές από το μακροπρόθεσμο μέσο όρο. Στο βαθμό που αναμένεται ότι ένα σύστημα διαβάθμισης θα παρέχει διαχρονικά μια σταθερού επιπέδου πραγματική τιμή της LGD ανά βαθμίδα ή ομάδα, τα ιδρύματα προσαρμόζουν τις εσωτερικές εκτιμήσεις των παραμέτρων κινδύνου ανά βαθμίδα ή ομάδα προκειμένου να περιορίσουν την επίπτωση της οικονομικής ύφεσης στα ίδια κεφάλαιά τους,
γ)
το ίδρυμα λαμβάνει υπόψη το βαθμό ενδεχόμενης εξάρτησης μεταξύ του κινδύνου του πιστούχου και του κινδύνου της εξασφάλισης ή του παρόχου της εξασφάλισης. Οι περιπτώσεις υψηλού βαθμού εξάρτησης αντιμετωπίζονται συντηρητικά,
δ)
οι αναντιστοιχίες νομισμάτων μεταξύ της υποκείμενης πιστωτικής υποχρέωσης και της εξασφάλισης αντιμετωπίζονται συντηρητικά από τα ιδρύματα στις εσωτερικές εκτιμήσεις της LGD,
ε)
στον βαθμό που λαμβάνουν υπόψη την ύπαρξη εξασφάλισης, οι εκτιμήσεις της LGD δεν βασίζονται αποκλειστικά στην εκτιμώμενη αγοραία αξία της εξασφάλισης. Οι εκτιμήσεις της LGD λαμβάνουν υπόψη την επίπτωση ενδεχόμενης αδυναμίας του ιδρύματος να αποκτήσει ταχέως τον έλεγχο της εξασφάλισης και να την ρευστοποιήσει,
στ)
εάν οι εκτιμήσεις της LGD συνυπολογίζουν την ύπαρξη εξασφαλίσεων, τα ιδρύματα καθορίζουν εσωτερικές απαιτήσεις για τη διαχείριση των εξασφαλίσεων, για την ασφάλεια δικαίου και για τη διαχείριση των κινδύνων, που εν γένει πρέπει να αντιστοιχούν προς εκείνες του κεφαλαίου 4 τμήμα 3,
ζ)
στον βαθμό που ένα ίδρυμα αναγνωρίζει τις εξασφαλίσεις κατά τον υπολογισμό της αξίας ανοίγματος για τον πιστωτικό κίνδυνο αντισυμβαλλομένου σύμφωνα με το κεφάλαιο 6 τμήμα 5 ή 6, δεν λαμβάνει υπόψη στις εσωτερικές εκτιμήσεις της LGD κανένα ποσό που αναμένεται να εισπραχθεί από τις εξασφαλίσεις,
η)
στην ειδική περίπτωση των ανοιγμάτων που είναι ήδη σε αθέτηση, το ίδρυμα χρησιμοποιεί το άθροισμα της καλύτερης εσωτερικής εκτίμησης της αναμενόμενης ζημίας για κάθε άνοιγμα, λαμβανομένων υπόψη των τρεχουσών οικονομικών συνθηκών και του καθεστώτος του ανοίγματος, καθώς και της εκτίμησής της αύξησης του ποσοστού ζημιών που προκλήθηκαν από το ενδεχόμενο επιπλέον απροσδόκητων ζημιών κατά την περίοδο της ανάκτησης, ήτοι μεταξύ της ημερομηνίας αθέτησης και της τελικής εκκαθάρισης του ανοίγματος,
θ)
στον βαθμό που κεφαλαιοποιούνται στον λογαριασμό αποτελεσμάτων, οι μη καταβληθέντες τόκοι υπερημερίας προστίθενται στη μέτρηση των ανοιγμάτων και των ζημιών του ιδρύματος,
ι)
για ανοίγματα έναντι επιχειρήσεων, ιδρυμάτων και κεντρικών κυβερνήσεων και κεντρικών τραπεζών, οι εκτιμήσεις της LGD βασίζονται σε δεδομένα που καλύπτουν ελάχιστη περίοδο πέντε ετών, περίοδος η οποία, κάθε χρόνο μετά την ένταξη σε εφαρμογή, αυξάνεται κατά ένα χρόνο μέχρι να φτάσει κατ’ ελάχιστον τα επτά χρόνια, για μία τουλάχιστον πηγή δεδομένων. Εάν η διαθέσιμη περίοδος παρατήρησης είναι μεγαλύτερη για μια πηγή και τα αντίστοιχα δεδομένα είναι κατάλληλα, χρησιμοποιείται αυτή η μεγαλύτερη περίοδος.
2. Για τα ανοίγματα λιανικής τραπεζικής, τα ιδρύματα μπορούν να πράττουν τα εξής:
α)
να πραγματοποιούν εκτιμήσεις της LGD βάσει των πραγματοποιηθεισών ζημιών και κατάλληλων εκτιμήσεων του PD,
β)
να λαμβάνουν υπόψη τις μελλοντικές αναλήψεις είτε στους εσωτερικούς συντελεστές μετατροπής είτε στις εσωτερικές εκτιμήσεις της LGD,
γ)
για τις αποκτηθείσες εισπρακτέες απαιτήσεις λιανικής τραπεζικής, τα ιδρύματα μπορούν να χρησιμοποιούν εξωτερικά και εσωτερικά δεδομένα αναφοράς για την εκτίμηση της LGD.
Για τα ανοίγματα λιανικής τραπεζικής, οι εκτιμήσεις της LGD βασίζονται σε δεδομένα που καλύπτουν ελάχιστη περίοδο πέντε ετών. Ένα ίδρυμα δεν υποχρεούται να αποδίδει την ίδια σημασία σε όλα τα ιστορικά δεδομένα εάν τα πλέον πρόσφατα δεδομένα έχουν καλύτερη ικανότητα πρόβλεψης των ποσοστών ζημίας. Με την επιφύλαξη της άδειας των αρμόδιων αρχών, τα ιδρύματα μπορούν να χρησιμοποιούν, όταν εφαρμόζουν την ΠΕΔ, αντίστοιχα στοιχεία που καλύπτουν περίοδο δύο ετών. Η περίοδος αυτή παρατείνεται κατά ένα έτος ετησίως, μέχρις ότου υπάρχουν στοιχεία αναφοράς για πενταετή περίοδο.
3. Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων προκειμένου να διευκρινίσει τα εξής:
α)
τη φύση, τη σοβαρότητα και τη διάρκεια μιας οικονομικής ύφεσης που αναφέρεται στην παράγραφο 1,
β)
τις προϋποθέσεις υπό τις οποίες μια αρμόδια αρχή επιτρέπει σε ένα ίδρυμα δυνάμει της παραγράφου 3 να χρησιμοποιεί αντίστοιχα στοιχεία που καλύπτουν περίοδο δύο ετών όταν εφαρμόζει την προσέγγιση ΠΕΔ.
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή έως τις 31 Δεκεμβρίου 2014.
Ανατίθεται στην Επιτροπή η εξουσία να εγκρίνει τα ρυθμιστικά τεχνικά πρότυπα που προβλέπονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με τα άρθρα 10 έως 14 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
Άρθρο 182
Ειδικές απαιτήσεις για την εκτίμηση των εσωτερικών συντελεστών μετατροπής
1. Κατά την ποσοτικοποίηση των παραμέτρων κινδύνου για τις βαθμίδες ή ομάδες διαβάθμισης, τα ιδρύματα εφαρμόζουν τις ακόλουθες ειδικές απαιτήσεις για τις εκτιμήσεις των εσωτερικών συντελεστών μετατροπής:
α)
τα ιδρύματα εκτιμούν τους συντελεστές μετατροπής ανά βαθμίδα ή ομάδα πιστοδοτήσεων με βάση τον μέσο όρο των πραγματικών συντελεστών μετατροπής ανά βαθμίδα ή ομάδα πιστοδοτήσεων, χρησιμοποιώντας τον σταθμισμένο μέσο όρο αθετήσεων που προκύπτει από όλες τις παρατηρηθείσες αθετήσεις για τις διάφορες πηγές δεδομένων,
β)
τα ιδρύματα χρησιμοποιούν τις εκτιμήσεις συντελεστών μετατροπής που είναι κατάλληλες για περιόδους οικονομικής ύφεσης εάν οι εκτιμήσεις αυτές είναι πιο συντηρητικές από τον μακροπρόθεσμο μέσο όρο. Στο βαθμό που αναμένεται ότι ένα σύστημα διαβάθμισης θα παρέχει διαχρονικά σταθερού επιπέδου πραγματικές τιμές συντελεστών μετατροπής ανά βαθμίδα ή ομάδα, τα ιδρύματα προσαρμόζουν τις εσωτερικές εκτιμήσεις των παραμέτρων κινδύνου ανά βαθμίδα ή ομάδα προκειμένου να περιορίσουν την επίπτωση της οικονομικής ύφεσης στα ίδια κεφάλαιά τους,
γ)
οι εσωτερικές εκτιμήσεις των συντελεστών μετατροπής λαμβάνουν υπόψη τη δυνατότητα πρόσθετων αναλήψεων από τον πιστούχου μέχρι την ημερομηνία ενεργοποίησης της αθέτησης και μετά την ημερομηνία αυτή. Η εκτίμηση του συντελεστή μετατροπής ενσωματώνει μεγαλύτερο περιθώριο συντηρητικότητας εάν μπορεί εύλογα να αναμένεται σημαντικότερη θετική συσχέτιση μεταξύ της συχνότητας των αθετήσεων και της τιμής του συντελεστή μετατροπής,
δ)
κατά την εκτίμηση των συντελεστών μετατροπής, τα ιδρύματα λαμβάνουν υπόψη τις ειδικές πολιτικές και στρατηγικές που έχουν υιοθετήσει για τη λογιστική παρακολούθηση και την επεξεργασία των πληρωμών. Λαμβάνουν επίσης υπόψη την ικανότητα και τη βούλησή τους να εμποδίσουν νέες αναλήψεις πριν την αθέτηση πληρωμών, για παράδειγμα σε περίπτωση παραβίασης συμβατικών ρητρών ή άλλων τεχνικών γεγονότα που προσομοιάζουν με αθέτηση,
ε)
τα ιδρύματα διαθέτουν επαρκή συστήματα και διαδικασίες για την παρακολούθηση των ποσών των πιστοδοτήσεων, των τρεχόντων υπολοίπων σε σχέση με τα πιστωτικά όρια και των μεταβολών των τρεχόντων υπολοίπων ανά πιστούχου και ανά βαθμίδα. Το ίδρυμα είναι σε θέση να παρακολουθεί τα τρέχοντα υπόλοιπα σε καθημερινή βάση,
στ)
εάν τα ιδρύματα χρησιμοποιούν διαφορετικές εκτιμήσεις συντελεστών μετατροπής για τον υπολογισμό των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ποσών και για εσωτερικούς σκοπούς, τεκμηριώνουν γραπτώς την επιλογή αυτή και τον εύλογο χαρακτήρα της.
2. Για ανοίγματα έναντι επιχειρήσεων, ιδρυμάτων και κεντρικών κυβερνήσεων και κεντρικών τραπεζών, οι εκτιμήσεις συντελεστών μετατροπής βασίζονται σε δεδομένα που καλύπτουν ελάχιστη περίοδο πέντε ετών, περίοδος η οποία, κάθε χρόνο μετά την ένταξη σε εφαρμογή, αυξάνεται κατά ένα χρόνο μέχρι να φτάσει κατ’ ελάχιστον τα επτά χρόνια, για μία τουλάχιστον πηγή δεδομένων. Εάν η διαθέσιμη περίοδος παρατήρησης είναι μεγαλύτερη για μια πηγή και τα αντίστοιχα δεδομένα είναι κατάλληλα, χρησιμοποιείται αυτή η μεγαλύτερη περίοδος.
3. Για τα ανοίγματα λιανικής τραπεζικής, τα ιδρύματα μπορούν να λαμβάνουν υπόψη τις μελλοντικές αναλήψεις είτε στους εσωτερικούς συντελεστές μετατροπής είτε στις εσωτερικές εκτιμήσεις της LGD.
Για τα ανοίγματα λιανικής τραπεζικής, οι εκτιμήσεις των συντελεστών μετατροπής βασίζονται σε δεδομένα που καλύπτουν ελάχιστη περίοδο πέντε ετών. Κατά παρέκκλιση της παραγράφου 1 στοιχείο α), ένα ίδρυμα δεν υποχρεούται να αποδίδει την ίδια σημασία σε όλα τα ιστορικά δεδομένα εάν τα πλέον πρόσφατα δεδομένα έχουν καλύτερη ικανότητα πρόβλεψης των αναλήψεων. Με την επιφύλαξη της άδειας των αρμόδιων αρχών, τα ιδρύματα μπορούν να χρησιμοποιούν, όταν εφαρμόζουν την ΠΕΔ, αντίστοιχα στοιχεία που καλύπτουν περίοδο δύο ετών. Η περίοδος αυτή παρατείνεται κατά ένα έτος ετησίως, μέχρις ότου υπάρχουν στοιχεία αναφοράς για πενταετή περίοδο.
4. Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων προκειμένου να διευκρινίσει τα εξής:
α)
τη φύση, τη σοβαρότητα και τη διάρκεια μιας οικονομικής ύφεσης που αναφέρεται στην παράγραφο 1,
β)
τις προϋποθέσεις υπό τις οποίες μια αρμόδια αρχή επιτρέπει σε ένα ίδρυμα να χρησιμοποιεί αντίστοιχα στοιχεία που καλύπτουν περίοδο δύο ετών όταν το ίδρυμα εφαρμόζει για πρώτη φορά την ΠΕΔ.
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή έως τις 31 Δεκεμβρίου 2014.
Ανατίθεται στην Επιτροπή η εξουσία να εγκρίνει τα ρυθμιστικά τεχνικά πρότυπα που προβλέπονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με τα άρθρα 10 έως 14 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
Άρθρο 183
Απαιτήσεις για την αξιολόγηση της επίπτωσης των εγγυήσεων και των πιστωτικών παράγωγων για ανοίγματα έναντι επιχειρήσεων, ιδρυμάτων και κεντρικών κυβερνήσεων και κεντρικών τραπεζών για τα οποία χρησιμοποιούνται εσωτερικές εκτιμήσεις του LGD και ανοίγματα λιανικής τραπεζικής
1. Οι κατωτέρω απαιτήσεις εφαρμόζονται όσον αφορά τους επιλέξιμους εγγυητές και τις εγγυήσεις:
α)
τα ιδρύματα διαθέτουν σαφώς διατυπωμένα κριτήρια για τα είδη εγγυητών που αποδέχονται για τον υπολογισμό των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ποσών,
β)
οι κανόνες που εφαρμόζονται στους αποδεκτούς εγγυητές είναι ίδιοι με εκείνους που ορίζονται για τους πιστούχοι στα άρθρα 171, 172 και 173,
γ)
η εγγύηση υποβάλλεται σε έγγραφο τύπο, δεν μπορεί να ακυρωθεί από τον εγγυητή, ισχύει έως την πλήρη εκπλήρωση της οφειλής (μέχρι του ποσού και για τη διάρκεια ισχύος της εγγύησης) και είναι εκτελεστή έναντι του εγγυητή σε κάθε χώρα στην οποία αυτός έχει στοιχεία ενεργητικού που μπορούν να κατασχεθούν με δικαστική απόφαση. Με την επιφύλαξη της έγκρισης των αρμόδιων αρχών, μπορούν να αναγνωρίζονται υπό αίρεση εγγυήσεις που συνοδεύονται από όρους δυνάμει των οποίων ο εγγυητής μπορεί να μην υποχρεωθεί να προβεί σε καταβολή. Τα κριτήρια ταξινόμησης λαμβάνουν επαρκώς υπόψη κάθε δυνητικό περιορισμό της αποτελεσματικότητας της μείωσης του πιστωτικού κινδύνου.
2. Το ίδρυμα διαθέτει σαφώς διατυπωμένα κριτήρια προσαρμογής των βαθμίδων, των ομάδων ή των εκτιμήσεων της LGD και, στην περίπτωση των ανοιγμάτων λιανικής τραπεζικής και των αποδεκτών αποκτηθεισών εισπρακτέων απαιτήσεων, της διαδικασίας ταξινόμησης των ανοιγμάτων σε βαθμίδες ή ομάδες, κατά τρόπο ώστε να λαμβάνονται υπόψη οι επιπτώσεις των εγγυήσεων για τον υπολογισμό των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ποσών. Τα κριτήρια αυτά είναι σύμφωνα με τις ελάχιστες απαιτήσεις των άρθρων 171, 172 και 173.
Τα κριτήρια αυτά είναι εύλογα και διαισθητικά. Λαμβάνουν υπόψη την ικανότητα και τη βούληση του εγγυητή να καταβάλει την εγγύηση, την πιθανή ημερομηνία ενδεχόμενων πληρωμών από τον εγγυητή, το βαθμό στον οποίο η ικανότητα καταβολής της εγγύησης από τον εγγυητή συσχετίζεται με την ικανότητα αποπληρωμής του πιστούχου, καθώς και το βαθμό στον οποίο υπάρχουν ακόμα υπολειπόμενοι κίνδυνοι έναντι του πιστούχου.
3. Οι απαιτήσεις του παρόντος άρθρου σχετικά με τις εγγυήσεις εφαρμόζονται επίσης στα πιστωτικά παράγωγα για τη μεταφορά πιστωτικού κινδύνου μεμονωμένου πιστούχου. Σε περίπτωση αναντιστοιχίας μεταξύ της υποκείμενης υποχρέωσης και της υποχρέωσης αναφοράς του πιστωτικού παράγωγου ή της υποχρέωσης που χρησιμοποιείται για να διαπιστωθεί εάν επήλθε ένα πιστωτικό γεγονός, εφαρμόζονται οι απαιτήσεις του άρθρου 216 παράγραφος 2. Για τα ανοίγματα λιανικής τραπεζικής και τις αποδεκτές αποκτηθείσες εισπρακτέες απαιτήσεις, η παράγραφος αυτή εφαρμόζεται στη διαδικασία ταξινόμησης των ανοιγμάτων σε βαθμίδες ή ομάδες.
Τα κριτήρια λαμβάνουν υπόψη τη διάρθρωση των πληρωμών των πιστωτικών παράγωγων και αξιολογούν συντηρητικά την επίπτωσή της στο επίπεδο και το χρονοδιάγραμμα είσπραξης. Το ίδρυμα λαμβάνει επίσης υπόψη τον βαθμό στον οποίο υπάρχουν ακόμα άλλες μορφές υπολειπόμενου κινδύνου.
4. Οι απαιτήσεις που ορίζονται στις παραγράφους 1 έως 3 δεν εφαρμόζονται για εγγυήσεις που παρέχονται από ιδρύματα, κεντρικές κυβερνήσεις και κεντρικές τράπεζες, και οι επιχειρήσεις που πληρούν τις απαιτήσεις που προβλέπονται στο άρθρο 201 παράγραφος 1 στοιχείο ζ) εάν το ίδρυμα έχει λάβει άδεια να εφαρμόζει την τυποποιημένη προσέγγιση για ανοίγματα στις εν λόγω επιχειρήσεις σύμφωνα με τα άρθρα 148 και 150. Σε αυτή την περίπτωση εφαρμόζονται οι απαιτήσεις του κεφαλαίου 4.
5. Στην περίπτωση των ανοιγμάτων λιανικής τραπεζικής, οι απαιτήσεις που ορίζονται στις παραγράφους 1, 2 και 3 εφαρμόζονται επίσης στην ταξινόμηση των ανοιγμάτων σε βαθμίδες ή ομάδες, καθώς και στην εκτίμηση του PD.
6. Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων προκειμένου να διευκρινίσει τις συνθήκες σύμφωνα με τις οποίες οι αρμόδιες αρχές δύνανται να επιτρέπουν την αναγνώριση εγγυήσεων υπό αίρεση.
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή έως τις 31 Δεκεμβρίου 2014.
Ανατίθεται στην Επιτροπή η εξουσία να εγκρίνει τα ρυθμιστικά τεχνικά πρότυπα που προβλέπονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με τα άρθρα 10 έως 14 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
Άρθρο 184
Απαιτήσεις για τις αποκτηθείσες εισπρακτέες απαιτήσεις
1. Κατά την ποσοτικοποίηση των παραμέτρων κινδύνου για τις βαθμίδες ή ομάδες διαβάθμισης για αποκτηθείσες εισπρακτέες απαιτήσεις, τα ιδρύματα διασφαλίζουν τις προϋποθέσεις που ορίζονται στις παραγράφους 2 έως 6.
2. Η διάρθρωση της πιστοδότησης εξασφαλίζει ότι σε κάθε προβλέψιμη περίσταση το ίδρυμα είναι ο πραγματικός δικαιούχος και έχει τον πραγματικό έλεγχο κάθε πληρωμής μετρητών από τις εισπρακτέες απαιτήσεις. Εάν ο πιστούχος πραγματοποιεί πληρωμές απευθείας σε έναν πωλητή ή διαχειριστή, το ίδρυμα εξακριβώνει τακτικά ότι οι πληρωμές αυτές πραγματοποιούνται στο σύνολό τους και σύμφωνα με τους συμβατικούς όρους. Τα ιδρύματα διαθέτουν διαδικασίες που εγγυώνται ότι τα δικαιώματά τους επί των εισπρακτέων απαιτήσεων και των πληρωμών μετρητών προστατεύονται έναντι της αναστολής των διώξεων σε διαδικασίες πτώχευσης ή της προβολής νομίμων αξιώσεων που θα μπορούσαν να καθυστερήσουν ουσιωδώς την ρευστοποίηση ή εκχώρηση των εισπρακτέων απαιτήσεων από το δανειστή ή να περιορίσουν τον έλεγχό του επί των πληρωμών μετρητών.
3. Το ίδρυμα ελέγχει τόσο την ποιότητα των αποκτηθεισών εισπρακτέων απαιτήσεων όσο και τη χρηματοοικονομική κατάσταση του πωλητή και του διαχειριστή. Ισχύουν οι ακόλουθες διατάξεις:
α)
το ίδρυμα αξιολογεί τη συσχέτιση μεταξύ της ποιότητας των αποκτηθεισών εισπρακτέων απαιτήσεων και της χρηματοοικονομικής κατάστασης τόσο του πωλητή όσο και του διαχειριστή, και διαθέτει εσωτερικές πολιτικές και διαδικασίες που παρέχουν επαρκείς εγγυήσεις για την αντιμετώπιση απρόβλεπτων εξελίξεων και οι οποίες περιλαμβάνουν την ταξινόμηση κάθε πωλητή ή αγοραστή σε εσωτερική διαβάθμιση κινδύνου,
β)
το ίδρυμα διαθέτει σαφείς και αποτελεσματικές πολιτικές για τον προσδιορισμό της επιλεξιμότητας του πωλητή και του διαχειριστή. Το ίδιο το ίδρυμα ή ο εντολοδόχος του επανεξετάζει περιοδικά τους πωλητές και τους διαχειριστές προκειμένου να εξακριβώσει την ακρίβεια των εκθέσεών τους, να εντοπίσει τυχόν απάτες ή λειτουργικές αδυναμίες και να ελέγξει την ποιότητα των πιστοδοτικών πολιτικών του πωλητή και τις εισπρακτικές πολιτικές και διαδικασίες του διαχειριστή. Οι διαπιστώσεις των ελέγχων αυτών τεκμηριώνονται γραπτώς,
γ)
το ίδρυμα αξιολογεί τα χαρακτηριστικά των ομάδων αποκτηθεισών εισπρακτέων απαιτήσεων, και ιδίως τις υπερβάλλουσες προκαταβολές, το ιστορικό καθυστερήσεων πληρωμών, επισφαλών απαιτήσεων και προβλέψεων για επισφαλείς απαιτήσεις του πωλητή, τους όρους πληρωμής και τους ενδεχόμενους αντιθετικούς λογαριασμούς,
δ)
το ίδρυμα διαθέτει αποτελεσματικές πολιτικές και διαδικασίες για τον έλεγχο, σε συνολική βάση, των συγκεντρώσεων κινδύνων σε έναν μόνο πιστούχο τόσο εντός μιας ομάδας αποκτηθεισών εισπρακτέων απαιτήσεων όσο και μεταξύ ομάδων,
ε)
το ίδρυμα εξασφαλίζει ότι λαμβάνει έγκαιρα από το διαχειριστή επαρκώς λεπτομερείς εκθέσεις σχετικά με την παλαίωση και την απομείωση αξίας των εισπρακτέων απαιτήσεων ώστε να είναι σε θέση να εξακριβώνει την τήρηση των κριτηρίων επιλεξιμότητας του ιδρύματος και των πολιτικών του όσον αφορά τη χορήγηση προκαταβολών για αποκτηθείσες εισπρακτέες απαιτήσεις και να μπορεί ελέγχει και να επιβεβαιώνει τους όρους πώλησης που εφαρμόζει ο πωλητής και τις απομειώσεις αξίας.
4. Το ίδρυμα διαθέτει συστήματα και διαδικασίες για τον έγκαιρο εντοπισμό κάθε επιδείνωσης της χρηματοοικονομικής κατάστασης του πωλητή και της ποιότητας των αποκτηθεισών εισπρακτέων απαιτήσεων και για την προνοητική αντιμετώπιση των προβλημάτων που ανακύπτουν. Το ίδρυμα διαθέτει ιδίως σαφείς και αποτελεσματικές πολιτικές, διαδικασίες και συστήματα πληροφορικής για τον εντοπισμό κάθε παράβασης των συμβατικών όρων, καθώς και σαφείς και αποτελεσματικές πολιτικές και διαδικασίες για την αίτηση ένδικης προστασίας και τη διαχείριση των προβληματικών εισπρακτέων απαιτήσεων.
5. Το ίδρυμα διαθέτει σαφείς και αποτελεσματικές πολιτικές και διαδικασίες για τον έλεγχο των αποκτηθεισών εισπρακτέων απαιτήσεων, των πιστοδοτήσεων και των χρηματικών διαθεσίμων. Διαθέτει ιδίως γραπτώς τεκμηριωμένες εσωτερικές πολιτικές που διευκρινίζουν όλα τα ουσιώδη στοιχεία των προγραμμάτων απόκτησης εισπρακτέων απαιτήσεων, περιλαμβανομένων των ποσοστών προκαταβολών, των αποδεκτών εξασφαλίσεων, των αναγκαίων εγγράφων, των ορίων συγκέντρωσης και του τρόπου με τον οποίο θα αντιμετωπίζονται τα έσοδα από πληρωμές μετρητών. Τα στοιχεία αυτά λαμβάνουν επαρκώς υπόψη όλους τους κατάλληλους και σημαντικούς παράγοντες, και ιδίως τη χρηματοοικονομική κατάσταση του πωλητή και του διαχειριστή, τις συγκεντρώσεις κινδύνου και την εξέλιξη της ποιότητας των απαιτήσεων και της πελατειακής βάσης του πωλητή, ενώ τα εσωτερικά συστήματα εγγυώνται ότι τα κεφάλαια εκταμιεύονται μόνο εφόσον έχουν κατατεθεί οι αντίστοιχες εξασφαλίσεις και έγγραφα.
6. Το ίδρυμα διαθέτει αποτελεσματικές εσωτερικές διαδικασίες για την αξιολόγηση της συμμόρφωσης με όλες τις εσωτερικές πολιτικές και διαδικασίες. Η διαδικασία περιλαμβάνει ιδίως τακτικούς ελέγχους όλων των κρίσιμων φάσεων του προγράμματος απόκτησης εισπρακτέων απαιτήσεων του ιδρύματος, την εξακρίβωση του διαχωρισμού καθηκόντων μεταξύ, αφενός, της αξιολόγησης του πωλητή και διαχειριστή και της αξιολόγησης του πιστούχου και, αφετέρου, της αξιολόγησης του πωλητή και διαχειριστή και του επιτόπιου ελέγχου του πωλητή και του διαχειριστή, καθώς και της αξιολόγησης των υποστηρικτικών τους λειτουργιών με ιδιαίτερη έμφαση στα προσόντα και την εμπειρία του προσωπικού, τον αριθμό του προσωπικού και τα συστήματα πληροφορικής.
Ενότητα 3
Επικύρωση των εσωτερικων εκτιμησεων
Άρθρο 185
Επικύρωση των εσωτερικών εκτιμήσεων
Τα ιδρύματα επικυρώνουν τις εσωτερικές εκτιμήσεις τους σύμφωνα με τις κατωτέρω απαιτήσεις:
α)
τα ιδρύματα διαθέτουν άρτια συστήματα για την επικύρωση της ακρίβειας και της συνέπειας των συστημάτων και διαδικασιών διαβάθμισης, καθώς και των εκτιμήσεων όλων των κατάλληλων παραμέτρων κινδύνου. Η εσωτερική διαδικασία επικύρωσης τούς επιτρέπει να αξιολογούν με συνεπή και ουσιαστικό τρόπο την αποτελεσματικότητα των εσωτερικών συστημάτων διαβάθμισης και εκτίμησης κινδύνου,
β)
τα ιδρύματα συγκρίνουν τακτικά τα πραγματικά ποσοστά αθέτησης με τις εκτιμήσεις της PD για κάθε βαθμίδα και, εάν τα πραγματικά ποσοστά αθέτησης είναι εκτός του αναμενόμενου εύρους τιμών για δεδομένη βαθμίδα, αναλύουν ειδικά τους λόγους της απόκλισης. Τα ιδρύματα που χρησιμοποιούν εσωτερικές εκτιμήσεις της LGD και των συντελεστών μετατροπής πραγματοποιούν επίσης ανάλογη ανάλυση για τις εκτιμήσεις αυτές. Οι συγκρίσεις αυτές βασίζονται σε ιστορικά δεδομένα που καλύπτουν όσο το δυνατόν μεγαλύτερη περίοδο. Τα ιδρύματα τεκμηριώνουν γραπτώς τις μεθόδους και τα δεδομένα που χρησιμοποιούνται σε αυτές τις συγκρίσεις. Οι αναλύσεις τους και η σχετική γραπτή τεκμηρίωση επικαιροποιείται τουλάχιστον μία φορά τον χρόνο,
γ)
τα ιδρύματα χρησιμοποιούν επίσης άλλα μέσα ποσοτικής επικύρωσης και συγκρίσεις με κατάλληλες εξωτερικές πηγές δεδομένων. Οι αναλύσεις αυτές βασίζονται σε δεδομένα που είναι προσαρμοσμένα στο σχετικό χαρτοφυλάκιο, επικαιροποιούνται τακτικά και καλύπτουν κατάλληλη περίοδο παρατήρησης. Οι εσωτερικές εκτιμήσεις της αποτελεσματικότητας των συστημάτων διαβάθμισης του ιδρύματος βασίζονται σε όσο το δυνατόν μεγαλύτερη περίοδο,
δ)
οι μέθοδοι και τα δεδομένα που χρησιμοποιούνται για την ποσοτική επικύρωση είναι συνεπή διαχρονικά. Οι μεταβολές στις μεθόδους εκτίμησης και επικύρωσης και στα δεδομένα (πηγές δεδομένων και καλυπτόμενες περίοδοι) να τεκμηριώνονται γραπτώς,
ε)
τα ιδρύματα διαθέτουν αξιόπιστα εσωτερικά πρότυπα για τις περιπτώσεις στις οποίες οι αποκλίσεις των πραγματικών PD, LGD, συντελεστών μετατροπής και συνολικών ζημιών, όταν χρησιμοποιείται το EL, από τις αναμενόμενες τιμές τους, είναι επαρκώς σημαντικές ώστε να τίθεται σε αμφισβήτηση η εγκυρότητα των εκτιμήσεων. Τα πρότυπα αυτά λαμβάνουν υπόψη τους οικονομικούς κύκλους και άλλες παρόμοιες συστηματικές διακυμάνσεις των πραγματικών ποσοστών αθέτησης. Εάν οι πραγματικές τιμές παραμένουν υψηλότερες από τις αναμενόμενες, τα ιδρύματα αναθεωρούν προς τα πάνω τις εσωτερικές εκτιμήσεις ώστε να λαμβάνονται υπόψη τα πραγματικά τους ποσοστά αθέτησης και ζημίας.
Ενότητα 4
Απαιτήσεις για ανοίγματα σε μετοχεσ δυναμει της μεθοδου των εσωτερικων υποδειγματων
Άρθρο 186
Απαιτησεισ ιδίων κεφαλαίων και ποσοτικοποίηση του κινδύνου
Για τον υπολογισμό των απαιτήσεων ιδίων κεφαλαίων τους, τα ιδρύματα πληρούν τα ακόλουθα πρότυπα:
α)
η εκτίμηση της δυνητικής ζημίας είναι ανθεκτική σε σχέση με τις δυσμενείς εξελίξεις της αγοράς που επηρεάζουν το μακροπρόθεσμο προφίλ κινδύνου των διαφόρων συμμετοχών του ιδρύματος. Τα δεδομένα που χρησιμοποιούνται για την απεικόνιση της κατανομής των αποδόσεων αντικατοπτρίζουν τη μεγαλύτερη δειγματική περίοδο για την οποία είναι διαθέσιμα σημαντικά δεδομένα για την απεικόνιση του προφίλ κινδύνου των ανοιγμάτων σε μετοχές του ιδρύματος. Τα χρησιμοποιούμενα δεδομένα πρέπει να είναι επαρκή για μια συντηρητική, στατιστικά αξιόπιστη και ανθεκτική εκτίμηση ζημίας που δεν βασίζεται μόνο σε υποκειμενικές ή προσωπικές κρίσεις. Η διαταραχή που λαμβάνεται ως παραδοχή οδηγεί σε συντηρητική εκτίμηση των δυνητικών ζημιών σε μακροχρόνιο κύκλο αγοράς ή οικονομικό κύκλο. Το ίδρυμα συνδυάζει εμπειρικές αναλύσεις των διαθέσιμων δεδομένων με προσαρμογές που βασίζονται σε διάφορους παράγοντες προκειμένου να επιτύχει επαρκώς ρεαλιστικά και συντηρητικά αποτελέσματα από τη χρήση του υποδείγματος. Κατά το σχεδιασμό υποδειγμάτων «δυνητικής ζημίας» (VaR) για την εκτίμηση των δυνητικών τριμηνιαίων ζημιών τους, τα ιδρύματα μπορούν να χρησιμοποιούν τριμηνιαία δεδομένα ή να μετατρέπουν δεδομένα μικρότερου χρονικού ορίζοντα σε ισοδύναμα τριμηνιαία δεδομένα χρησιμοποιώντας κατάλληλη αναλυτική προσέγγιση που στηρίζεται σε εμπειρικά δεδομένα και καλά σχεδιασμένη και τεκμηριωμένη διαδικασία και ανάλυση. Η προσέγγιση αυτή εφαρμόζεται με σύνεση και διαχρονική συνέπεια. Εάν ο όγκος των διαθέσιμων κατάλληλων δεδομένων είναι περιορισμένος, τα ιδρύματα προσθέτουν κατάλληλα περιθώρια ασφαλείας,
β)
τα χρησιμοποιούμενα υποδείγματα αποτυπώνουν επαρκώς όλους τους σημαντικούς κινδύνους που σχετίζονται με τις αποδόσεις των μετοχών, περιλαμβανομένου του γενικού κινδύνου αγοράς και του ειδικού κινδύνου του χαρτοφυλακίου μετοχών του ιδρύματος. Εξηγούν επαρκώς τις ιστορικές διακυμάνσεις των τιμών, αποτυπώνουν τόσο την έκταση όσο και τις μεταβολές της σύνθεσης των δυνητικών συγκεντρώσεων και είναι ανθεκτικά στα δυσμενή περιβάλλοντα αγοράς. Ο πληθυσμός των ανοιγμάτων σε μετοχές που αντιπροσωπεύονται στα δεδομένα που χρησιμοποιούνται για τις εκτιμήσεις αντιστοιχεί ή είναι τουλάχιστον συγκρίσιμος με εκείνον των ανοιγμάτων σε μετοχές του ιδρύματος,
γ)
το εσωτερικό υπόδειγμα είναι προσαρμοσμένο στο προφίλ κινδύνου και στη σύνθεση του χαρτοφυλακίου μετοχών του ιδρύματος. Εάν το ίδρυμα κατέχει σημαντικές συμμετοχές των οποίων οι αξίες έχουν εκ φύσεως ισχυρή μη γραμμικότητα, το εσωτερικό υπόδειγμα σχεδιάζεται με τρόπο ώστε να αποτυπώνει επαρκώς τους κινδύνους που συνδέονται με αυτά τα μέσα,
δ)
η αντιστοίχιση των μεμονωμένων θέσεων με προσεγγιστικές τιμές, δείκτες αγοράς και παράγοντες κινδύνου είναι εύλογη, διαισθητική και εννοιολογικά άρτια,
ε)
τα ιδρύματα αποδεικνύουν με εμπειρικές αναλύσεις την καταλληλότητα των παραγόντων κινδύνου, περιλαμβανομένης της ικανότητάς τους να καλύπτουν τόσο γενικούς όσο και ειδικούς κινδύνους,
στ)
οι εκτιμήσεις της μεταβλητότητας των αποδόσεων των ανοιγμάτων σε μετοχές ενσωματώνουν όλα τα κατάλληλα και διαθέσιμα δεδομένα, πληροφορίες και μεθόδους· Χρησιμοποιούνται τόσο εσωτερικά δεδομένα που ελέγχονται από ανεξάρτητο τρίτο όσο και δεδομένα από εξωτερικές πηγές, περιλαμβανομένων των δεδομένων από κοινές πηγές,
ζ)
τα ιδρύματα διαθέτουν αυστηρό και πλήρες πρόγραμμα προσομοιώσεων ακραίων καταστάσεων.
Άρθρο 187
Διαδικασίες διαχείρισης κινδύνων και σχετικοί έλεγχοι
Τα ιδρύματα διαθέτουν πολιτικές, διαδικασίες και ελέγχους που εγγυώνται την ακεραιότητα των εσωτερικών υποδειγμάτων που σχεδιάζουν και χρησιμοποιούν για να υπολογίσουν τις απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων τους, καθώς και την αρτιότητα του υποδείγματος και της διαδικασίας ανάπτυξης υποδειγμάτων. Αυτές οι πολιτικές, διαδικασίες και έλεγχοι περιλαμβάνουν:
α)
την πλήρη ένταξη του υποδείγματος στα συνολικά συστήματα διοικητικών πληροφοριών του ιδρύματος, καθώς και στη διαχείριση των θέσεων σε μετοχές εκτός χαρτοφυλακίου συναλλαγών. Τα εσωτερικά υποδείγματα είναι πλήρως ενταγμένα στην υποδομή διαχείρισης κινδύνων του ιδρύματος, ιδίως εάν χρησιμοποιούνται για τη μέτρηση και αξιολόγηση της απόδοσης του χαρτοφυλακίου μετοχών, περιλαμβανομένης της προσαρμοσμένης κατά τον κίνδυνο απόδοσης, για την κατανομή οικονομικών ιδίων κεφαλαίων στα ανοίγματα σε μετοχές και για την αξιολόγηση της συνολικής κεφαλαιακής επάρκειας, καθώς και για τη διαδικασία διαχείρισης των επενδύσεων,
β)
καθιερωμένα συστήματα, διαδικασίες και ελέγχους διαχείρισης που εγγυώνται την περιοδική και ανεξάρτητη επανεξέταση όλων των στοιχείων της εσωτερικής διαδικασίας ανάπτυξης υποδειγμάτων, περιλαμβανομένης της έγκρισης των αναθεωρήσεων των υποδειγμάτων, την εξακρίβωση των εισαγόμενων παραμέτρων και την ανάλυση των αποτελεσμάτων τους, για παράδειγμα με την απευθείας εξακρίβωση των υπολογισμών κινδύνου. Η επανεξέταση αποσκοπεί στην εκτίμηση της ακρίβειας, πληρότητας και καταλληλότητας των εισαγόμενων παραμέτρων και των αποτελεσμάτων του υποδείγματος και επικεντρώνεται στον εντοπισμό και περιορισμό των δυνητικών σφαλμάτων που σχετίζονται με γνωστές αδυναμίες καθώς και στον εντοπισμό μη γνωστών αδυναμιών του υποδείγματος. Η επανεξέταση μπορεί να πραγματοποιείται από ανεξάρτητη εσωτερική μονάδα ή από ανεξάρτητο τρίτο,
γ)
επαρκή συστήματα και διαδικασίες για την παρακολούθηση των ορίων επενδύσεων και των αναλαμβανόμενων κινδύνων στα ανοίγματα σε μετοχές,
δ)
μονάδες υπεύθυνες για το σχεδιασμό και την εφαρμογή του υποδείγματος, οι οποίες είναι λειτουργικά ανεξάρτητες από τις μονάδες που είναι υπεύθυνες για τη διαχείριση των μεμονωμένων επενδύσεων,
ε)
υπεύθυνο προσωπικό με κατάλληλα προσόντα για κάθε πτυχή της διαδικασίας ανάπτυξης υποδειγμάτων. Η διοίκηση διαθέτει στη μονάδα ανάπτυξης υποδειγμάτων επαρκές προσωπικό με τις αναγκαίες γνώσεις και εμπειρία.
Άρθρο 188
Επικύρωση και τεκμηρίωση
Τα ιδρύματα διαθέτουν άρτια συστήματα επικύρωσης της ακρίβειας και της συνέπειας των εσωτερικών τους υποδειγμάτων και της διαδικασίας ανάπτυξης υποδειγμάτων. Όλα τα σημαντικά στοιχεία των εσωτερικών υποδειγμάτων, και των διαδικασιών ανάπτυξης υποδειγμάτων και επικύρωσης τεκμηριώνονται γραπτώς.
Η επικύρωση και η τεκμηρίωση των εσωτερικών υποδειγμάτων και των διαδικασιών ανάπτυξης υποδειγμάτων των ιδρυμάτων υπόκειται στις ακόλουθες απαιτήσεις:
α)
τα ιδρύματα χρησιμοποιούν την εσωτερική διαδικασία επικύρωσης για να αξιολογούν με συνεπή και ουσιαστικό τρόπο την αποτελεσματικότητα των εσωτερικών τους υποδειγμάτων και διαδικασιών,
β)
οι μέθοδοι και τα δεδομένα που χρησιμοποιούνται για την ποσοτική επικύρωση είναι συνεπή διαχρονικά. Οι μεταβολές στις μεθόδους εκτίμησης και επικύρωσης και στα δεδομένα (πηγές δεδομένων και καλυπτόμενες περίοδοι) τεκμηριώνονται γραπτώς,
γ)
τα ιδρύματα συγκρίνουν τακτικά τις πραγματικές αποδόσεις των επενδύσεων σε μετοχές (υπολογιζόμενες με βάση τα πραγματοποιηθέντα και μη κέρδη και ζημίες) με τις εκτιμήσεις των υποδειγμάτων. Οι συγκρίσεις αυτές βασίζονται σε ιστορικά δεδομένα που καλύπτουν όσο το δυνατόν μεγαλύτερη περίοδο. Τα ιδρύματα τεκμηριώνουν γραπτώς τις μεθόδους και τα δεδομένα που χρησιμοποιούνται σε αυτές τις συγκρίσεις. Οι αναλύσεις τους και η σχετική γραπτή τεκμηρίωση επικαιροποιείται τουλάχιστον μία φορά το χρόνο,
δ)
τα ιδρύματα χρησιμοποιούν επίσης άλλα μέσα ποσοτικής επικύρωσης και συγκρίσεις με εξωτερικές πηγές δεδομένων. Οι αναλύσεις αυτές βασίζονται σε δεδομένα που είναι προσαρμοσμένα στο σχετικό χαρτοφυλάκιο, επικαιροποιούνται τακτικά και καλύπτουν κατάλληλη περίοδο παρατήρησης. Οι εσωτερικές αξιολογήσεις της αποτελεσματικότητας των υποδειγμάτων των ιδρυμάτων βασίζονται σε όσο το δυνατόν μεγαλύτερη περίοδο,
ε)
τα ιδρύματα διαθέτουν αποτελεσματικά εσωτερικά πρότυπα για την αντιμετώπιση περιπτώσεων στις οποίες οι αποκλίσεις των πραγματικών αποδόσεων των επενδύσεών τους σε μετοχές σε σχέση με τις εκτιμήσεις των υποδειγμάτων θέτουν σε αμφισβήτηση την εγκυρότητα των εκτιμήσεων ή των ίδιων των υποδειγμάτων. Τα πρότυπα αυτά λαμβάνουν υπόψη τους οικονομικούς κύκλους και άλλες παρόμοιες συστηματικές διακυμάνσεις στις αποδόσεις των μετοχών. Όλες οι προσαρμογές που γίνονται στα εσωτερικά υποδείγματα μετά την επανεξέτασή τους τεκμηριώνονται γραπτώς και είναι συνεπείς με τα πρότυπα του ιδρύματος για την αναθεώρηση των υποδειγμάτων,
στ)
τα εσωτερικά υποδείγματα και η διαδικασία ανάπτυξης υποδειγμάτων αποτελούν αντικείμενο γραπτής τεκμηρίωσης στην οποία διευκρινίζονται ιδίως οι ευθύνες των προσώπων που συμμετέχουν στην ανάπτυξη υποδειγμάτων και οι διαδικασίες έγκρισης και αναθεώρησης των υποδειγμάτων.
Ενότητα 5
Εσωτερική διακυβερνηση και εποπτεια
Άρθρο 189
Εταιρική διακυβέρνηση
1. Όλες οι σημαντικές πτυχές των διαδικασιών διαβάθμισης και εκτίμησης εγκρίνονται από το διοικητικό όργανο ή από ειδική επιτροπή που διορίζεται από αυτό, καθώς και από τα ανώτερα διευθυντικά στελέχη του ιδρύματος. Τα όργανα αυτά γνωρίζουν γενικά το σύστημα διαβάθμισης του ιδρύματος και κατανοούν πλήρως τις σχετικές με το σύστημα αυτό εκθέσεις διαχείρισης.
2. Τα ανώτερα διευθυντικά στελέχη του ιδρύματος υπόκεινται στις ακόλουθες απαιτήσεις:
α)
ενημερώνουν το διοικητικό όργανο ή ειδική επιτροπή που διορίζεται από αυτό σχετικά με κάθε ουσιώδη μεταβολή των καθιερωμένων πολιτικών ή παρέκκλιση από τις πολιτικές αυτές που αναμένεται να επηρεάσει σημαντικά τη λειτουργία των συστημάτων διαβάθμισης του πιστωτικού ιδρύματος,
β)
κατανοούν πλήρως τον σχεδιασμό και τον τρόπο λειτουργίας των συστημάτων διαβάθμισης,
γ)
μεριμνούν σε μόνιμη βάση για την καλή λειτουργία των συστημάτων διαβάθμισης.
Ενημερώνονται τακτικά από τις μονάδες ελέγχου πιστωτικού κινδύνου για την αποτελεσματικότητα του συστήματος διαβάθμισης, τις πτυχές που πρέπει να βελτιωθούν και την πρόοδο των προσπαθειών για τη βελτίωση των δυσλειτουργιών που έχουν διαπιστωθεί.
3. Η ανάλυση του προφίλ πιστωτικού κινδύνου του ιδρύματος με βάση τις εσωτερικές διαβαθμίσεις αποτελεί ουσιώδη πτυχή των εκθέσεων διαχείρισης που υποβάλλονται στα όργανα που αναφέρονται ανωτέρω. Οι εκθέσεις αυτές περιλαμβάνουν τουλάχιστον το προφίλ κινδύνου ανά βαθμίδα, τις μεταβολές μεταξύ βαθμίδων διαβάθμισης, τις εκτιμήσεις των σχετικών παραμέτρων ανά βαθμίδα και τις συγκρίσεις μεταξύ πραγματικών ποσοστών αθέτησης και, στο βαθμό που χρησιμοποιούνται, εσωτερικών εκτιμήσεων των πραγματικών τιμών της LGD και πραγματικών συντελεστών μετατροπής, αφενός και, αφετέρου, των προσδοκιών και των αποτελεσμάτων των προσομοιώσεων ακραίων καταστάσεων. Η συχνότητα των εκθέσεων εξαρτάται από τη σημασία και το είδος των γνωστοποιούμενων πληροφοριών και από το επίπεδο του αποδέκτη τους.
Άρθρο 190
Μονάδα Ελέγχου του πιστωτικού κινδύνου
1. Η μονάδα ελέγχου πιστωτικού κινδύνου είναι ανεξάρτητη από το προσωπικό και από τα ανώτερα στελέχη που είναι επιφορτισμένα με την έγκριση και ανανέωση των πιστοδοτήσεων και αναφέρεται απευθείας στα ανώτερα διευθυντικά στελέχη του πιστωτικού ιδρύματος. Η μονάδα είναι υπεύθυνη για τον σχεδιασμό ή την επιλογή, την εφαρμογή, την εποπτεία και την αποτελεσματικότητα του συστήματος διαβάθμισης. Καταρτίζει και αναλύει τακτικά εκθέσεις σχετικά με τα αποτελέσματα του συστήματος διαβάθμισης.
2. Οι τομείς ευθύνης της μονάδας ή των μονάδων ελέγχου πιστωτικού κινδύνου περιλαμβάνουν:
α)
τη δοκιμή και τον έλεγχο των βαθμίδων και ομάδων,
β)
την κατάρτιση και ανάλυση συνοπτικών εκθέσεων σχετικά με τη λειτουργία των συστημάτων διαβάθμισης του ιδρύματος,
γ)
την εφαρμογή διαδικασιών για να εξακριβωθεί ότι οι ορισμοί των βαθμίδων και ομάδων εφαρμόζονται με συνέπεια στις διάφορες υπηρεσίες και γεωγραφικές περιοχές,
δ)
την εξέταση και γραπτή τεκμηρίωση κάθε μεταβολής στη διαδικασία διαβάθμισης, περιλαμβανομένων των λόγων της μεταβολής,
ε)
την επανεξέταση των κριτηρίων διαβάθμισης για να εκτιμηθεί κατά πόσο διατηρούν ικανότητα πρόβλεψης του κινδύνου. Οι μεταβολές στη διαδικασία και τα κριτήρια διαβάθμισης ή στις μεμονωμένες διαβαθμίσεις τεκμηριώνονται γραπτώς και αρχειοθετούνται,
στ)
την ενεργό συμμετοχή στο σχεδιασμό, την εφαρμογή και την επικύρωση των υποδειγμάτων που χρησιμοποιούνται στη διαδικασία διαβάθμισης,
ζ)
τον έλεγχο και την εποπτεία των υποδειγμάτων που χρησιμοποιούνται στη διαδικασία διαβάθμισης,
η)
τη συνεχή επανεξέταση και τροποποίηση των υποδειγμάτων που χρησιμοποιούνται στη διαδικασία διαβάθμισης.
3. Τα ιδρύματα που χρησιμοποιούν κοινές πηγές δεδομένων σύμφωνα με το άρθρο 179 παράγραφος 2 μπορούν να αναθέτουν σε τρίτους τα ακόλουθα καθήκοντα:
α)
προετοιμασία κατάλληλων πληροφοριών για τη δοκιμή και τον έλεγχο των βαθμίδων και ομάδων διαβάθμισης,
β)
κατάρτιση συνοπτικών εκθέσεων σχετικά με τη λειτουργία των συστημάτων διαβάθμισης του ιδρύματος,
γ)
προετοιμασία κατάλληλων πληροφοριών για την επανεξέταση των κριτηρίων διαβάθμισης προκειμένου να εκτιμηθεί κατά πόσο διατηρούν ικανότητα πρόβλεψης του κινδύνου,
δ)
γραπτή τεκμηρίωση των μεταβολών στη διαδικασία, τα κριτήρια ή τις μεμονωμένες παραμέτρους διαβάθμισης,
ε)
προετοιμασία κατάλληλων πληροφοριών για τη συνεχή επανεξέταση και τροποποίηση των υποδειγμάτων που χρησιμοποιούνται στη διαδικασία διαβάθμισης.
4. Τα ιδρύματα που εφαρμόζουν τις διατάξεις της παραγράφου 3 μεριμνούν ώστε αυτοί οι τρίτοι να παρέχουν στις αρμόδιες αρχές πρόσβαση σε όλες τις κατάλληλες πληροφορίες που είναι αναγκαίες για την εξέταση της συμμόρφωσης με τις εφαρμοστέες απαιτήσεις και δυνατότητα επιτόπιων εξακριβώσεων όπως και στις εγκαταστάσεις του ιδρύματος.
Άρθρο 191
Εσωτερικός έλεγχος
Η μονάδα εσωτερικού ελέγχου ή άλλη παρεμφερής ανεξάρτητη μονάδα ελέγχου επανεξετάζει τουλάχιστον μία φορά το χρόνο το σύστημα διαβάθμισης και τη λειτουργία του, περιλαμβανομένων των εργασιών της υπηρεσίας πιστοδότησης, καθώς και τις εκτιμήσεις των PD, LGD, EL και των συντελεστών μετατροπής. Ελέγχει επίσης τη συμμόρφωση με όλες τις εφαρμοστέες απαιτήσεις.
ΚΕΦΑΛΑΙΟ 4
Μείωση πιστωτικού κινδύνου
Τμημα 1
Ορισμοι και γενικες απαιτήσεις
Άρθρο 192
Ορισμοί
Για τους σκοπούς του παρόντος κεφαλαίου ισχύουν οι κάτωθι ορισμοί:
1)
1ως «δανειοδοτικό ίδρυμα» νοείται το ίδρυμα που έχει αναλάβει το υπόψη άνοιγμα,
2)
ως «πιστοδότηση με εξασφάλιση» νοείται κάθε συναλλαγή που δημιουργεί άνοιγμα καλυπτόμενο από εξασφάλιση που δεν περιλαμβάνει ρήτρα παρέχουσα στο ίδρυμα το δικαίωμα να λαμβάνει περιθώριο ασφάλισης τουλάχιστον σε καθημερινή βάση,
3)
ως «συναλλαγή με όρους κεφαλαιαγοράς» νοείται κάθε συναλλαγή που δημιουργεί άνοιγμα καλυπτόμενο από εξασφάλιση που περιλαμβάνει ρήτρα παρέχουσα στο ίδρυμα το δικαίωμα να λαμβάνει περιθώριο ασφάλισης τουλάχιστον άπαξ ημερησίως,
4)
ως «υποκείμενος ΟΣΕ» νοείται ένας ΟΣΕ στις μετοχές ή στα μερίδια του οποίου έχει επενδύσει ένας άλλος ΟΣΕ.
Άρθρο 193
Αρχές αναγνώρισης της επίδρασης των τεχνικών μείωσης πιστωτικού κινδύνου
1. Ένα χρηματοδοτικό άνοιγμα για το οποίο ένα ίδρυμα αποκτά μείωση του πιστωτικού κινδύνου δεν επιτρέπεται, σε καμία περίπτωση, να οδηγεί σε μεγαλύτερο ποσό σταθμισμένου ανοίγματος ή αναμενόμενης ζημίας από ένα ταυτόσημο άνοιγμα για το οποίο δεν υπάρχει μείωση του πιστωτικού κινδύνου.
2. Όταν στο σταθμισμένο άνοιγμα εφαρμόζεται ήδη πιστωτική προστασία βάσει των Κεφαλαίων 2 ή 3, κατά περίπτωση, τα ιδρύματα δεν λαμβάνουν υπόψη την εν λόγω πιστωτική προστασία στους υπολογισμούς τους βάσει του παρόντος Κεφαλαίου.
3. Εάν πληρούνται οι διατάξεις των Τμημάτων 2 και 3, τα ιδρύματα μπορούν να τροποποιήσουν τον υπολογισμό των σταθμισμένων ποσών ανοιγμάτων δυνάμει της τυποποιημένης προσέγγισης και τον υπολογισμό των σταθμισμένων ποσών ανοιγμάτων και των ποσών αναμενόμενης ζημίας δυνάμει της ΠΕΔ σύμφωνα με τις διατάξεις των Τμημάτων 4, 5 και 6.
4. Τα ιδρύματα αντιμετωπίζουν τα μετρητά, τους τίτλους και τα εμπορεύματα που αγοράζονται, λαμβάνονται με δανεισμό ή παραλαμβάνονται σε συναλλαγή επαναγοράς ή συναλλαγή δανειοληψίας ή δανειοδοσίας τίτλων ή εμπορευμάτων ως εξασφαλίσεις.
5. Εάν ένα ίδρυμα που υπολογίζει τα σταθμισμένα ποσά ανοιγμάτων δυνάμει της τυποποιημένης προσέγγισης καλύπτει ένα μεμονωμένο άνοιγμα με περισσότερα μέσα μείωσης του πιστωτικού κινδύνου, προβαίνει στις δύο κατωτέρω ενέργειες:
α)
διαιρεί το άνοιγμα σε τμήματα που καλύπτονται καθένα από ένα είδος μέσου μείωσης του πιστωτικού κινδύνου,
β)
υπολογίζει χωριστά το σταθμισμένο ποσό ανοίγματος για κάθε τμήμα του στοιχείου α) σύμφωνα με τις διατάξεις του Κεφαλαίου 2 και του παρόντος Κεφαλαίου.
6. Εάν ένα ίδρυμα που υπολογίζει τα σταθμισμένα ποσά ανοιγμάτων δυνάμει της τυποποιημένης προσέγγισης καλύπτει ένα μεμονωμένο άνοιγμα με πιστωτική προστασία που παρέχει ένας μεμονωμένος πάροχος προστασίας και η εν λόγω προστασία έχει διαφορετικές ληκτότητες, προβαίνει στις δύο κατωτέρω ενέργειες:
α)
διαιρεί το άνοιγμα σε τμήματα που καλύπτονται από κάθε μέσο μείωσης του πιστωτικού κινδύνου,
β)
υπολογίζει χωριστά το σταθμισμένο ποσό ανοίγματος για κάθε τμήμα του στοιχείου α) σύμφωνα με τις διατάξεις του κεφαλαίου 2 και του παρόντος κεφαλαίου.
Άρθρο 194
Αρχές που διέπουν την επιλεξιμότητα των τεχνικών μείωσης πιστωτικού κινδύνου
1. Η μέθοδος που χρησιμοποιεί το δανειοδοτικό ίδρυμα για την παροχή πιστωτικής προστασίας από κοινού με τις ενέργειες και τα μέτρα που λαμβάνει και τις διαδικασίες και πολιτικές που εφαρμόζει, πρέπει να οδηγούν σε διακανονισμούς πιστωτικής προστασίας νομικώς αποτελεσματικoύς και εκτελεστούς σε όλες τις χώρες που έχουν δικαιοδοσία.
Το δανειοδοτικό ίδρυμα παρέχει, κατόπιν αιτήματος της αρμόδιας αρχής, την πιο πρόσφατη έκδοση της ανεξάρτητης, έγγραφης και τεκμηριωμένης νομικής γνωμοδότησης ή γνωμοδοτήσεων που χρησιμοποίησε για να διαπιστώσει εάν ο διακανονισμός ή οι διακανονισμοί πιστωτικής προστασίας πληρούν την προϋπόθεση του πρώτου εδαφίου.
2. Το δανειοδοτικό ίδρυμα λαμβάνει όλα τα κατάλληλα μέτρα προκειμένου να εξασφαλίσει την αποτελεσματικότητα του διακανονισμού πιστωτικής προστασίας και την αντιμετώπιση των σχετικών κινδύνων.
3. Τα ιδρύματα μπορούν να αναγνωρίσουν τη χρηματοδοτούμενη πιστωτική προστασία στον υπολογισμό των επιπτώσεων της μείωσης πιστωτικού κινδύνου μόνο εφόσον τα στοιχεία ενεργητικού στα οποία βασίζεται η προστασία πληρούν αμφότερες τις ακόλουθες προϋποθέσεις:
α)
συμπεριλαμβάνονται στον κατάλογο επιλέξιμων στοιχείων ενεργητικού που παρατίθεται στα άρθρα 197 ως 200, κατά περίπτωση,
β)
παρέχουν επαρκή ρευστότητα και η αξία τους παραμένει αρκετά σταθερή μέσα στον χρόνο ούτως ώστε να δημιουργείται η προσήκουσα βεβαιότητα ως προς την επιτυγχανόμενη πιστωτική προστασία, λαμβάνοντας υπόψη την προσέγγιση που χρησιμοποιήθηκε για τον υπολογισμό των ποσών των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ανοιγμάτων και τον επιτρεπόμενο βαθμό αναγνώρισης.
4. Τα ιδρύματα μπορούν να αναγνωρίσουν τη χρηματοδοτούμενη πιστωτική προστασία στον υπολογισμό των επιπτώσεων της μείωσης πιστωτικού κινδύνου μόνο όταν το δανειοδοτικό ίδρυμα δικαιούται να ρευστοποιεί ή να διακρατεί, εγκαίρως, στοιχεία ενεργητικού από τα οποία απορρέει η προστασία σε περίπτωση αθέτησης, αφερεγγυότητας ή πτώχευσης -ή άλλου πιστωτικού γεγονότος που εμφαίνεται στα έγγραφα τεκμηρίωσης της πράξης- του οφειλέτη και, κατά περίπτωση, του θεματοφύλακα που αναλαμβάνει την φύλαξη της εξασφάλισης. Ο βαθμός συσχετισμού μεταξύ αξίας των στοιχείων ενεργητικού στα οποία βασίζεται η προστασία και η πιστωτική ποιότητα του οφειλέτη δεν είναι υπερβολικά υψηλός.
5. Σε περίπτωση μη χρηματοδοτούμενης πιστωτικής προστασίας, ο πάροχος της προστασίας είναι αποδεκτός ως πάροχος προστασίας μόνο εφόσον συμπεριλαμβάνεται στον κατάλογο αποδεκτών παρόχων προστασίας που παρατίθεται στο άρθρο 201 ή 202, κατά περίπτωση.
6. Σε περίπτωση μη χρηματοδοτούμενης πιστωτικής προστασίας, μια σύμβαση εξασφάλισης είναι αποδεκτή ως σύμβαση εξασφάλισης μόνο εφόσον πληροί τις δύο ακόλουθες προϋποθέσεις:
α)
συμπεριλαμβάνεται στον κατάλογο αποδεκτών συμβάσεων εξασφάλισης που παρατίθεται στο άρθρο 203 και στο άρθρο 204 παράγραφος 1,
β)
είναι νομικώς αποτελεσματική και εκτελεστέα στα οικεία νομικά συστήματα, ούτως ώστε να δημιουργείται η προσήκουσα βεβαιότητα ως προς την επιτυγχανόμενη πιστωτική προστασία, λαμβάνοντας υπόψη την προσέγγιση που χρησιμοποιήθηκε για τον υπολογισμό των σταθμισμένων ανοιγμάτων και τον επιτρεπόμενο βαθμό αναγνώρισης,
γ)
ο πάροχος προστασίας πληροί όλα τα κριτήρια που ορίζονται στην παράγραφο 5.
7. Η πιστωτική προστασία συμμορφώνεται με τις απαιτήσεις που προβλέπονται στο Τμήμα 3, κατά περίπτωση.
8. Το ίδρυμα πρέπει να είναι σε θέση να αποδείξει στις αρμόδιες αρχές ότι διαθέτει κατάλληλες διαδικασίες διαχείρισης κινδύνων που του επιτρέπουν να ελέγχει τους κινδύνους στους οποίους ενδέχεται να εκτεθεί ως αποτέλεσμα της εφαρμογής τεχνικών μείωσης του πιστωτικού κινδύνου.
9. Ανεξάρτητα του γεγονότος ότι η μείωση του πιστωτικού κινδύνου έχει ληφθεί υπόψη για τον υπολογισμό των σταθμισμένων ποσών και, κατά περίπτωση, των ποσών αναμενόμενης ζημίας, τα ιδρύματα συνεχίζουν να αξιολογούν πλήρως τον πιστωτικό κίνδυνο του υποκείμενου ανοίγματος και είναι σε θέση να αποδείξουν στις αρμόδιες αρχές ότι συμμορφώνονται με την απαίτηση αυτή. Στην περίπτωση των πράξεων επαναγοράς και πράξεων δανειοδοσίας τίτλων ή δανειοληψίας τίτλων ή εμπορευμάτων, το υποκείμενο άνοιγμα ισούται, μόνο για τους σκοπούς της παρούσας παραγράφου, με το καθαρό ποσό του ανοίγματος.
10. Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων προκειμένου να διευκρινίσει ποια στοιχεία ενεργητικού παρέχουν επαρκή ρευστότητα και πότε μπορεί η αξία των στοιχείων ενεργητικού να θεωρηθεί αρκετά σταθερή για τους σκοπούς της παραγράφου 3.
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή έως τις 30 Σεπτεμβρίου 2014.
Ανατίθεται στην Επιτροπή η εξουσία να εγκρίνει τα ρυθμιστικά τεχνικά πρότυπα που προβλέπονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με τα άρθρα 10 έως 14 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
Τμήμα 2
Αποδεκτές μορφές μείωσης του πιστωτικού κινδύνου
Ενότητα 1
Χρηματοδοτούμενη πιστωτική προστασία
Άρθρο 195
Συμψηφισμός εντός ισολογισμού
Ένα ίδρυμα μπορεί να χρησιμοποιεί εντός ισολογισμού συμψηφισμό αμοιβαίων απαιτήσεων μεταξύ του ίδιου και του αντισυμβαλλομένου του ως αποδεκτή μορφή μείωσης του πιστωτικού κινδύνου.
Με την επιφύλαξη του άρθρου 196, η επιλεξιμότητα περιορίζεται στα αμοιβαίως τηρούμενα υπόλοιπα διαθεσίμων στο ίδρυμα και στον αντισυμβαλλόμενο. Τα ιδρύματα μπορούν να τροποποιούν τα σταθμισμένα ποσά ανοιγμάτων και, κατά περίπτωση, τα αναμενόμενα ποσά ζημίας μόνο για δάνεια και καταθέσεις που έχουν λάβει τα ίδια και τα οποία υπόκεινται σε σύμβαση συμψηφισμού εντός ισολογισμού.
Άρθρο 196
Συμβάσεις-πλαίσια συμψηφισμού που καλύπτουν συναλλαγές επαναγοράς, συναλλαγές δανειοδοσίας ή δανειοληψίας τίτλων ή εμπορευμάτων ή άλλες συναλλαγές με όρους κεφαλαιαγοράς
Τα ιδρύματα που υιοθετούν την αναλυτική μέθοδο χρηματοοικονομικών εξασφαλίσεων του άρθρου 223 μπορούν να αναγνωρίζουν τα αποτελέσματα των συμβάσεων διμερούς συμψηφισμού που καλύπτουν συναλλαγές επαναγοράς, συναλλαγές δανειοδοσίας ή δανειοληψίας τίτλων ή βασικών εμπορευμάτων ή άλλες συναλλαγές με όρους κεφαλαιαγοράς με έναν αντισυμβαλλόμενο. Με την επιφύλαξη του άρθρου 299, οι λαμβανόμενες εξασφαλίσεις και οι τίτλοι ή τα εμπορεύματα που λαμβάνονται με δανεισμό στο πλαίσιο τέτοιων συμβάσεων ή συναλλαγών πληρούν τις απαιτήσεις επιλεξιμότητας των εξασφαλίσεων που ορίζονται στα άρθρα 197 και 198.
Άρθρο 197
Επιλεξιμότητα εξασφαλίσεων σε όλες τις προσεγγίσεις και μεθόδους
1. Τα ιδρύματα μπορούν να χρησιμοποιούν τα ακόλουθα μέσα ως αποδεκτή εξασφάλιση σε όλες τις προσεγγίσεις και μεθόδους:
α)
καταθέσεις μετρητών ή μέσα εξομοιούμενα με μετρητά που τηρούνται στο δανειοδοτικό ίδρυμα,
β)
χρεωστικοί τίτλοι που εκδίδονται από κεντρικές κυβερνήσεις ή κεντρικές τράπεζες και έχουν πιστοληπτική αξιολόγηση εξωτερικού οργανισμού αξιολόγησης πιστοληπτικής ικανότητας (ΕΟΠΑ) ή οργανισμού εξαγωγικών πιστώσεων που αναγνωρίζεται ως επιλέξιμος για τους σκοπούς του Κεφαλαίου 2, την οποία η ΕΑΤ αντιστοιχίζει με τη βαθμίδα πιστωτικής ποιότητας 4 ή με υψηλότερη βαθμίδα σύμφωνα με τους κανόνες του Κεφαλαίου 2 για τη στάθμιση των ανοιγμάτων έναντι κεντρικών κυβερνήσεων και κεντρικών τραπεζών,
γ)
χρεωστικοί τίτλοι που εκδίδονται από ιδρύματα και έχουν πιστοληπτική αξιολόγηση από επιλέξιμο ΕΟΠΑ την οποία η ΕΑΤ αντιστοιχίζει με τη βαθμίδα πιστωτικής ποιότητας 3 ή με υψηλότερη βαθμίδα σύμφωνα με τους κανόνες του κεφαλαίου 2 για τη στάθμιση των ανοιγμάτων έναντι ιδρυμάτων,
δ)
χρεωστικοί τίτλοι που εκδίδονται από άλλες οντότητες και έχουν πιστοληπτική αξιολόγηση από επιλέξιμο ΕΟΠΑ την οποία η ΕΑΤ αντιστοιχίζει με τη βαθμίδα πιστωτικής ποιότητας 3 ή με υψηλότερη βαθμίδα σύμφωνα με τους κανόνες του Κεφαλαίου 2 για τη στάθμιση των ανοιγμάτων έναντι επιχειρήσεων,
ε)
χρεωστικοί τίτλοι που έχουν βραχυπρόθεσμη πιστοληπτική αξιολόγηση από επιλέξιμο ΕΟΠΑ την οποία η ΕΑΤ αντιστοιχίζει με τη βαθμίδα πιστωτικής ποιότητας 3 ή με υψηλότερη βαθμίδα σύμφωνα με τους κανόνες του Κεφαλαίου 2 για τη στάθμιση των βραχυπρόθεσμων ανοιγμάτων,
στ)
μετοχές ή μετατρέψιμες ομολογίες που περιλαμβάνονται σε βασικό δείκτη,
ζ)
χρυσός,
η)
θέσεις τιτλοποίησης που δεν είναι θέσεις επανατιτλοποίησης, οι οποίες έχουν πιστοληπτική αξιολόγηση από ΕΟΠΑ την οποία η ΕΑΤ αντιστοιχίζει με τη βαθμίδα πιστωτικής ποιότητας 3 ή με υψηλότερη βαθμίδα σύμφωνα με τους κανόνες του κεφαλαίου 5 τμήμα 3 ενότητα 3 για τη στάθμιση των ανοιγμάτων τιτλοποίησης.
2. Για τους σκοπούς του στοιχείου β) της παραγράφου 1, οι «χρεωστικοί τίτλοι που εκδίδονται από κεντρικές κυβερνήσεις ή κεντρικές τράπεζες» περιλαμβάνουν τους εξής τίτλους:
α)
τους χρεωστικούς τίτλους που εκδίδονται από περιφερειακές κυβερνήσεις ή τοπικές αρχές τα ανοίγματα έναντι των οποίων αντιμετωπίζονται ως ανοίγματα έναντι της κεντρικής κυβέρνησης στη δικαιοδοσία της οποίας υπάγονται σύμφωνα με το άρθρο 115 παράγραφος 2,
β)
τους χρεωστικούς τίτλους που εκδίδονται από νομικά πρόσωπα του δημοσίου τομέα και που αντιμετωπίζονται ως ανοίγματα έναντι της κεντρικής κυβέρνησης σύμφωνα με το άρθρο 116 παράγραφος 4,
γ)
τους χρεωστικούς τίτλους που εκδίδονται από πολυμερείς τράπεζες ανάπτυξης στις οποίες εφαρμόζεται συντελεστής στάθμισης 0 % σύμφωνα με το άρθρο 117 παράγραφος 2,
δ)
τους χρεωστικούς τίτλους που εκδίδονται από διεθνείς οργανισμούς στους οποίους εφαρμόζεται συντελεστής στάθμισης 0 % σύμφωνα με το άρθρο 118.
3. Για τους σκοπούς του στοιχείου γ) της παραγράφου 1, οι «χρεωστικοί τίτλοι που εκδίδονται από ιδρύματα» περιλαμβάνουν τους εξής τίτλους:
α)
τους χρεωστικούς τίτλους που εκδίδονται από περιφερειακές κυβερνήσεις ή τοπικές αρχές εκτός από τους χρεωστικούς τίτλους που αναφέρονται στο στοιχείο α) της παραγράφου 2,
β)
τους χρεωστικούς τίτλους που εκδίδονται από οντότητες του δημόσιου τομέα, τα ανοίγματα έναντι των οποίων αντιμετωπίζονται σύμφωνα με το άρθρο 116 παράγραφοι 1 και 2,
γ)
τους χρεωστικούς τίτλους που εκδίδονται από πολυμερείς τράπεζες ανάπτυξης, εκτός εκείνων στις οποίες εφαρμόζεται συντελεστής στάθμισης 0 % σύμφωνα με το άρθρο 117 παράγραφος 2.
4. Ένα ίδρυμα μπορεί να χρησιμοποιεί χρεωστικούς τίτλους που εκδίδονται από άλλα ιδρύματα οι οποίοι δεν έχουν πιστοληπτική αξιολόγηση από ΕΟΠΑ ως αποδεκτή εξασφάλιση εφόσον οι εν λόγω τίτλοι πληρούν όλα τα ακόλουθα κριτήρια:
α)
είναι εισηγμένοι σε αναγνωρισμένο χρηματιστήριο,
β)
δεν είναι τίτλοι μειωμένης εξασφάλισης,
γ)
όλοι οι άλλοι τίτλοι με την ίδια εξοφλητική προτεραιότητα που εκδίδονται από το πιστωτικό ίδρυμα έχουν διαβαθμιστεί από ΕΟΠΑ με πιστοληπτική αξιολόγηση την οποία η ΕΑΤ αντιστοιχίζει με τη βαθμίδα πιστωτικής ποιότητας 3 ή με υψηλότερη βαθμίδα σύμφωνα με τους κανόνες του κεφαλαίου 2 για τη στάθμιση των ανοιγμάτων έναντι ιδρυμάτων ή των βραχυπρόθεσμων ανοιγμάτων,
δ)
το δανειοδοτικό ίδρυμα δεν διαθέτει καμία πληροφορία που υποδηλώνει ότι η πιστοληπτική αξιολόγηση της έκδοσης θα έπρεπε να είναι χαμηλότερη από εκείνη του στοιχείου γ),
ε)
η δυνατότητα ρευστοποίησης των εν λόγω τίτλων είναι επαρκής.
5. Τα ιδρύματα μπορούν να χρησιμοποιούν μερίδια ή μετοχές σε ΟΣΕ ως αποδεκτή εξασφάλιση εφόσον πληρούνται όλες οι ακόλουθες προϋποθέσεις:
α)
η τιμή των μεριδίων ή μετοχών δημοσιεύεται σε καθημερινή βάση,
β)
ο ΟΣΕ επενδύει αποκλειστικά σε μέσα που αναγνωρίζονται ως αποδεκτά σύμφωνα με τις παραγράφους 1 και 2,
γ)
οι ΟΣΕ πληρούν τις προϋποθέσεις του άρθρου 132 παράγραφος 3.
Σε περίπτωση που ένας ΟΣΕ επενδύει σε μερίδια ή μετοχές άλλου ΟΣΕ, οι προϋποθέσεις που ορίζονται στα στοιχεία α) έως γ) του πρώτου εδαφίου εφαρμόζονται εξίσου σε οποιονδήποτε υποκείμενο ΟΣΕ.
Η χρήση από ΟΣΕ παράγωγων μέσων για την αντιστάθμιση επιτρεπόμενων επενδύσεων δεν εμποδίζει την επιλεξιμότητα των μεριδίων αυτού του οργανισμού ως εξασφάλιση.
6. Για τους σκοπούς της παραγράφου 5, εάν ένας ΟΣΕ («ο αρχικός ΟΣΕ») ή οποιοσδήποτε από τους υποκείμενους ΟΣΕ του δεν επενδύει αποκλειστικά σε μέσα που είναι αποδεκτά δυνάμει των παραγράφων 1 και 4, τα ιδρύματα μπορούν να χρησιμοποιούν μερίδια ή μετοχές στον εν λόγω ΟΣΕ ως εξασφάλιση μέχρι το ποσό που ισούται με την αξία των αποδεκτών στοιχείων ενεργητικού του εν λόγω ΟΣΕ βάσει της παραδοχής ότι ο ΟΣΕ ή οποιοσδήποτε από τους υποκείμενους ΟΣΕ του έχουν επενδύσει σε μη αποδεκτά στοιχεία ενεργητικού στον μέγιστο βαθμό που επιτρέπεται από την αντίστοιχη εντολή τους.
Σε περίπτωση που υποκείμενος ΟΣΕ έχει δικούς του υποκείμενους ΟΣΕ, τα ιδρύματα μπορούν να χρησιμοποιούν μερίδια ή μετοχές του αρχικού ΟΣΕ ως επιλέξιμη εξασφάλιση υπό την προϋπόθεση ότι εφαρμόζουν τη μέθοδο του πρώτου εδαφίου.
Εάν τα μη αποδεκτά στοιχεία ενεργητικού μπορεί να έχουν αρνητική αξία λόγω υποχρεώσεων ή ενδεχόμενων υποχρεώσεων που προκύπτουν από την ιδιοκτησία, τα ιδρύματα προβαίνουν στις εξής ενέργειες:
α)
υπολογίζουν τη συνολική αξία των μη αποδεκτών στοιχείων ενεργητικού,
β)
εάν το ποσό που προκύπτει από το στοιχείο α) είναι αρνητικό, αφαιρούν την απόλυτη τιμή του εν λόγω ποσού από τη συνολική αξία των αποδεκτών στοιχείων ενεργητικού.
7. Όσον αφορά τα στοιχεία β) έως ε) της παραγράφου 1, εάν ένας τίτλος έχει λάβει δύο πιστοληπτικές αξιολογήσεις από επιλέξιμους ΕΟΠΑ, εφαρμόζεται ή η λιγότερο ευνοϊκή αξιολόγηση. Εάν ένας τίτλος έχει λάβει περισσότερες από δύο πιστοληπτικές αξιολογήσεις από επιλέξιμους ΕΟΠΑ, τα ιδρύματα εφαρμόζουν τις δύο ευνοϊκότερες αξιολογήσεις. Εάν οι δύο ευνοϊκότερες πιστοληπτικές αξιολογήσεις είναι διαφορετικές, τα ιδρύματα εφαρμόζουν τη λιγότερο ευνοϊκή από αυτές.
8. Η ΕΑΚΑΑ αναπτύσσει σχέδια εφαρμοστικών τεχνικών προτύπων προκειμένου να διευκρινίσει τα εξής:
α)
τους σημαντικούς δείκτες που αναφέρονται στην παράγραφο 1 στοιχείο στ) του παρόντος άρθρου, στο άρθρο 198 παράγραφος 1 στοιχείο α), στο άρθρο 224 παράγραφοι 1 και 4 και στο άρθρο 299 παράγραφος 2 στοιχείο ε),
β)
τα αναγνωρισμένα χρηματιστήρια που αναφέρονται στην παράγραφο 4 στοιχείο α) του παρόντος άρθρου, στο άρθρο 198 παράγραφος 1 στοιχείο α), στο άρθρο 224 παράγραφοι 1 και 4, στο άρθρο 299 παράγραφος 2 στοιχείο ε), στο άρθρο 400 παράγραφος 2 στοιχείο ια), στο άρθρο 416 παράγραφος 3 στοιχείο ε), στο άρθρο 428 παράγραφος 1 στοιχείο γ) και στο παράρτημα ΙΙΙ σημείο 12, σύμφωνα με τις προϋποθέσεις που ορίζονται στο άρθρο 4 παράγραφος 1 σημείο 72).
Η ΕΑΚΑΑ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια εκτελεστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή το αργότερο έως την 31η Δεκεμβρίου 2014.
Ανατίθεται στην Επιτροπή η εξουσία να εγκρίνει τα εκτελεστικά τεχνικά πρότυπα που αναφέρονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με το άρθρο 15 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1095/2010.
Άρθρο 198
Συμπληρωματική επιλεξιμότητα εξασφαλίσεων στην αναλυτική μέθοδο χρηματοοικονομικών εξασφαλίσεων
1. Εκτός από την εξασφάλιση που αναφέρεται στο άρθρο 197, εάν το ίδρυμα χρησιμοποιεί τη μέθοδο χρηματοοικονομικών εξασφαλίσεων σύμφωνα με το άρθρο 223, μπορεί να χρησιμοποιεί τα ακόλουθα χρηματοπιστωτικά μέσα ως αποδεκτή εξασφάλιση:
α)
μετοχές ή μετατρέψιμα ομόλογα που δεν περιλαμβάνονται σε βασικό δείκτη αλλά είναι διαπραγματεύσιμες σε αναγνωρισμένο χρηματιστήριο,
β)
μερίδια ή μετοχές ΟΣΕ, εφόσον πληρούνται οι ακόλουθες προϋποθέσεις:
i)
η τιμή των μεριδίων ή μετοχών δημοσιοποιείται σε καθημερινή βάση,
ii)
ο ΟΣΕ επενδύει αποκλειστικά σε μέσα που αναγνωρίζονται ως αποδεκτά σύμφωνα με το άρθρο 197 παράγραφοι 1 και 4, και στα μέσα που αναφέρονται στο στοιχείο α) του παρόντος εδαφίου.
Σε περίπτωση που ένας ΟΣΕ επενδύει σε μερίδια ή μετοχές άλλου ΟΣΕ, οι προϋποθέσεις που ορίζονται στα στοιχεία α) και β) της παρούσας παραγράφου εφαρμόζονται εξίσου σε οποιονδήποτε υποκείμενο ΟΣΕ.
Η χρήση από ΟΣΕ παράγωγων μέσων για την αντιστάθμιση επιτρεπόμενων επενδύσεων δεν εμποδίζει την επιλεξιμότητα των μεριδίων ή μετοχών αυτού του οργανισμού ως εξασφάλιση.
2. Εάν ένας ΟΣΕ ή οποιοσδήποτε από τους υποκείμενους ΟΣΕ του δεν επενδύει αποκλειστικά σε μέσα που είναι αποδεκτά δυνάμει του άρθρου 197 παράγραφοι 1 και 4 και της παραγράφου 1 στοιχείο α) του παρόντος άρθρου, τα ιδρύματα μπορούν να χρησιμοποιούν μερίδια ή μετοχές στον εν λόγω ΟΣΕ ως εξασφάλιση μέχρι το ποσό που ισούται με την αξία των αποδεκτών στοιχείων ενεργητικού του εν λόγω ΟΣΕ βάσει της παραδοχής ότι ο ΟΣΕ ή οποιοσδήποτε από τους υποκείμενους ΟΣΕ του έχουν επενδύσει σε μη αποδεκτά στοιχεία ενεργητικού στον μέγιστο βαθμό που επιτρέπεται από την αντίστοιχη εντολή τους.
Εάν τα μη αποδεκτά στοιχεία ενεργητικού μπορεί να έχουν αρνητική αξία λόγω υποχρεώσεων ή ενδεχόμενων υποχρεώσεων που προκύπτουν από την ιδιοκτησία, τα ιδρύματα προβαίνουν στις εξής ενέργειες:
α)
υπολογίζουν τη συνολική αξία των μη αποδεκτών στοιχείων ενεργητικού,
β)
εάν το ποσό που προκύπτει από το στοιχείο α) είναι αρνητικό, αφαιρούν την απόλυτη τιμή του εν λόγω ποσού από τη συνολική αξία των αποδεκτών στοιχείων ενεργητικού.
Άρθρο 199
Συμπληρωματική επιλεξιμότητα εξασφαλίσεων στηv ΠΕΔ
1. Εκτός από την εξασφάλιση που αναφέρεται στα άρθρα 197 και 198, τα ιδρύματα που υπολογίζουν τα σταθμισμένα ποσά ανοιγμάτων και τα ποσά αναμενόμενης ζημίας με την ΠΕΔ μπορούν επίσης να χρησιμοποιούν τις ακόλουθες μορφές εξασφαλίσεων:
α)
ακίνητη περιουσία σύμφωνα με τις παραγράφους 2, 3 και 4,
β)
εισπρακτέες απαιτήσεις σύμφωνα με την παράγραφο 5,
γ)
άλλες εμπράγματες εξασφαλίσεις σύμφωνα με τις παραγράφους 6 και 8,
δ)
μισθώσεις σύμφωνα με την παράγραφο 7.
2. Εκτός εάν ορίζεται κάτι διαφορετικό δυνάμει του άρθρου 124 παράγραφος 2, τα ιδρύματα μπορούν να χρησιμοποιούν ως αποδεκτή εξασφάλιση τα ακίνητα που χρησιμοποιούνται ως κατοικίες και τα οποία κατοικούνται ή εκμισθώνονται ή θα κατοικηθούν ή εκμισθωθούν από τον ιδιοκτήτη ή από τον επικαρπωτή στην περίπτωση προσωπικής επιχείρησης επενδύσεων και τα εμπορικά ακίνητα, δηλαδή τα γραφεία και οι άλλοι εμπορικοί χώροι, εάν πληρούνται οι ακόλουθες προϋποθέσεις:
α)
η αξία του ακινήτου δεν εξαρτάται σε ουσιαστικό βαθμό από την πιστωτική ποιότητα του πιστούχου. Η απαίτηση αυτή δεν αφορά καταστάσεις στις οποίες καθαρά μακροποικονομικοί παράγοντες επιρεάζουν τόσο την αξία του ακινήτου όσο και την οικονομική κατάσταση του πιστούχου,
β)
ο κίνδυνος του πιστούχου δεν εξαρτάται σε ουσιαστικό βαθμό από την απόδοση του υποκείμενου ακινήτου ή έργου, αλλά από την ικανότητα του πιστούχου να εξοφλήσει την οφειλή με έσοδα από άλλες πηγές, και κατά συνέπεια, η εξόφληση του δανείου δεν εξαρτάται ουσιωδώς από ενδεχόμενες χρηματορροές που σχετίζονται με το υποκείμενο ακίνητο που χρησιμοποιείται ως εξασφάλιση.
3. Τα ιδρύματα δύνανται να παρεκκλίνουν από το στοιχείο β) στην παράγραφο 2 για ανοίγματα που εξασφαλίζονται με ακίνητα τα οποία χρησιμοποιούνται ως κατοικίες και βρίσκονται στην επικράτεια ενός κράτους μέλους, εάν η αρμόδια αρχή του εν λόγω κράτους μέλους έχει δημοσιεύσει στοιχεία που αποδεικνύουν ότι στην επικράτειά του υπάρχει από μακρού καλά αναπτυγμένη αγορά κατοικιών με ποσοστά ζημίας που δεν υπερβαίνουν οποιοδήποτε από τα κατωτέρω όρια:
α)
οι ζημίες που προέρχονται από τα δάνεια που εξασφαλίζονται με κατοικίες αποτελούν έως και το 80 % της αγοραίας αξίας ή το 80 % της αξίας του ενυπόθηκου ακινήτου, εκτός εάν προβλέπεται κάτι διαφορετικό δυνάμει του άρθρου 124 παράγραφος 2, και δεν υπερβαίνουν το 0,3 % του ανεξόφλητου υπολοίπου των δανείων που εξασφαλίζονται με την κατοικία σε δεδομένο έτος,
β)
οι συνολικές ζημίες από τα δάνεια που εξασφαλίζονται με κατοικίες δεν υπερβαίνουν το 0,5 % του ανεξόφλητου υπολοίπου αυτών των δανείων σε δεδομένο έτος.
Σε περίπτωση που δεν πληρούται κάποια από τις δύο προϋποθέσεις των στοιχείων α) και β) του πρώτου εδαφίου σε δεδομένο έτος, τα ιδρύματα δεν χρησιμοποιούν την αντιμετώπιση που καθορίζεται στο εν λόγω εδάφιο μέχρις ότου να εκπληρωθούν και οι δύο προϋποθέσεις σε επόμενο έτος.
4. Τα ιδρύματα δύνανται να παρεκκλίνουν από το στοιχείο β) στην παράγραφο 2 για ανοίγματα που εξασφαλίζονται με εμπορικά ακίνητα που βρίσκονται στην επικράτεια ενός κράτους μέλους, εάν η αρμόδια αρχή του εν λόγω κράτους μέλους έχει δημοσιεύσει στοιχεία που αποδεικνύουν ότι στην επικράτειά του υπάρχει από μακρού καλά αναπτυγμένη αγορά εμπορικών ακινήτων με ποσοστά ζημίας που δεν υπερβαίνουν οποιοδήποτε από τα κατωτέρω όρια:
α)
οι ζημίες που προέρχονται από δάνεια εξασφαλισμένα με εμπορικά ακίνητα αποτελούν έως και το 50 % της αγοραίας αξίας ή το 60 % της αξίας του ενυπόθηκου ακινήτου και δεν υπερβαίνουν το 0,3 % του ανεξόφλητου υπολοίπου των δανείων που εξασφαλίζονται με εμπορικά ακίνητα σε δεδομένο έτος,
β)
οι συνολικές ζημίες από δανεισμό εξασφαλισμένο με εμπορικά ακίνητα δεν υπερβαίνουν το 0,5 % του ανεξόφλητου υπολοίπου αυτών των δανείων σε δεδομένο έτος.
Σε περίπτωση που δεν πληρούται καμία από τις προϋποθέσεις των στοιχείων α) και β) του πρώτου εδαφίου σε δεδομένο έτος, τα ιδρύματα δεν χρησιμοποιούν την αντιμετώπιση που καθορίζεται στο εν λόγω εδάφιο μέχρις ότου να ικανοποιηθούν και οι δύο προϋποθέσεις σε επόμενο έτος.
5. Τα ιδρύματα μπορούν να χρησιμοποιούν ως αποδεκτές εξασφαλίσεις τις εισπρακτέες απαιτήσεις που συνδέονται με εμπορική(-ές) συναλλαγή(-ές) με αρχική ληκτότητα ενός έτους ή μικρότερη. Εξαιρούνται οι εισπρακτέες απαιτήσεις που συνδέονται με τιτλοποιήσεις, έμμεσες συμμετοχές, πιστωτικά παράγωγα ή απαιτήσεις από συνδεδεμένα με τον πιστούχο μέρη.
6. Οι αρμόδιες αρχές επιτρέπουν σε ένα ίδρυμα να χρησιμοποιεί ως αποδεκτή εξασφάλιση εμπράγματες εξασφαλίσεις άλλου είδους από αυτές που αναφέρονται στις παραγράφους 2, 3 και 4 εφόσον πληρούνται όλες οι κατωτέρω προϋποθέσεις:
α)
υπάρχει αγορά με ικανοποιητική ρευστότητα, όπως αποδεικνύεται μέσω των τακτικών συναλλαγών, λαμβανομένου υπόψη του είδους στοιχείου ενεργητικού, για τη ταχεία και οικονομικά αποτελεσματική ρευστοποίηση της εξασφάλισης. Τα ιδρύματα αξιολογούν την παρούσα προϋπόθεση περιοδικά και όταν υπάρχουν πληροφορίες για σημαντικές αλλαγές στην αγορά,
β)
υπάρχουν από μακρού δημόσια διαθέσιμες αγοραίες τιμές της εξασφάλισης. Τα ιδρύματα θεωρούν ότι οι δημοσιευμένες αγοραίες τιμές υφίστανται από μακρού όταν προέρχονται από αξιόπιστες πηγές πληροφοριών όπως είναι οι δημοσιευμένοι δείκτες και αντικατοπτρίζουν την καθαρή τιμή από την ρευστοποίηση της εξασφάλισης υπό κανονικές συνθήκες. Τα ιδρύματα θεωρούν τις αγοραίες τιμές ως δημόσια διαθέσιμες, όταν οι εν λόγω τιμές είναι εύκολα προσβάσιμες σε τακτική βάση και χωρίς αδικαιολόγητες διαχειριστικές δυσκολίες ή οικονομικές επιβαρύνσεις.,
γ)
το ίδρυμα αναλύει τις αγοραίες τιμές, τον χρόνο και το κόστος που απαιτείται για τη ρευστοποίηση της εξασφάλισης και τις πραγματοποιηθείσες ρευστοποιήσεις της εξασφάλισης,
δ)
το ίδρυμα αποδεικνύει ότι η καθαρή τιμή από την ρευστοποίηση της εξασφάλισης δεν είναι χαμηλότερη από το 70 % της αξίας της εξασφάλισης για ποσοστό μεγαλύτερο του 10 % όλων των ρευστοποιήσεων για ένα δεδομένο είδος εξασφάλισης. Εάν υπάρχει σημαντική μεταβλητότητα στις αγοραίες τιμές, το ίδρυμα αποδεικνύει στις αρμόδιες αρχές ότι η αποτίμηση της εξασφάλισης που πραγματοποιεί είναι επαρκώς συντηρητική.
Τα ιδρύματα τεκμηριώνουν την ικανοποίηση των προϋποθέσεων που ορίζονται στα στοιχεία α) έως δ) του πρώτου εδαφίου και αυτών που ορίζονται στο άρθρο 210.
7. Με την επιφύλαξη των διατάξεων του άρθρου 230 παράγραφος 2, όταν πληρούνται οι απαιτήσεις του άρθρου 211, τα ανοίγματα από συναλλαγές στις οποίες ένα ίδρυμα εκμισθώνει ακίνητο σε τρίτο είναι δυνατόν να αντιμετωπίζονται με τον ίδιο τρόπο όπως τα δάνεια που εξασφαλίζονται με το είδος του ακινήτου που εκμισθώνεται.
8. Η ΕΑΤ δημοσιοποιεί κατάλογο ειδών εμπράγματης εξασφάλισης για τα οποία τα ιδρύματα μπορούν να θεωρήσουν ότι πληρούνται οι προϋποθέσεις που αναφέρονται στα στοιχεία α) και β) της παραγράφου 6.
Άρθρο 200
Άλλες μορφές χρηματοδοτούμενης πιστωτικής προστασίας
Τα ιδρύματα μπορούν να χρησιμοποιούν ως αποδεκτή εξασφάλιση τις ακόλουθες μορφές χρηματοδοτούμενης πιστωτικής προστασίας:
α)
καταθέσεις μετρητών ή μέσα εξομοιούμενα με μετρητά που τηρούνται σε τρίτο ίδρυμα χωρίς σύμβαση θεματοφυλακής και είναι ενεχυριασμένα στο δανειοδοτικό ίδρυμα,
β)
ασφαλιστήρια συμβόλαια ζωής ενεχυριασμένα στο δανειοδοτικό ίδρυμα,
γ)
μέσα που εκδίδονται από τρίτο ίδρυμα με δυνατότητα επαναγοράς σε πρώτη ζήτηση από αυτό το ίδρυμα.
Ενότητα 2
Μη χρηματοδοτούμενη πιστωτική προστασία
Άρθρο 201
Επιλεξιμότητα των παρόχων προστασίας σε όλες τις προσεγγίσεις
1. Τα ιδρύματα μπορούν να χρησιμοποιούν τους ακόλουθους φορείς ως αποδεκτούς παρόχους μη χρηματοδοτούμενης πιστωτικής προστασίας:
α)
κεντρικές κυβερνήσεις και κεντρικές τράπεζες,
β)
περιφερειακές κυβερνήσεις ή τοπικές αρχές,
γ)
πολυμερείς τράπεζες ανάπτυξης,
δ)
διεθνείς οργανισμούς στα ανοίγματα έναντι των οποίων εφαρμόζεται συντελεστής στάθμισης 0 % σύμφωνα με το άρθρο 117,
ε)
οντότητες του δημόσιου τομέα οι απαιτήσεις έναντι των οποίων αντιμετωπίζονται σύμφωνα με το άρθρο 116,
στ)
ιδρύματα και χρηματοπιστωτικά ιδρύματα των οποίων τα ανοίγματα έναντι του χρηματοπιστωτικού ιδρύματος ισοδυναμούν με ανοίγματα έναντι ιδρυμάτων σύμφωνα με το άρθρο 119 παράγραφος 5,
ζ)
άλλες επιχειρήσεις, περιλαμβανομένης της μητρικής, των θυγατρικών και των συνδεδεμένων επιχειρήσεων του ιδρύματος, εάν πληρούται οποιαδήποτε από τις κατωτέρω προϋποθέσεις:
i)
οι εν λόγω άλλες επιχειρήσεις έχουν πιστοληπτική αξιολόγηση από ΕΟΠΑ,
ii)
στην περίπτωση των ιδρυμάτων που υπολογίζουν τα σταθμισμένα ποσά και τα ποσά αναμενόμενης ζημίας σύμφωνα με τη μέθοδο ΠΕΔ, οι εν λόγω άλλες επιχειρήσεις δεν έχουν πιστοληπτική αξιολόγηση από ΕΟΠΑ αλλά τους αποδίδεται εσωτερική διαβάθμιση από το ίδρυμα,
η)
κεντρικούς αντισυμβαλλομένους.
2. Εάν τα ιδρύματα υπολογίζουν τα σταθμισμένα ποσά ανοιγμάτων και τα ποσά αναμενόμενης ζημίας δυνάμει της ΠΕΔ, ο εγγυητής είναι αποδεκτός ως πάροχος μη χρηματοδοτούμενης πιστωτικής προστασίας μόνον εάν αποτελεί αντικείμενο εσωτερικής διαβάθμισης από το ίδρυμα σύμφωνα με τις διατάξεις του τμήματος 6 του κεφαλαίου 3.
Οι αρμόδιες αρχές δημοσιεύουν και τηρούν κατάλογο των εν λόγω χρηματοπιστωτικών ιδρυμάτων που είναι αποδεκτοί πάροχοι μη χρηματοδοτούμενης πιστωτικής προστασίας δυνάμει παραγράφου 1 στοιχείο στ) ή των βασικών κριτηρίων για τον προσδιορισμό των εν λόγω άλλων αποδεκτών παρόχων μη χρηματοδοτούμενης πιστωτικής προστασίας, καθώς και μια περιγραφή των εφαρμοστέων απαιτήσεων προληπτικής εποπτείας, γνωστοποιούν δε τον κατάλογό τους σε άλλες αρμόδιες αρχές σύμφωνα με το άρθρο 117 της οδηγίας 2013/36/ΕΕ.
Άρθρο 202
Επιλεξιμότητα, στο πλαίσιο της ΠΕΔ, των παρόχων πιστωτικής προστασίας που πληρούν τις προϋποθέσεις για την αντιμετώπιση που προβλέπεται στο άρθρο 153 παράγραφος 3
Ένα ίδρυμα μπορεί να χρησιμοποιεί ιδρύματα, ασφαλιστικές και αντασφαλιστικές εταιρείες και οργανισμούς εξαγωγικών πιστώσεων ως αποδεκτούς παρόχους μη χρηματοδοτούμενης πιστωτικής προστασίας στους οποίους εφαρμόζεται η αντιμετώπιση που προβλέπεται στο άρθρο 153 παράγραφος 3, εφόσον πληρούν τις κατωτέρω προϋποθέσεις:
α)
έχουν επαρκή πείρα στην παροχή μη χρηματοδοτούμενης πιστωτικής προστασίας,
β)
διέπονται από κανόνες ισοδύναμους με εκείνους του παρόντος Κανονισμού ή είχαν κατά τη χρονική στιγμή κατά την οποία είχε παρασχεθεί η πιστωτική προστασία, πιστοληπτική αξιολόγηση από αναγνωρισμένο ΕΟΠΑ την οποία η ΕΑΤ αντιστοιχίζει με τη βαθμίδα πιστωτικής ποιότητας 3 ή με υψηλότερη βαθμίδα, σύμφωνα με τους κανόνες στάθμισης των ανοιγμάτων έναντι επιχειρήσεων δυνάμει του κεφαλαίου 2,
γ)
είχαν, κατά τη χρονική στιγμή κατά την οποία είχε παρασχεθεί η πιστωτική προστασία ή για οποιαδήποτε χρονική περίοδο έκτοτε, εσωτερική διαβάθμιση που ισοδυναμεί με πιθανότητα αθέτησης (PD) ίση ή μικρότερη από εκείνη που αντιστοιχεί στη 2η ή σε υψηλότερη βαθμίδα πιστωτικής ποιότητας σύμφωνα με τους κανόνες για τη στάθμιση των ανοιγμάτων έναντι επιχειρήσεων που ορίζονται στο κεφάλαιο 2,
δ)
έχουν εσωτερική διαβάθμιση που ισοδυναμεί με πιθανότητα αθέτησης (PD) ίση ή μικρότερη από εκείνη που αντιστοιχεί στην 3η ή σε υψηλότερη βαθμίδα πιστωτικής ποιότητας σύμφωνα με τους κανόνες για τη στάθμιση των ανοιγμάτων έναντι επιχειρήσεων που ορίζονται στο κεφάλαιο 2.
Για τους σκοπούς του παρόντος άρθρου, η πιστωτική προστασία που παρέχεται από οργανισμούς εξαγωγικών πιστώσεων δεν τυγχάνει καμιάς ρητής αντεγγύησης κεντρικής κυβέρνησης.
Άρθρο 203
Επιλεξιμότητα εγγυήσεων ως μη χρηματοδοτούμενη πιστωτική προστασία
Τα ιδρύματα μπορούν να χρησιμοποιούν εγγυήσεις ως επιλέξιμες μη χρηματοδοτούμενης πιστωτικής προστασίας.
Ενότητα 3
Είδη παραγώγων
Άρθρο 204
Επιλέξιμα είδη πιστωτικών παραγώγων
1. Τα ιδρύματα μπορούν να χρησιμοποιούν ως αποδεκτή πιστωτική προστασία τα ακόλουθα είδη πιστωτικών παράγωγων και μέσων που μπορούν να συντεθούν από αυτά τα πιστωτικά παράγωγα ή έχουν τα ίδια οικονομικά αποτελέσματα:
α)
συμφωνίες ανταλλαγής κινδύνου αθέτησης (credit default swaps),
β)
συμφωνίες ανταλλαγής συνολικής απόδοσης (total return swaps),
γ)
ομόλογα συνδεδεμένα με τον πιστωτικό κίνδυνο υποκείμενου μέσου (credit linked notes), στον βαθμό που χρηματοδοτούνται με μετρητά.
Εάν το ίδρυμα αγοράζει πιστωτική προστασία με συμφωνία ανταλλαγής συνολικής απόδοσης και καταχωρεί τα καθαρά ποσά που λαμβάνει από τη συμφωνία ανταλλαγής ως καθαρό εισόδημα χωρίς αντίστοιχη μείωση της αξίας του προστατευόμενου στοιχείου ενεργητικού (είτε με μείωση της εύλογης αξίας είτε με αύξηση αποθεματικών), η πιστωτική προστασία δεν αναγνωρίζεται ως αποδεκτή.
2. Εάν το ίδρυμα πραγματοποιεί εσωτερική αντιστάθμιση χρησιμοποιώντας πιστωτικό παράγωγο, η προστασία αναγνωρίζεται ως αποδεκτή για τους σκοπούς του παρόντος κεφαλαίου μόνον εφόσον ο μεταφερόμενος στο χαρτοφυλάκιο συναλλαγών κίνδυνος αναλαμβάνεται από τρίτο ή τρίτους.
Εάν έχει πραγματοποιηθεί εσωτερική αντιστάθμιση σύμφωνα με το πρώτο εδάφιο και τις απαιτήσεις του παρόντος κεφαλαίου, τα ιδρύματα εφαρμόζουν τους κανόνες που προβλέπονται στα τμήματα 4 έως 6 για τον υπολογισμό των σταθμισμένων ποσών και των ποσών αναμενόμενης ζημίας σε περίπτωση μη χρηματοδοτούμενης πιστωτικής προστασίας.
Τμήμα 3
Απαιτήσεις
Ενότητα 1
Χρηματοδοτούμενη πιστωτική προστασία
Άρθρο 205
Απαιτήσεις για συμβάσεις συμψηφισμού εντός ισολογισμού πλην των συμβάσεων-πλαισίων συμψηφισμού που αναφέρονται στο άρθρο 206
Οι συμβάσεις συμψηφισμού εντός ισολογισμού, πλην των συμβάσεων-πλαισίων συμψηφισμού που αναφέρονται στο άρθρο 206 θεωρούνται αποδεκτή μορφή μείωσης του πιστωτικού κινδύνου εφόσον πληρούνται οι κατωτέρω προϋποθέσεις:
α)
οι εν λόγω συμβάσεις έχουν νομική ισχύ και είναι εκτελεστές σε όλες τις χώρες που έχουν δικαιοδοσία, καλύπτουν δε περιπτώσεις αφερεγγυότητας ή πτώχευσης ενός αντισυμβαλλομένου,
β)
τα ιδρύματα είναι σε θέση να προσδιορίζουν ανά πάσα στιγμή τις απαιτήσεις και υποχρεώσεις που αποτελούν αντικείμενο των εν λόγω συμβάσεων,
γ)
τα ιδρύματα παρακολουθούν και ελέγχουν τους κινδύνους που συνδέονται με την παύση της πιστωτικής προστασίας σε μόνιμη βάση,
δ)
τα ιδρύματα παρακολουθούν και ελέγχουν σε μόνιμη βάση τα σχετικά ανοίγματα συμψηφίζοντας τα κέρδη και τις ζημιές που προκύπτουν από αυτά.
Άρθρο 206
Απαιτήσεις για συμβάσεις-πλαίσια συμψηφισμού που καλύπτουν συναλλαγές επαναγοράς, συναλλαγές δανειοδοσίας ή δανειοληψίας τίτλων ή εμπορευμάτων ή άλλες συναλλαγές με όρους κεφαλαιαγοράς
Οι συμβάσεις-πλαίσια συμψηφισμού που καλύπτουν συναλλαγές επαναγοράς, συναλλαγές δανειοδοσίας ή δανειοληψίας τίτλων ή εμπορευμάτων ή άλλες συναλλαγές με όρους κεφαλαιαγοράς, θεωρούνται αποδεκτή μορφή μείωσης του πιστωτικού κινδύνου εφόσον η εξασφάλιση που παρέχεται δυνάμει των εν λόγω συμβάσεων πληροί όλες τις προϋποθέσεις που αναφέρονται στο άρθρο 207 παράγραφοι 2 έως 4 και εφόσον πληρούνται οι κατωτέρω προϋποθέσεις:
α)
έχουν νομική ισχύ και είναι εκτελεστές σε όλες τις χώρες που έχουν δικαιοδοσία, καλύπτουν δε περιπτώσεις αφερεγγυότητας ή πτώχευσης ενός αντισυμβαλλομένου,
β)
σε περίπτωση αθέτησης υποχρέωσης, συμπεριλαμβανομένων των περιπτώσεων αφερεγγυότητας ή πτώχευσης ενός αντισυμβαλλόμενου, οι συμβάσεις παρέχουν το δικαίωμα στον αντισυμβαλλόμενο που δεν αθέτησε τις υποχρεώσεις του να τερματίσει και να κλείσει ταχέως όλες τις συναλλαγές που υπάγονται στις συμβάσεις αυτές,
γ)
επιτρέπουν τον συμψηφισμό κερδών και ζημιών από συναλλαγές που κλείνουν βάσει σύμβασης κατά τρόπο ώστε το ένα μέρος να οφείλει στο άλλο μόνο ένα καθαρό ποσό.
Άρθρο 207
Απαιτήσεις για χρηματοοικονομικές εξασφαλίσεις
1. Βάσει όλων των προσεγγίσεων και μεθόδων, οι οικονομικές εξασφαλίσεις και ο χρυσός θεωρούνται αποδεκτές εξασφαλίσεις εφόσον πληρούνται όλες οι προϋποθέσεις των παραγράφων 2 έως 4.
2. Δεν υπάρχει σημαντική θετική συσχέτιση μεταξύ της πιστωτικής ποιότητας του οφειλέτη και της αξίας της χρηματοοικονομικής εξασφάλισης. Σημαντική μείωση της αξίας της εξασφάλισης δεν συνεπάγεται από μόνη της σημαντική επιδείνωση της πιστωτικής ποιότητας του οφειλέτη. Κρίσιμη επιδείνωση της πιστωτικής ποιότητας του οφειλέτη δεν συνεπάγεται από μόνη της σημαντική μείωση της αξίας της εξασφάλισης.
Οι τίτλοι που εκδίδονται από τον οφειλέτη ή από συνδεδεμένη με αυτόν οντότητα του ιδίου ομίλου δεν είναι αποδεκτοί ως εξασφάλιση. Τα εκδιδόμενα όμως από τον ίδιο τον οφειλέτη καλυμμένα ομόλογα κατά την έννοια του άρθρου 129 μπορούν μολαταύτα να θεωρούνται αποδεκτή εξασφάλιση όταν παρέχονται ως ασφάλεια για συναλλαγές επαναγοράς, εφόσον συμμορφώνονται με την προϋπόθεση του πρώτου εδαφίου.
3. Τα ιδρύματα εκπληρώνουν όλες τις συμβατικές και κανονιστικές απαιτήσεις και λαμβάνουν όλα τα αναγκαία μέτρα για να εξασφαλίσουν ότι μπορούν να επικαλεσθούν τις συμβάσεις χρηματοοικονομικών εξασφαλίσεων βάσει της νομοθεσίας που εφαρμόζεται στα δικαιώματά τους από αυτές τις εξασφαλίσεις.
Τα ιδρύματα έχουν προβεί σε επαρκή νομική εξέταση που επιβεβαίωσε ότι οι συμβάσεις εξασφάλισης είναι εκτελεστές σε όλες τις χώρες που έχουν δικαιοδοσία. Προβαίνουν κατά περίπτωση σε νέα νομική εξέταση για να επιβεβαιώσουν ότι οι συμβάσεις εξακολουθούν να είναι εκτελεστές.
4. Τα ιδρύματα πληρούν όλες τις κατωτέρω λειτουργικές απαιτήσεις:
α)
τεκμηριώνουν κατάλληλα τις συμβάσεις χρηματοοικονομικών εξασφαλίσεων και διαθέτουν σαφείς και αξιόπιστες διαδικασίες για την ταχεία ρευστοποίηση της εξασφάλισης,
β)
χρησιμοποιούν αποτελεσματικές διαδικασίες και μηχανισμούς για τον έλεγχο των κινδύνων από τη χρήση εξασφαλίσεων, περιλαμβανομένου του κινδύνου απώλειας ή μείωσης της πιστωτικής προστασίας, του κινδύνου αποτίμησης, του κινδύνου παύσης της πιστωτικής προστασίας και του κινδύνου συγκέντρωσης, οι οποίοι απορρέουν από τη χρήση εξασφαλίσεων και από την αλληλεπίδραση με το συνολικό προφίλ κινδύνου του ιδρύματος,
γ)
διαθέτουν γραπτώς τεκμηριωμένες πολιτικές και πρακτικές για τα είδη και τα ποσά των εξασφαλίσεων που αποδέχονται,
δ)
υπολογίζουν την αγοραία αξία των εξασφαλίσεων και την αναπροσαρμόζουν τουλάχιστον κάθε έξι μήνες και κάθε φορά που έχουν λόγους να πιστεύουν ότι η αγοραία αξία των εξασφαλίσεων έχει μειωθεί σημαντικά,
ε)
εάν η εξασφάλιση κρατείται σε τρίτο, λαμβάνουν εύλογα μέτρα για να διασφαλίσουν ότι το τρίτο μέρος απομονώνει την εξασφάλιση από τα δικά του στοιχεία ενεργητικού,
στ)
διασφαλίζουν ότι αφιερώνουν επαρκείς πόρους για την εύτακτη λειτουργία των συμφωνιών περιθωρίου με εξωχρηματιστηριακά παράγωγα και αντισυμβαλλόμενους χρηματοδότησης τίτλων, βάσει της έγκαιρης άσκησης και της ακρίβειας των εξερχόμενων απαιτήσεων περιθωρίου και του χρόνου ανταπόκρισης σε εισερχόμενες απαιτήσεις περιθωρίου,
ζ)
διαθέτουν πολιτικές διαχείρισης των εξασφαλίσεων για τον έλεγχο, την παρακολούθηση και την υποβολή αναφορών σχετικά με:
i)
τους κινδύνους στους οποίους εκτίθενται λόγω των συμφωνιών περιθωρίου,
ii)
τον κίνδυνο συγκέντρωσης συγκεκριμένων ειδών εξασφαλίσεων,
iii)
την επαναχρησιμοποίηση εξασφαλίσεων, συμπεριλαμβανομένων των πιθανών ελλείψεων ρευστότητας λόγω της επαναχρησιμοποίησης εξασφαλίσεων που έχουν εισπραχθεί από αντισυμβαλλόμενους,
iv)
την παραίτηση δικαιωμάτων από εξασφαλίσεις που παρέχονται σε αντισυμβαλλόμενους.
5. Επιπλέον για να πληρούνται όλες οι απαιτήσεις των παραγράφων 2 έως 4, οι χρηματοοικονομικές εξασφαλίσεις δεν αναγνωρίζονται ως αποδεκτή εξασφάλιση στην απλή μέθοδο χρηματοοικονομικών εξασφαλίσεων παρά μόνο εάν έχουν εναπομένουσα ληκτότητα τουλάχιστον ίση με την εναπομένουσα ληκτότητα του ανοίγματος.
Άρθρο 208
Απαιτήσεις για εξασφαλίσεις με ακίνητα
1. Τα ακίνητα θεωρούνται αποδεκτή εξασφάλιση μόνον εφόσον πληρούνται όλες οι προϋποθέσεις των παραγράφων 2 έως 5.
2. Πληρούνται οι ακόλουθες απαιτήσεις ασφάλειας δικαίου:
α)
μια υποθήκη ή άλλο βάρος που έχει εγγραφεί επί του ακινήτου πρέπει να είναι εκτελεστή σε όλες τις χώρες που έχουν δικαιοδοσία τη στιγμή σύναψης της σύμβασης παροχής πίστωσης και να έχει εγγραφεί ορθά και έγκαιρα,
β)
έχουν τηρηθεί όλες οι νομικές απαιτήσεις για τη σύστασή της ενεχυρίασης,
γ)
Η σύμβαση ενεχυρίασης και η σχετική νομική διαδικασία επιτρέπουν στο ίδρυμα να ικανοποιήσει σε εύλογο χρονικό διάστημα την απαίτησή του με τη ρευστοποίηση του ενυπόθηκου ακινήτου.
3. Πληρούνται οι ακόλουθες απαιτήσεις σχετικά με τον έλεγχο της αξίας του ακινήτου και την αποτίμησή του:
α)
τα ιδρύματα επαναπροσδιορίζουν τακτικά και τουλάχιστον μία φορά το χρόνο την αξία του ακινήτου προκειμένου περί ακινήτων εμπορικής χρήσης, και κάθε τρία έτη προκειμένου περί κατοικιών. Τα ιδρύματα πραγματοποιούν πιο συχνές αποτιμήσεις σε περιόδους έντονης διακύμανσης των τιμών της αγοράς,
β)
εάν υπάρχουν πληροφορίες, ότι η αξία του ακινήτου ενδέχεται να έχει μειωθεί σημαντικά σε σχέση με τις γενικές τιμές της αγοράς για αντίστοιχα ακίνητα, η αποτίμηση επανεξετάζεται από ανεξάρτητο εκτιμητή που διαθέτει τα απαιτούμενα προσόντα, ικανότητα και εμπειρία για την αποτίμηση ακινήτων και είναι ανεξάρτητος από τη διαδικασία πιστοδοτικών αποφάσεων. Για δάνεια που υπερβαίνουν τα 3 εκατομμύρια ευρώ ή το 5 % των ιδίων κεφαλαίων, η αποτίμηση του ακινήτου επανεξετάζεται από ανεξάρτητο εκτιμητή τουλάχιστον κάθε τρία χρόνια.
Τα ιδρύματα μπορούν να χρησιμοποιούν στατιστικές μεθόδους για την αποτίμηση των ακινήτων και για τον εντοπισμό των ακινήτων των οποίων η αξία πρέπει να επανεκτιμηθεί.
4. Τα ιδρύματα τεκμηριώνουν με σαφήνεια τα είδη ακινήτων, που χρησιμοποιούνται ως κατοικίες και τα εμπορικά ακίνητα, που γίνονται δεκτά ως εξασφάλιση καθώς και τις σχετικές πιστοδοτικές πολιτικές τους.
5. Τα ιδρύματα διαθέτουν διαδικασίες που διασφαλίζουν ότι το ακίνητο που λαμβάνεται ως εμπράγματη εξασφάλιση καλύπτεται επαρκώς από ασφάλιση ζημιών.
Άρθρο 209
Απαιτήσεις για εισπρακτέες απαιτήσεις
1. Οι εισπρακτέες απαιτήσεις θεωρούνται αποδεκτή εξασφάλιση εφόσον πληρούνται οι προϋποθέσεις των παραγράφων 2 και 3.
2. Πληρούνται οι ακόλουθες απαιτήσεις ασφάλειας δικαίου:
α)
η νομική πράξη με την οποία παρέχεται η εξασφάλιση σε ένα δανειοδοτικό ίδρυμα είναι ισχυρή και διασφαλίζει ότι το ίδρυμα έχει σαφή δικαιώματα επί της εξασφάλισης, συμπεριλαμβανομένου του δικαιώματος επί των προϊόντων από την πώληση της εξασφάλισης,
β)
τα ιδρύματα λαμβάνουν όλα τα αναγκαία μέτρα για να συμμορφωθούν με τις απαιτήσεις του τοπικού νομικού πλαισίου ώστε να διασφαλιστεί ότι μπορεί να αντιτάξει τα δικαιώματά του που πηγάζουν από την εξασφάλιση της απαίτησης. Τα δανειοδοτικά ιδρύματα έχουν απαίτηση πρώτης προτεραιότητας στην εξασφάλιση, παρότι οι εν λόγω απαιτήσεις μπορεί να υπόκεινται σε απαιτήσεις προνομιούχων πιστωτών που προβλέπονται σε νομοθετικές διατάξεις,
γ)
τα ιδρύματα έχουν προβεί σε επαρκή νομική εξέταση που επιβεβαίωσε ότι οι συμβάσεις εξασφάλισης είναι εκτελεστές σε όλες τις χώρες που έχουν δικαιοδοσία,
δ)
οι συμβάσεις εξασφάλισης είναι επαρκώς τεκμηριωμένες και περιλαμβάνουν σαφείς και αξιόπιστες διαδικασίες ταχείας ρευστοποίησης της εξασφάλισης,
ε)
τα ιδρύματα διαθέτουν διαδικασίες που διασφαλίζουν την τήρηση όλων των προϋποθέσεων που προβλέπονται από τον νόμο για την κήρυξη του δανειολήπτη σε αθέτηση υποχρέωσης και την ταχεία ρευστοποίηση της εξασφάλισης,
στ)
σε περίπτωση χρηματοοικονομικών δυσχερειών του δανειολήπτη ή αθέτησης της υποχρέωσής του, τα ιδρύματα έχουν νόμιμη εξουσία να πωλήσουν ή να εκχωρήσουν σε τρίτους τις εισπρακτέες απαιτήσεις χωρίς τη συναίνεση των οφειλετών των εισπρακτέων απαιτήσεων.
3. Πληρούνται οι ακόλουθες απαιτήσεις σχετικά με τη διαχείριση κινδύνου:
α)
κάθε ίδρυμα διαθέτει αποτελεσματική διαδικασία εκτίμησης του πιστωτικού κινδύνου από εισπρακτέες απαιτήσεις. Η διαδικασία περιλαμβάνει αναλύσεις της δραστηριότητας και του επιχειρηματικού τομέα του δανειολήπτη και των κατηγοριών πελατών με τους οποίους συναλλάσσεται. Εάν το ίδρυμα βασίζεται στην εκτίμηση των δανειοληπτών του για τον προσδιορισμό του πιστωτικού κινδύνου των πελατών, επανεξετάζει τις πιστωτικές πρακτικές των δανειοληπτών για να εξακριβώσει την επάρκεια και την αξιοπιστία τους,
β)
η διαφορά μεταξύ ποσού του ανοίγματος και αξίας των εισπρακτέων απαιτήσεων θα αντικατοπτρίζει όλους τους σχετικούς παράγοντες, περιλαμβανομένου του κόστους ρευστοποίησης, τον κίνδυνο συγκέντρωσης για το σύνολο των απαιτήσεων κάθε πιστούχου που έχουν ενεχυριασθεί και του κινδύνου συγκέντρωσης για το σύνολο των ανοιγμάτων του ιδρύματος πέραν από αυτόν που ελέγχεται από τη γενική μεθοδολογία του. Τα ιδρύματα εφαρμόζουν διαδικασία παρακολούθησης των εισπρακτέων απαιτήσεων σε συνεχή βάση. Ελέγχουν επίσης, σε τακτική βάση, τη συμμόρφωση με τις ρήτρες των δανείων, τους περιβαλλοντικούς περιορισμούς και τις λοιπές νομικές απαιτήσεις,
γ)
οι εισπρακτέες απαιτήσεις που ενεχυριάζονται από τον πιστούχο είναι επαρκώς διαφοροποιημένες και δεν συσχετίζονται σημαντικά με την οικονομική κατάστασή του. Σε περίπτωση σημαντικής θετικής συσχέτισης, ο σχετικός κίνδυνος θα λαμβάνεται υπόψη κατά τον καθορισμό περιθωρίων για το σύνολο των εξασφαλίσεων,
δ)
τα ιδρύματα δεν χρησιμοποιούν εισπρακτέες απαιτήσεις από εταιρείες συνδεδεμένες με τον πιστούχο, συμπεριλαμβανομένων των θυγατρικών και των υπαλλήλων του, ως αποδεκτή πιστωτική προστασία,
ε)
κάθε ίδρυμα διαθέτει γραπτώς τεκμηριωμένη διαδικασία για την συλλογή των εισπρακτέων απαιτήσεων σε περίπτωση προβλημάτων. Τα αναγκαία μέσα για την συλλογή των εισπρακτέων απαιτήσεων πρέπει να υφίστανται ακόμα και όταν τα ιδρύματα προσβλέπουν σε λειτουργική αποπληρωμή των πιστώσεων.
Άρθρο 210
Απαιτήσεις για άλλες εμπράγματες εξασφαλίσεις
Οι εμπράγματες εξασφαλίσεις εκτός των εξασφαλίσεων με ακίνητη περιουσία θεωρούνται αποδεκτές δυνάμει της ΠΕΔ εφόσον πληρούνται οι κατωτέρω προϋποθέσεις:
α)
η σύμβαση εξασφάλισης δυνάμει της οποίας παρέχεται η εμπράγματη εξασφάλιση σε ένα ίδρυμα είναι νομικώς αποτελεσματική και εκτελεστή σε όλες τις χώρες που έχουν δικαιοδοσία και επιτρέπει στο ίδρυμα να ικανοποιήσει σε εύλογο χρόνο την απαίτησή του με τη ρευστοποίηση της εξασφάλισης,
β)
με μόνη εξαίρεση τις αποδεκτές απαιτήσεις πρώτης προτεραιότητας του άρθρου 209 παράγραφος 2 στοιχείο β), μόνο δικαιώματα ή βάρη πρώτης τάξης επί των εξασφαλίσεων είναι αποδεκτά ως εξασφάλιση και ένα ίδρυμα έχει προτεραιότητα έναντι όλων των άλλων δανειστών επί του προϊόντος της ρευστοποίησης της εξασφάλισης,
γ)
τα ιδρύματα ελέγχουν την αξία της εξασφάλισης τακτικά και τουλάχιστον μία φορά το χρόνο. Τα ιδρύματα πραγματοποιούν πιο συχνές αποτιμήσεις εάν οι όροι της αγοράς υπόκεινται σε σημαντικές μεταβολές,
δ)
η σύμβαση δανείου περιλαμβάνει λεπτομερή περιγραφή της εξασφάλισης και του τρόπου και της συχνότητας των αναπροσαρμογών αξίας,
ε)
τα ιδρύματα τεκμηριώνουν σαφώς σε εσωτερικές πιστοδοτικές πολιτικές και διαδικασίες που είναι διαθέσιμες για εξέταση τα είδη εμπράγματης εξασφάλισης που δέχονται και τις πολιτικές και πρακτικές που διαθέτουν για το κατάλληλο ποσό κάθε είδους εξασφάλισης σε σχέση με το ποσό του ανοίγματος,
στ)
οι πολιτικές των ιδρυμάτων για τη διάρθρωση της συναλλαγής καθορίζουν τα εξής:
i)
κατάλληλες απαιτήσεις εξασφάλισης σε συνάρτηση με το ποσό του ανοίγματος,
ii)
την ικανότητα ταχείας ρευστοποίησης της εξασφάλισης,
iii)
την ικανότητα αντικειμενικού προσδιορισμού μιας τιμής ή αγοραίας αξίας,
iv)
τη συχνότητα με την οποία μπορεί να προσδιοριστεί άμεσα η αξία της εξασφάλισης, ιδίως με επαγγελματική εκτίμηση ή αποτίμηση,
v)
τη μεταβλητότητα ή μια ενδεικτική μεταβλητή για την μεταβλητότητα της αξίας της εξασφάλισης,
ζ)
κατά την αποτίμηση και την αναπροσαρμογή αξίας τα ιδρύματα λαμβάνουν πλήρως υπόψη κάθε επιδείνωση ή παλαίωση της εξασφάλισης, αποδίδοντας ιδιαίτερη προσοχή στις επιπτώσεις που έχει η πάροδος του χρόνου στις εξασφαλίσεις των οποίων η αξία τους επηρεάζεται από τη μόδα ή από συγκεκριμένες ημερομηνίες,
η)
τα ιδρύματα έχουν δικαίωμα φυσικής επιθεώρησης της εξασφάλισης. Διαθέτουν επίσης πολιτικές και διαδικασίες για την άσκηση του δικαιώματος αυτού,
θ)
η εξασφάλιση καλύπτεται επαρκώς από ασφάλιση του κινδύνου ζημιών και τα ιδρύματα διαθέτουν διαδικασίες για τον σχετικό έλεγχο.
Άρθρο 211
Απαιτήσεις για την αντιμετώπιση των ανοιγμάτων από συναλλαγές χρηματοδοτικής μίσθωσης ως εξασφαλισμένων ανοιγμάτων
Τα ιδρύματα αντιμετωπίζουν τα ανοίγματα από συναλλαγές χρηματοδοτικής μίσθωσης ως ανοίγματα εξασφαλισμένα με το είδος του εκμισθούμενου περιουσιακού στοιχείου εφόσον πληρούνται οι ακόλουθες προϋποθέσεις:
α)
πληρούνται οι προϋποθέσεις των άρθρων 208 ή 210, κατά περίπτωση, για την αναγνώριση του είδους περιουσιακού στοιχείου που εκμισθώνεται ως αποδεκτή εξασφάλιση,
β)
ο εκμισθωτής διαθέτει αποτελεσματικό πλαίσιο διαχείρισης των κινδύνων και κατάλληλης παρακολούθησης της αξίας της εξασφάλισης όσον αφορά την χρήση του εκμισθούμενου περιουσιακού στοιχείου, την τοποθεσία του, την παλαιότητά του και την προγραμματισμένη διάρκεια χρήσης του,
γ)
ο εκμισθωτής έχει νόμιμη κυριότητα επί του περιουσιακού στοιχείου και την ικανότητα να ασκήσει τα δικαιώματα κυριότητάς του σε εύθετο χρόνο,
δ)
εφόσον δεν έχει ήδη προσδιοριστεί κατά τον υπολογισμό του LGD, η διαφορά μεταξύ της αξίας του ανεξόφλητου ποσού και της αγοραίας αξίας της εξασφάλισης δεν είναι τόσο μεγάλη ώστε να οδηγεί σε υπερεκτίμηση της μείωσης κινδύνου που αποδίδεται στο εκμισθούμενο περιουσιακό στοιχείο.
Άρθρο 212
Απαιτήσεις για άλλες μορφές χρηματοδοτούμενης πιστωτικής προστασίας
1. Οι καταθέσεις μετρητών ή μέσα εξομοιούμενα με μετρητά που τηρούνται σε τρίτο ίδρυμα είναι αποδεκτές για την αντιμετώπιση που ορίζεται στο άρθρο 232 παράγραφος 1, εφόσον πληρούνται οι κατωτέρω προϋποθέσεις:
α)
η απαίτηση του πιστούχου έναντι του τρίτου ιδρύματος ενεχυριάζεται ανοικτά ή εκχωρείται στο δανειοδοτικό ίδρυμα, η δε ενεχυρίαση ή εκχώρηση είναι νομικώς αποτελεσματική και εκτελεστή σε όλες τις χώρες που έχουν δικαιοδοσία και δεν υπόκειται σε αίρεση ή ανάκληση,
β)
η ενεχυρίαση ή εκχώρηση κοινοποιείται στο τρίτο ίδρυμα,
γ)
ως αποτέλεσμα της ανωτέρω κοινοποίησης, το τρίτο ίδρυμα δεν μπορεί να πραγματοποιεί πληρωμές παρά μόνο στο δανειοδοτικό ίδρυμα ή σε άλλα μέρη και μόνο με την προηγούμενη συγκατάθεση του δανειοδοτικού ιδρύματος.
2. Τα ασφαλιστήρια συμβόλαια ζωής που έχουν ενεχυριαστεί στο δανειοδοτικό ίδρυμα αναγνωρίζονται ως αποδεκτή εξασφάλιση εφόσον πληρούνται οι κατωτέρω προϋποθέσεις:
α)
το ασφαλιστήριο συμβόλαιο ζωής ενεχυριάζεται ανοικτά ή εκχωρείται στο δανειοδοτικό ίδρυμα,
β)
η ενεχυρίαση ή εκχώρηση κοινοποιείται στην επιχείρηση που παρέχει την ασφάλιση ζωής, η οποία, ως αποτέλεσμα της κοινοποίησης αυτής, δεν δύναται να καταβάλει ποσά που οφείλονται βάσει του ασφαλιστηρίου χωρίς την προηγούμενη συγκατάθεση του δανειοδοτικού ιδρύματος,
γ)
το δανειοδοτικό ίδρυμα έχει το δικαίωμα να καταγγείλει το ασφαλιστήριο συμβόλαιο και να λάβει την αξία εξαγοράς σε περίπτωση αθέτησης του δανειολήπτη,
δ)
το δανειοδοτικό ίδρυμα ενημερώνεται από τον κάτοχο του συμβολαίου για κάθε περίπτωση μη πληρωμής στο πλαίσιο του ασφαλιστηρίου συμβολαίου ζωής,
ε)
η πιστωτική προστασία παρέχεται για όλη τη διάρκεια του δανείου. Σε περίπτωση που αυτό δεν είναι δυνατό, επειδή το ασφαλιστήριο συμβόλαιο λήγει πριν από την λήξη της σύμβασης δανείου, το ίδρυμα θα διασφαλίζει ότι οι χρηματορροές που προκύπτουν από το ασφαλιστήριο συμβόλαιο θα χρησιμεύσουν στο ίδρυμα ως εξασφάλιση μέχρι τη λήξη της σύμβασης δανείου,
στ)
το ενέχυρο ή η εκχώρηση είναι νομικώς αποτελεσματικά και εκτελεστά σε όλες τις χώρες που έχουν δικαιοδοσία την στιγμή της σύναψης της σύμβασης δανείου,
ζ)
η αξία εξαγοράς δηλώνεται από την εταιρεία που παρέχει την ασφάλεια ζωής και δεν μπορεί να μειωθεί,
η)
η αξία εξαγοράς πρέπει να καταβληθεί από την εταιρεία που παρέχει την ασφάλεια ζωής σε εύθετο χρόνο κατόπιν αιτήματος,
(i)
η αξία εξαγοράς δεν μπορεί να ζητηθεί χωρίς την προηγούμενη συγκατάθεση του ιδρύματος,
ι)
η εταιρεία που παρέχει την ασφάλεια ζωής υπόκειται στην οδηγία 2009/138/ΕΚ ή υπόκειται σε εποπτεία από αρμόδια αρχή τρίτης χώρας, η οποία εφαρμόζει εποπτικές και κανονιστικές ρυθμίσεις τουλάχιστον ισοδύναμες με εκείνες που ισχύουν στην Ένωση.
Ενοτητα 2
M η χρηματοδοτουμενη πιστωτικη προστασια και συμβασεις μορφης credit linked notes
Άρθρο 213
Κοινές απαιτήσεις για τις εγγυήσεις και τα πιστωτικά παράγωγα
1. Με την επιφύλαξη του άρθρου 214 παράγραφος 1, η πιστωτική προστασία που απορρέει από εγγύηση ή πιστωτικό παράγωγο αναγνωρίζεται ως αποδεκτή μη χρηματοδοτούμενη πιστωτική προστασία εφόσον πληρούνται οι ακόλουθες προϋποθέσεις:
α)
η πιστωτική προστασία είναι άμεση,
β)
η έκταση της πιστωτικής προστασίας είναι σαφώς και αμετάκλητα καθορισμένη,
γ)
η σύμβαση πιστωτικής προστασίας δεν περιέχει καμία ρήτρα της οποίας η τήρηση είναι εκτός του ελέγχου του δανειοδότη και η οποία:
i)
θα επέτρεπε στον πάροχο της προστασίας να την καταγγείλει μονομερώς,
ii)
θα αύξανε το πραγματικό κόστος της προστασίας σε περίπτωση επιδείνωσης της πιστωτικής ποιότητας του καλυπτόμενου ανοίγματος,
iii)
θα μπορούσε να απαλλάξει τον πάροχο της προστασίας από την υποχρέωση να πραγματοποιήσει σε εύθετο χρόνο τις πληρωμές εάν ο αρχικός οφειλέτης δεν καταβάλει τις οφειλόμενες πληρωμές ή εάν η σύμβαση μίσθωσης έχει λήξει για τους σκοπούς αναγνώρισης της εγγυημένης υπολειμματικής αξίας δυνάμει του άρθρου 134 παράγραφος 7 και του άρθρου 166 παράγραφος 4,
iv)
θα επέτρεπε στον πάροχο της πιστωτικής προστασίας να μειώσει τη ληκτότητά της,
δ)
η σύμβαση πιστωτικής προστασίας είναι νομικώς αποτελεσματική και εκτελεστή σε όλες τις χώρες που έχουν δικαιοδοσία την στιγμή της σύναψης της σύμβασης δανείου.
2. Το ίδρυμα αποδεικνύει στην αρμόδια αρχή ότι διαθέτει συστήματα για τη διαχείριση κάθε δυνητικής συγκέντρωσης κινδύνου από τις εγγυήσεις και τα πιστωτικά παράγωγα που χρησιμοποιεί. Το ίδρυμα είναι σε θέση να αποδεικνύει επαρκώς στις αρμόδιες αρχές τον τρόπο με τον οποίο η στρατηγική του όσον αφορά τη χρήση πιστωτικών παράγωγων και εγγυήσεων αλληλεπιδρά με τη διαχείριση του συνολικού του προφίλ κινδύνου.
3. Ένα ίδρυμα εκπληρώνει όλες τις συμβατικές και κανονιστικές απαιτήσεις και λαμβάνει όλα τα αναγκαία μέτρα για να εξασφαλίσει ότι μπορεί να επικαλεσθεί τη μη χρηματοδοτούμενη πιστωτική προστασία βάσει της νομοθεσίας που εφαρμόζεται στα δικαιώματά του από αυτή την πιστωτική προστασία.
Ένα ίδρυμα έχει προβεί σε επαρκή νομική εξέταση που επιβεβαίωσε ότι η μη χρηματοδοτούμενη πιστωτική προστασία είναι εκτελεστή σε όλες τις χώρες που έχουν δικαιοδοσία. Προβαίνει κατά περίπτωση σε νέα νομική εξέταση για να επιβεβαιώσει ότι οι συμβάσεις εξακολουθούν να είναι εκτελεστές.
Άρθρο 214
Αντεγγυήσεις του κράτους και άλλων οντοτήτων του δημόσιου τομέα
1. Τα ιδρύματα μπορούν να αντιμετωπίσουν τα ανοίγματα που αναφέρονται στην παράγραφο 2 ως καλυπτόμενα από εγγύηση που παρέχεται από τις οντότητες που παρατίθενται στην εν λόγω παράγραφο εφόσον πληρούνται οι ακόλουθες προϋποθέσεις:
α)
η αντεγγύηση καλύπτει όλα τα στοιχεία πιστωτικού κινδύνου της απαίτησης,
β)
τόσο η αρχική εγγύηση όσο και η αντεγγύηση πληρούν τις απαιτήσεις του άρθρου 213 και του άρθρου 215 παράγραφος 1 για τις εγγυήσεις, με μόνη εξαίρεση ότι η αντεγγύηση μπορεί να μην είναι άμεση,
γ)
η παρεχόμενη κάλυψη είναι αποτελεσματική και κανένα ιστορικό δεδομένο δεν υποδηλώνει ότι η κάλυψη που παρέχει η αντεγγύηση δεν είναι στην πραγματικότητα ισοδύναμη με εκείνη της άμεσης εγγύησης της εν λόγω οντότητας.
2. Η αντιμετώπιση που καθορίζεται στην παράγραφο 1 εφαρμόζεται για ανοίγματα που προστατεύονται από εγγύηση η οποία είναι αντεγγυημένη από οποιαδήποτε από τις κατωτέρω οντότητες:
α)
μια κεντρική κυβέρνηση ή κεντρική τράπεζα,
β)
μια περιφερειακή κυβέρνηση ή τοπική αρχή,
γ)
μια οντότητα του δημοσίου τομέα, οι απαιτήσεις έναντι της οποίας αντιμετωπίζονται ως απαιτήσεις έναντι της κεντρικής κυβέρνησης σύμφωνα με το άρθρο 116 παράγραφος 4,
δ)
μια πολυμερή τράπεζα ανάπτυξης ή έναν διεθνή οργανισμό, όπου εφαρμόζεται συντελεστής στάθμισης κινδύνου 0 % δυνάμει ή λόγω του άρθρου 117 παράγραφος 2 και του άρθρου 118 αντίστοιχα,
ε)
μια οντότητα του δημόσιου τομέα οι απαιτήσεις έναντι της οποίας αντιμετωπίζονται σύμφωνα με το άρθρο 116 παράγραφοι 1 και 2.
3. Τα ιδρύματα εφαρμόζουν την αντιμετώπιση που προβλέπεται στην παράγραφο 1 επίσης για άνοιγμα που δεν καλύπτεται από αντεγγύηση των αναφερομένων στην παράγραφο 2 οντοτήτων, εφόσον η αντεγγύηση του ανοίγματος, με τη σειρά της, προστατεύεται ευθέως από εγγύηση μίας εκ των αναφερόμενων οντοτήτων και πληρούνται οι προϋποθέσεις της παραγράφου 1.
Άρθρο 215
Συμπληρωματικές απαιτήσεις για την αναγνώριση των εγγυήσεων
1. Οι εγγυήσεις αναγνωρίζονται ως αποδεκτή μη χρηματοδοτούμενη πιστωτική προστασία εφόσον πληρούνται οι προϋποθέσεις του άρθρου 213 και όλες οι ακόλουθες προϋποθέσεις:
α)
αμέσως μετά την αθέτηση ή τη μη πληρωμή που ενεργοποιεί την εγγύηση, το δανειοδοτικό ίδρυμα έχει το δικαίωμα να ενάγει τον εγγυητή εντός της προβλεπόμενης προθεσμίας και να ζητήσει την καταβολή κάθε ποσού που οφείλεται βάσει της απαίτησης για την οποία παρέχεται η προστασία και η καταβολή από τον εγγυητή δεν υπόκειται σε ένσταση κατά του δανειοδοτικού ιδρύματος προκειμένου να στραφεί πρώτα κατά του οφειλέτη.
Σε περίπτωση μη χρηματοδοτούμενης πιστωτικής προστασίας που καλύπτει ενυπόθηκα δάνεια κατοικίας, οι απαιτήσεις του άρθρου 213 παράγραφος 1 στοιχείο γ) σημείο iii), και του πρώτου εδαφίου του παρόντος στοιχείου, πρέπει να πληρούνται μόνο εντός 24 μηνών,
β)
η εγγύηση αποτελεί ρητή και γραπτώς τεκμηριωμένη υποχρέωση που αναλαμβάνει ο εγγυητής,
γ)
να πληρούται μία από τις εξής προϋποθέσεις:
i)
η εγγύηση καλύπτει όλα τα είδη πληρωμών που αναμένεται να πραγματοποιήσει ο οφειλέτης για την εκπλήρωση της απαίτησης,
ii)
εάν ορισμένα είδη πληρωμών εξαιρούνται από την εγγύηση το δανειοδοτικό ίδρυμα έχει προσαρμόσει την αξία της εγγύησης για να ληφθεί υπόψη ο περιορισμός της κάλυψης.
2. Στην περίπτωση των εγγυήσεων που παρέχονται στο πλαίσιο συστημάτων αμοιβαίων εγγυήσεων ή των εγγυήσεων που παρέχονται ή καλύπτονται από την αντεγγύηση των οντοτήτων που απαριθμούνται στο άρθρο 214 παράγραφος 2, θεωρείται ότι οι απαιτήσεις του στοιχείου α) της παραγράφου 1 του παρόντος άρθρου ικανοποιούνται εάν πληρούται μία από τις ακόλουθες προϋποθέσεις:
α)
το δανειοδοτικό ίδρυμα έχει το δικαίωμα να λάβει σε εύθετο χρόνο από τον εγγυητή προσωρινή πληρωμή που πληροί αμφότερες τις ακόλουθες προϋποθέσεις:
i)
αντιπροσωπεύει μια ανθεκτική εκτίμηση του ποσού ζημίας, περιλαμβανομένης της ζημίας από τη μη πληρωμή τόκων και από τα άλλη είδη πληρωμών που υποχρεούται να πραγματοποιήσει ο πιστούχος, την οποία είναι πιθανό να υποστεί το δανειοδοτικό ίδρυμα,
ii)
είναι αναλογική προς την κάλυψη που παρέχει η εγγύηση,
β)
το δανειοδοτικό ίδρυμα μπορεί να αποδείξει επαρκώς στις αρμόδιες αρχές ότι τα αποτελέσματα της εγγύησης, που θα καλύπτουν επίσης τη ζημία από τη μη πληρωμή τόκων και άλλων πληρωμών που υποχρεούται να πραγματοποιήσει ο πιστούχος, δικαιολογούν τέτοια αντιμετώπιση.
Άρθρο 216
Συμπληρωματικές απαιτήσεις για τα πιστωτικά παράγωγα
1. Τα πιστωτικά παράγωγα αναγνωρίζονται ως αποδεκτή μη χρηματοδοτούμενη πιστωτική προστασία εφόσον πληρούνται οι προϋποθέσεις του άρθρου 213 και οι ακόλουθες προϋποθέσεις:
α)
τα πιστωτικά γεγονότα που προβλέπονται στη σύμβαση που διέπει το πιστωτικό παράγωγο περιλαμβάνουν:
i)
τη μη πληρωμή των ποσών που οφείλονται δυνάμει των όρων της υποκείμενης πιστωτικής υποχρέωσης με περίοδο χάριτος ίση ή μικρότερη από εκείνη της υποκείμενης πιστωτικής υποχρέωσης,
ii)
την πτώχευση, αφερεγγυότητα ή αδυναμία του οφειλέτη να πληρώσει τα χρέη του, ή την αδυναμία του ή την εκ μέρους του γραπτή παραδοχή της αδυναμίας του να πληρώσει γενικά τα ληξιπρόθεσμα χρέη του, και άλλα ανάλογα γεγονότα,
iii)
την αναδιάρθρωση της υποκείμενης πιστωτικής υποχρέωσης με διαγραφή ή αναδιάταξη του κεφαλαίου, των τόκων ή των προμηθειών που έχει ως αποτέλεσμα ζημία από αθέτηση πιστωτικής υποχρέωσης,
β)
εάν τα πιστωτικά παράγωγα επιτρέπουν το διακανονισμό με μετρητά:
i)
τα ιδρύματα διαθέτουν άρτια διαδικασία αποτίμησης για την αξιόπιστη εκτίμηση της ζημίας,
ii)
η προθεσμία αποτίμησης της υποκείμενης πιστωτικής υποχρέωσης μετά το πιστωτικό γεγονός ορίζεται σαφώς,
γ)
εάν είναι αναγκαίο για το διακανονισμό να έχει ο αγοραστής της προστασίας το δικαίωμα και την ικανότητα να μεταβιβάσει την υποκείμενη πιστωτική υποχρέωση στον πάροχο της προστασίας, οι όροι της υποκείμενης πιστωτικής υποχρέωσης προβλέπουν ότι τα μέρη δεν μπορούν να αρνούνται χωρίς βάσιμους λόγους τη συναίνεση που απαιτείται για τη μεταβίβαση αυτή,
δ)
η ταυτότητα των μερών που είναι υπεύθυνα να διαπιστώσουν εάν επήλθε ένα πιστωτικό γεγονός καθορίζεται με σαφήνεια,
ε)
η διαπίστωση ενός πιστωτικού γεγονότος δεν είναι αποκλειστική αρμοδιότητα του παρόχου προστασίας,
στ)
ο αγοραστής της προστασίας έχει το δικαίωμα ή την ικανότητα να πληροφορεί τον πάροχο της προστασίας ότι επήλθε ένα πιστωτικό γεγονός.
Εάν τα πιστωτικά γεγονότα δεν περιλαμβάνουν την αναδιάρθρωση της υποκείμενης πιστωτικής υποχρέωσης σύμφωνα με το σημείο iii) του στοιχείου α), η πιστωτική προστασία μπορεί ωστόσο να είναι αποδεκτή, με την προϋπόθεση ότι θα μειωθεί η αξία της σύμφωνα με το άρθρο 233 παράγραφος 2.
2. Τυχόν αναντιστοιχία μεταξύ της υποκείμενης πιστωτικής υποχρέωσης και της υποχρέωσης αναφοράς του πιστωτικού παράγωγου ή της αξίας του παραδοτέου μέσου ή μεταξύ της υποκείμενης πιστωτικής υποχρέωσης και της υποχρέωσης που χρησιμοποιείται για να διαπιστωθεί εάν επήλθε ένα πιστωτικό γεγονός, επιτρέπεται μόνο εάν πληρούνται οι ακόλουθες προϋποθέσεις:
α)
η υποχρέωση αναφοράς ή η υποχρέωση που χρησιμοποιείται για να διαπιστωθεί εάν επήλθε ένα πιστωτικό γεγονός της αυτής τάξεως (pari passu) ή έχει χαμηλότερη εξοφλητική προτεραιότητα με την υποκείμενη υποχρέωση και
β)
η υποκείμενη υποχρέωση και η υποχρέωση αναφοράς ή η υποχρέωση που χρησιμοποιείται για να προσδιοριστεί εάν επήλθε ένα πιστωτικό γεγονός, προέρχονται από τον ίδιο οφειλέτη και υπάρχουν εκτελεστές ρήτρες σταυροειδούς αθέτησης υποχρέωσης (cross-default) ή σταυροειδούς πρόωρης εξόφλησης (cross-acceleration).
Άρθρο 217
Απαιτήσεις για να είναι δυνατή η αντιμετώπιση που προβλέπεται στο άρθρο 153 παράγραφος 3
1. Προκειμένου να είναι δυνατή η αντιμετώπιση που περιγράφεται στο άρθρο 153 παράγραφος 3, η πιστωτική προστασία που απορρέει από εγγύηση ή πιστωτικό παράγωγο πρέπει να πληροί τις ακόλουθες προϋποθέσεις:
α)
η υποκείμενη υποχρέωση είναι σε ένα από τα κατωτέρω ανοίγματα:
i)
επιχειρηματικό άνοιγμα όπως αναφέρεται στο άρθρο 147, με εξαίρεση ασφαλιστικές και αντασφαλιστικές επιχειρήσεις,
ii)
άνοιγμα έναντι περιφερειακής κυβέρνησης, τοπικής αρχής ή οντότητας του δημόσιου τομέα που δεν αντιμετωπίζεται ως άνοιγμα έναντι κεντρικής κυβέρνησης ή κεντρικής τράπεζας σύμφωνα με το άρθρο 147,
iii)
άνοιγμα έναντι ΜΜΕ, χαρακτηριζόμενο ως άνοιγμα λιανικής σύμφωνα με το άρθρο 147 παράγραφος 5,
β)
οι υποκείμενοι πιστούχοι δεν είναι μέλη του ιδίου ομίλου επιχειρήσεων με τον πάροχο της προστασίας,
γ)
το άνοιγμα αντισταθμίζεται με ένα από τα ακόλουθα μέσα:
i)
μη χρηματοδοτούμενα πιστωτικά παράγωγα μεμονωμένου πιστούχου ή εγγυήσεις μεμονωμένου πιστούχου,
ii)
προϊόντα κάλυψης κινδύνου πρώτης αθέτησης σε σύνολο ανοιγμάτων,
iii)
προϊόντα κάλυψης κινδύνου νιοστής αθέτησης σε σύνολο ανοιγμάτων,
δ)
η πιστωτική προστασία πληροί τις προϋποθέσεις των άρθρων 213, 215 και 216, κατά περίπτωση,
ε)
ο συντελεστής στάθμισης που συνδέεται με το άνοιγμα προ της εφαρμογής της αντιμετώπισης που καθορίζεται στο άρθρο 153 παράγραφος 3, δεν λαμβάνει υπόψη καμία πιστωτική προστασία,
στ)
ένα πιστωτικό ίδρυμα έχει το δικαίωμα και την προσδοκία να πληρωθεί από τον πάροχο πιστωτικής προστασίας χωρίς να πρέπει να κάνει χρήση ένδικων μέσων κατά του αντισυμβαλλομένου για την πληρωμή. Στο μέτρο του δυνατού, το ίδρυμα λαμβάνει μέτρα προκειμένου να ικανοποιηθεί ότι ο πάροχος πιστωτικής προστασίας είναι διατεθειμένος να πληρώσει αμέσως σε περίπτωση που επέλθει ένα πιστωτικό γεγονός,
ζ)
η αγορασθείσα πιστωτική προστασία απορροφά όλες τις πιστωτικές ζημίες που πραγματοποιήθηκαν επί του αντισταθμισμένου ανοίγματος εξαιτίας πιστωτικών γεγονότων που συνέβησαν και προβλέπονται στη σύμβαση,
η)
εάν η διάρθρωση πληρωμής της πιστωτικής προστασίας προβλέπει τον φυσικό διακανονισμό τότε υφίσταται ασφάλεια δικαίου όσον αφορά την δυνατότητα παράδοσης ενός δανείου, ομολόγου ή ενδεχόμενης υποχρέωσης,
θ)
εάν ένα ίδρυμα προτίθεται να παραδώσει μια υποχρέωση διαφορετική από το υποκείμενο άνοιγμα τότε διασφαλίζει ότι η παραδοτέα υποχρέωση είναι αρκούντως ρευστή ώστε το ίδρυμα να δύναται να την αγοράσει προς παράδοση σύμφωνα με τα όσα ορίζονται στη σύμβαση,
ι)
οι όροι των διακανονισμών πιστωτικής προστασίας επιβεβαιώνονται νομότυπα γραπτώς τόσο από τον πάροχο πιστωτικής προστασίας και το ίδρυμα,
ια)
τα ιδρύματα εφαρμόζουν διεργασία για τον εντοπισμό υπέρμετρης συσχέτισης μεταξύ της φερεγγυότητας ενός παρόχου προστασίας και του πιστούχου του υποκείμενου ανοίγματος λόγω του ότι η επίδοσή τους εξαρτάται από κοινούς παράγοντες πέραν του συστημικού παράγοντα κινδύνου,
ιβ)
σε περίπτωση προστασίας έναντι κινδύνου απομείωσης της αξίας, ο πωλητής των αγορασθέντων εισπρακτέων δεν ανήκει στον ίδιο όμιλο επιχειρήσεων με τον πάροχο της προστασίας.
2. Για τους σκοπούς του στοιχείου γ) σημείο ii) της παραγράφου 1, τα ιδρύματα εφαρμόζουν την αντιμετώπιση που προβλέπεται στο άρθρο 153 παράγραφος 3 στο στοιχείο ενεργητικού της ομάδας που έχει το χαμηλότερο σταθμισμένο ποσό ανοίγματος.
3. Για τους σκοπούς του στοιχείου γ) σημείο ii) της παραγράφου 1, η αποκτώμενη προστασία είναι επιλέξιμη να υπαχθεί στο εν λόγω πλαίσιο μόνον εφόσον έχει αποκτηθεί αποδεκτή προστασία (n-1) από τον κίνδυνο αθέτησης ή το (n-1) των περιουσιακών στοιχείων του συνόλου ανοιγμάτων είναι ήδη σε κατάσταση αθέτησης. Σε αυτή την περίπτωση, τα ιδρύματα εφαρμόζουν την αντιμετώπιση που προβλέπεται στο άρθρο 153 παράγραφος 3 στο στοιχείο ενεργητικού της ομάδας που έχει το χαμηλότερο σταθμισμένο ποσό ανοίγματος.
Τμημα 4
Υπολογισμός των αποτελεσμάτων της μείωσης κινδύνου
Ενότητα 1
Χρηματοδοτούμενη πιστωτική προστασία
Άρθρο 218
Ομόλογα συνδεδεμένα με τον πιστωτικό κίνδυνο υποκείμενου μέσου
Οι επενδύσεις σε ομόλογα συνδεδεμένα με τον πιστωτικό κίνδυνο υποκείμενου μέσου που εκδίδονται από το δανειοδοτικό ίδρυμα μπορούν να αντιμετωπίζονται ως εξασφαλίσεις με χρηματικά διαθέσιμα για τους σκοπούς του υπολογισμού των αποτελεσμάτων της χρηματοδοτούμενης πιστωτικής προστασίας σύμφωνα με την παρούσα Ενότητα, εφόσον η συμφωνία ανταλλαγής κινδύνου αθέτησης που ενσωματώνεται στο ανωτέρω ομόλογο αναγνωρίζεται ως αποδεκτή μη χρηματοδοτούμενη πιστωτική προστασία. Για να διευκρινιστεί εάν η συμφωνία ανταλλαγής κινδύνου αθέτησης που ενσωματώνεται στο ανωτέρω ομόλογο αναγνωρίζεται ως αποδεκτή μη χρηματοδοτούμενη πιστωτική προστασία, το ίδρυμα πρέπει να εξετάσει εάν πληρούνται οι προϋποθέσεις του άρθρου 194 παράγραφος 6 στοιχείο γ).
Άρθρο 219
Συμψηφισμός εντός ισολογισμού
Τα δάνεια και οι καταθέσεις που τηρούνται στο δανειοδοτικό ίδρυμα και υπόκεινται σε συμψηφισμό εντός ισολογισμού αντιμετωπίζονται από το ίδρυμα αυτό ως εξασφαλίσεις με χρηματικά διαθέσιμα για τους σκοπούς του υπολογισμού των αποτελεσμάτων της χρηματοδοτούμενης πιστωτικής προστασίας για τα εν λόγω δάνεια και τις καταθέσεις του δανειοδοτικού ιδρύματος που υπόκεινται σε συμψηφισμό εντός ισολογισμού και είναι εκφρασμένα στο ίδιο νόμισμα.
Άρθρο 220
Εφαρμογή της μεθόδου των εποπτικών συντελεστών προσαρμογής μεταβλητότητας ή της μεθόδου των εσωτερικών εκτιμήσεων προσαρμογής μεταβλητότητας για συμβάσεις-πλαίσια συμψηφισμού
1. Κατά τον υπολογισμό της «πλήρως προσαρμοσμένης αξίας ανοίγματος» (E*) για τα ανοίγματα που υπάγονται σε αποδεκτή σύμβαση-πλαίσιο συμψηφισμού που καλύπτει συναλλαγές επαναγοράς και/ή συναλλαγές δανειοδοσίας ή δανειοληψίας τίτλων και εμπορευμάτων ή άλλες συναλλαγές με όρους κεφαλαιαγοράς, τα ιδρύματα υπολογίζουν τις εφαρμοζόμενες προσαρμογές μεταβλητότητας είτε με τη μέθοδο των εποπτικών συντελεστών προσαρμογής μεταβλητότητας είτε με τη μέθοδο των εσωτερικών εκτιμήσεων προσαρμογής μεταβλητότητας, όπως αυτές παρουσιάζονται στα άρθρα 223 έως 226 για την αναλυτική μέθοδο χρηματοοικονομικών εξασφαλίσεων.
Η χρήση της μεθόδου των εσωτερικών εκτιμήσεων προσαρμογής μεταβλητότητας υπόκειται στις ίδιες προϋποθέσεις και απαιτήσεις που ισχύουν για την αναλυτική μέθοδο χρηματοοικονομικών εξασφαλίσεων.
2. Για τους σκοπούς του υπολογισμού της E*, τα ιδρύματα:
α)
υπολογίζουν την καθαρή θέση σε κάθε ομάδα τίτλων ή σε κάθε είδος εμπορεύματος αφαιρώντας το ποσό του σημείου ii) από το ποσό του σημείου i):
i)
συνολική αξία των τίτλων ή των εμπορευμάτων του ίδιου είδους που δίνονται σε δανεισμό, πωλούνται ή παραδίδονται δυνάμει της σύμβασης-πλαισίου,
ii)
συνολική αξία των τίτλων ή των εμπορευμάτων του ίδιου είδους που λαμβάνονται με δανεισμό, αγοράζονται ή παραλαμβάνονται δυνάμει της σύμβασης-πλαισίου συμψηφισμού,
β)
υπολογίζουν την καθαρή θέση σε κάθε νόμισμα, εκτός του νομίσματος διακανονισμού της σύμβασης-πλαισίου συμψηφισμού, αφαιρώντας το ποσό του σημείου ii) από το ποσό του σημείου i):
(i)
το άθροισμα της συνολικής αξίας των τίτλων στο σχετικό νόμισμα που δίνονται σε δανεισμό, πωλούνται ή παραδίδονται δυνάμει της σύμβασης-πλαισίου και του ποσού μετρητών στο νόμισμα αυτό που δίνεται σε δανεισμό ή μεταβιβάζεται δυνάμει της εν λόγω σύμβασης,
ii)
το άθροισμα της συνολικής αξίας των τίτλων στο σχετικό νόμισμα που λαμβάνονται με δανεισμό, αγοράζονται ή παραλαμβάνονται δυνάμει της σύμβασης -πλαισίου συμψηφισμού και του ποσού μετρητών στο νόμισμα αυτό που λαμβάνεται με δανεισμό ή παραλαμβάνεται δυνάμει της εν λόγω σύμβασης αυτής,
γ)
εφαρμόζουν την κατάλληλη προσαρμογή μεταβλητότητας για μια δεδομένη ομάδα τίτλων ή για μια ταμειακή θέση στην απόλυτη τιμή της καθαρής θετικής ή αρνητικής θέσης στους τίτλους της εν λόγω κατηγορίας,
δ)
εφαρμόζουν την προσαρμογή μεταβλητότητας λόγω κινδύνου συναλλάγματος (fx) στην καθαρή θετική ή αρνητική θέση σε κάθε νόμισμα εκτός του νομίσματος διακανονισμού της σύμβασης-πλαισίου συμψηφισμού.
3. Τα ιδρύματα υπολογίζουν το E* σύμφωνα με τον ακόλουθο τύπο:
όπου
Ei
=
η αξία ανοίγματος που θα εφαρμοζόταν σε κάθε χωριστό άνοιγμα i δυνάμει της σύμβασης που θα ίσχυε ελλείψει της πιστωτικής προστασίας, εάν τα ιδρύματα υπολογίζουν τα σταθμισμένα ποσά ανοιγμάτων δυνάμει της Τυποποιημένης Προσέγγισης ή εάν υπολογίζουν τα σταθμισμένα ποσά ανοιγμάτων και τα ποσά αναμενόμενης ζημίας δυνάμει της μεθόδου ΠΕΔ,
Ci
=
η αξία των τίτλων κάθε ομάδας ή εμπορευμάτων ίδιου είδους που λαμβάνονται με δανεισμό, αγοράζονται ή παραλαμβάνονται ή τα μετρητά που λαμβάνονται με δανεισμό ή παραλαμβάνονται για καθένα από τα ανοίγματα i,
=
η καθαρή θέση (θετική ή αρνητική) σε δεδομένη ομάδα τίτλων j,
=
η καθαρή θέση (θετική ή αρνητική) σε δεδομένο νόμισμα k εκτός του νομίσματος διακανονισμού της σύμβασης όπως αυτή υπολογίζεται σύμφωνα με το στοιχείο β) της παραγράφου 2,
=
η κατάλληλη προσαρμογή μεταβλητότητας για μια δεδομένη ομάδα τίτλων j,
=
η προσαρμογή μεταβλητότητας λόγω κινδύνου συναλλάγματος για το νόμισμα k.
4. Για τον υπολογισμό των σταθμισμένων ποσών ανοιγμάτων και των ποσών αναμενόμενης ζημίας για συναλλαγές επαναγοράς ή συναλλαγές δανειοδοσίας ή δανειοληψίας τίτλων και εμπορευμάτων ή άλλες συναλλαγές με όρους κεφαλαιαγοράς που καλύπτονται από συμβάσεις-πλαίσια συμψηφισμού, τα ιδρύματα χρησιμοποιούν την τιμή Ε* όπως υπολογίζεται δυνάμει της παραγράφου 3 ως την αξία ανοίγματος του ανοίγματος έναντι του αντισυμβαλλομένου που προκύπτει από τις συναλλαγές που υπάγονται στη σύμβαση-πλαίσιο συμψηφισμού για τους σκοπούς του άρθρου 113 δυνάμει της Τυποποιημένης Προσέγγισης ή του Κεφαλαίου 3 δυνάμει της ΠΕΔ.
5. Για τους σκοπούς των παραγράφων 2 και 3, ως «ομάδα τίτλων» νοούνται οι τίτλοι που εκδίδονται από την ίδια οντότητα, έχουν την ίδια ημερομηνία έκδοσης και την ίδια ληκτότητα και υπόκεινται στους ίδιους όρους και προϋποθέσεις και στις ίδιες περιόδους ρευστοποίησης που αναφέρονται στα άρθρα 224 και 225, κατά περίπτωση.
Άρθρο 221
Εφαρμογή της μεθόδου εσωτερικών υποδειγμάτων για συμβάσεις-πλαίσια συμψηφισμού
1. Με την επιφύλαξη της άδειας των αρμόδιων αρχών, αντί της μεθόδου των εποπτικών συντελεστών προσαρμογής μεταβλητότητας ή της μεθόδου των εσωτερικών εκτιμήσεων προσαρμογής μεταβλητότητας για τον υπολογισμό της πλήρως προσαρμοσμένης αξίας ανοίγματος (E*) που προκύπτει από την εφαρμογή αποδεκτής σύμβασης-πλαισίου συμψηφισμού που καλύπτει συναλλαγές επαναγοράς, συναλλαγές δανειοδοσίας ή δανειοληψίας τίτλων και εμπορευμάτων ή άλλες συναλλαγές με όρους κεφαλαιαγοράς εκτός των συναλλαγών σε παράγωγα, τα ιδρύματα δύνανται να χρησιμοποιούν μια μέθοδο που βασίζεται σε εσωτερικά υποδείγματα, η οποία λαμβάνει υπόψη τις συσχετίσεις μεταξύ των θέσεων σε τίτλους που υπάγονται σε σύμβαση-πλαίσιο συμψηφισμού, καθώς και την εμπορευσιμότητα των σχετικών μέσων.
2. Με την επιφύλαξη της άδειας των αρμόδιων αρχών, τα ιδρύματα μπορούν επίσης να χρησιμοποιήσουν τα εσωτερικά τους υποδείγματα για τις πράξεις δανεισμού σε λογαριασμό περιθωρίου ασφάλισης, εάν οι πράξεις καλύπτονται από διμερή σύμβαση-πλαίσιο συμψηφισμού που πληροί τις απαιτήσεις του κεφαλαίου 6 τμήμα 7.
3. Το ίδρυμα μπορεί να επιλέξει μια μέθοδο εσωτερικών υποδειγμάτων ανεξάρτητα από την επιλογή που έχει κάνει μεταξύ της Τυποποιημένης Προσέγγισης και της ΠΕΔ για τον υπολογισμό των σταθμισμένων ποσών των ανοιγμάτων. Ωστόσο, εάν το ίδρυμα επιθυμεί να χρησιμοποιήσει μια μέθοδο εσωτερικών υποδειγμάτων, πρέπει να την εφαρμόσει σε όλους τους αντισυμβαλλομένους και σε όλους τους τίτλους με την εξαίρεση των μη σημαντικών χαρτοφυλακίων, για τα οποία μπορεί να χρησιμοποιήσει τη μέθοδο των εποπτικών συντελεστών προσαρμογής μεταβλητότητας ή τη μέθοδο των εσωτερικών εκτιμήσεων προσαρμογής μεταβλητότητας σύμφωνα με το άρθρο 220.
Τα ιδρύματα που έχουν λάβει άδεια για ένα εσωτερικό υπόδειγμα διαχείρισης κινδύνου δυνάμει του τίτλου IV κεφάλαιο 5 μπορούν να χρησιμοποιούν τη μέθοδο των εσωτερικών υποδειγμάτων. Αν ένα ίδρυμα δεν έχει λάβει αυτή την άδεια, μπορεί ακόμα να υποβάλει αίτηση στις αρμόδιες αρχές για άδεια χρήσης μιας μεθόδου εσωτερικών υποδειγμάτων για τους σκοπούς του παρόντος άρθρου.
4. Οι αρμόδιες αρχές επιτρέπουν σε ένα ίδρυμα να χρησιμοποιεί μια μέθοδο εσωτερικών υποδειγμάτων μόνο εάν έχουν βεβαιωθεί ότι το σύστημα που χρησιμοποιεί το ίδρυμα για τη διαχείριση των κινδύνων από συναλλαγές που καλύπτονται από τη σύμβαση-πλαίσιο συμψηφισμού είναι εννοιολογικά άρτιο και εφαρμόζεται με ακεραιότητα, εφόσον πληροί τα ακόλουθα ποιοτικά κριτήρια:
α)
το εσωτερικό υπόδειγμα μέτρησης των κινδύνων που εφαρμόζεται για τον υπολογισμό της δυνητικής μεταβλητότητας των τιμών των σχετικών συναλλαγών είναι στενά ενταγμένο στη διαδικασία καθημερινής διαχείρισης κινδύνων του ιδρύματος και χρησιμοποιείται ως βάση για την αναφορά των αναλαμβανόμενων κινδύνων στα ανώτερα διοικητικά στελέχη του ιδρύματος,
β)
το ίδρυμα διαθέτει μονάδα ελέγχου κινδύνων που πληροί όλες τις κατωτέρω απαιτήσεις:
i)
είναι ανεξάρτητη από μονάδες με εκτελεστικές αρμοδιότητες και αναφέρει απευθείας στα ανώτερα διοικητικά στελέχη του ιδρύματος,
ii)
ευθύνεται για τον σχεδιασμό και τη λειτουργία του συστήματος διαχείρισης κινδύνων του ιδρύματος,
iii)
συντάσσει και αναλύει τις ημερήσιες αναφορές που προκύπτουν από το σύστημα μέτρησης και παρακολούθησης κινδύνων και τα κατάλληλα μέτρα που πρέπει να ληφθούν για την τήρηση των ορίων ανάληψης κινδύνων,
γ)
οι ημερήσιες αναφορές που συντάσσει η μονάδα ελέγχου κινδύνων εξετάζονται σε επίπεδο διοίκησης που έχει την αρμοδιότητα να αποφασίσει τη μείωση των θέσεων και του συνολικού αναλαμβανομένου κινδύνου,
δ)
το ίδρυμα διαθέτει επαρκές προσωπικό στην μονάδα ελέγχου κινδύνων με εμπειρία στη χρήση προηγμένων υποδειγμάτων,
ε)
το ίδρυμα έχει θεσπίσει διαδικασίες για την παρακολούθηση και την εξασφάλιση της τήρησης των εσωτερικών πολιτικών και των ελέγχων όσον αφορά τη συνολική λειτουργία του συστήματος διαχείρισης κινδύνων,
στ)
τα υποδείγματα του ιδρύματος είναι ποσοτικά επικυρωμένα στη μέτρηση των κινδύνων, η οποία αποδεικνύεται ιδίως με την σύγκριση των εκτιμήσεων με παρατηρηθήσες από το ίδρυμα τιμές (back testing) με βάση στοιχεία ενός τουλάχιστον έτους,
ζ)
το ίδρυμα εφαρμόζει αυστηρά σενάρια δοκιμών προσομοίωσης ακραίων καταστάσεων (stress testing) σε τακτική βάση, τα αποτελέσματα των οποίων εξετάζονται από τα ανώτερα διοικητικά στελέχη και λαμβάνονται υπόψη στις πολιτικές και τα όρια που αυτά καθορίζουν,
η)
το ίδρυμα διενεργεί, στο πλαίσιο διενέργειας εσωτερικού ελέγχου σε τακτική βάση, ανεξάρτητη αξιολόγηση του συστήματος διαχείρισης κινδύνων. Η επανεξέταση περιλαμβάνει τόσο τις δραστηριότητες των μονάδων με εκτελεστικές αρμοδιότητες και της μονάδας ελέγχου κινδύνων,
(i)
το ίδρυμα προβαίνει σε επανεξέταση του συστήματος διαχείρισης κινδύνων του τουλάχιστον ετησίως,
ι)
το εσωτερικό υπόδειγμα πληροί τις απαιτήσεις που προβλέπονται στο άρθρο 292 παράγραφοι 8 και 9 και στο άρθρο 294.
5. Το εσωτερικό υπόδειγμα μέτρησης κινδύνων ενός ιδρύματος λαμβάνει υπόψη επαρκώς τις κατηγορίες κινδύνου ώστε να καλύπτει όλους τους σημαντικούς κινδύνους που αυτό εκτίθεται.
Ένα ίδρυμα μπορεί να χρησιμοποιεί εμπειρικές συσχετίσεις εντός και μεταξύ των κατηγοριών κινδύνου εφόσον το σύστημα που χρησιμοποιεί για να μετρήσει τις συσχετίσεις αυτές είναι άρτιο και αξιόπιστο.
6. Τα ιδρύματα που χρησιμοποιούν τη μέθοδο εσωτερικών υποδειγμάτων υπολογίζουν το E* σύμφωνα με τον ακόλουθο τύπο:
όπου
Ei
=
η αξία ανοίγματος που θα εφαρμοζόταν σε κάθε χωριστό άνοιγμα στη σύμβαση-πλαίσιο ελλείψει της πιστωτικής προστασίας, εάν τα ιδρύματα υπολογίζουν τα σταθμισμένα ποσά ανοιγμάτων δυνάμει της τυποποιημένης προσέγγισης ή εάν υπολογίζουν τα σταθμισμένα ποσά ανοιγμάτων και τα ποσά αναμενόμενης ζημίας δυνάμει της μεθόδου ΠΕΔ,
Ci
=
η αξία των τίτλων που λαμβάνονται με δανεισμό, αγοράζονται ή παραλαμβάνονται ή των μετρητών που λαμβάνονται με δανεισμό ή παραλαμβάνονται για καθένα από αυτά τα ανοίγματα i.
Όταν υπολογίζουν σταθμισμένα ποσά ανοιγμάτων με χρήση εσωτερικών υποδειγμάτων, τα ιδρύματα χρησιμοποιούν τις εκτιμήσεις που παρέχει το υπόδειγμα για την προηγούμενη εργάσιμη ημέρα.
7. Ο υπολογισμός της δυνητικής μεταβολής της αξίας που αναφέρεται στην παράγραφο 6 πρέπει να πληροί τα ακόλουθα πρότυπα:
α)
πραγματοποιείται τουλάχιστον σε καθημερινή βάση,
β)
βασίζεται σε μονοκατάληκτο διάστημα εμπιστοσύνης 99 %,
γ)
βασίζεται σε περίοδο ρευστοποίησης 5 ημερών, με την εξαίρεση των άλλων συναλλαγών εκτός των συναλλαγών επαναγοράς τίτλων ή των συναλλαγών δανειοδοσίας ή δανειοληψίας τίτλων, για τις οποίες χρησιμοποιείται περίοδος ρευστοποίησης 10 ημερών,
δ)
βασίζεται σε πραγματική ιστορική περίοδο παρατήρησης ενός έτους τουλάχιστον, εκτός εάν δικαιολογείται μικρότερη περίοδος παρατήρησης λόγω σημαντικής αύξησης της μεταβλητότητας τιμών,
ε)
τα δεδομένα που χρησιμοποιούνται για τον υπολογισμό ενημερώνονται κάθε τρεις μήνες.
Εάν ένα ίδρυμα έχει μια συναλλαγή επαναγοράς τίτλων, συναλλαγή δανειοδοσίας ή δανειοληψίας τίτλων ή εμπορευμάτων και μια πράξη δανεισμού σε λογαριασμό περιθωρίου ασφάλισης ή παρόμοια συναλλαγή ή συμψηφιστικό σύνολο που πληροί τα κριτήρια που ορίζονται στο άρθρο 285 παράγραφοι 2, 3 και 4, η ελάχιστη περίοδος διακράτησης ευθυγραμμίζεται με την περίοδο κινδύνου περιθωρίου που εφαρμόζεται δυνάμει των εν λόγω παραγράφων, σε συνδυασμό με το άρθρο 285 παράγραφος 5.
8. Για τον υπολογισμό των σταθμισμένων ποσών ανοιγμάτων και των ποσών αναμενόμενης ζημίας για συναλλαγές επαναγοράς ή συναλλαγές δανειοδοσίας ή δανειοληψίας τίτλων και εμπορευμάτων ή άλλες συναλλαγές με όρους κεφαλαιαγοράς που καλύπτονται από συμβάσεις-πλαίσια συμψηφισμού, τα ιδρύματα χρησιμοποιούν την τιμή Ε* όπως υπολογίζεται δυνάμει της παραγράφου 6 ως την αξία ανοίγματος του ανοίγματος έναντι του αντισυμβαλλομένου που προκύπτει από τις συναλλαγές που υπάγονται στη σύμβαση-πλαίσιο συμψηφισμού για τους σκοπούς του άρθρου 113 δυνάμει της τυποποιημένης τροσέγγισης ή του κεφαλαίου 3 δυνάμει της ΠΕΔ.
9. Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων προκειμένου να διευκρινίσει τα εξής:
α)
τί αποτελεί μη σημαντικό χαρτοφυλάκιο για τους σκοπούς της παραγράφου 3,
β)
τα κριτήρια προσδιορισμού του κατά πόσο ένα εσωτερικό υπόδειγμα είναι άρτιο και εφαρμόζεται με ακεραιότητα για τους σκοπούς των παραγράφων 4 και 5 και των συμβάσεων-πλαισίων συμψηφισμού.
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή το αργότερο έως τις 31 Δεκεμβρίου 2015.
Ανατίθεται στην Επιτροπή η εξουσία να εγκρίνει τα ρυθμιστικά τεχνικά πρότυπα που προβλέπονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με τα άρθρα 10 έως 14 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
Άρθρο 222
Απλή μέθοδος χρηματοοικονομικών εξασφαλίσεων
1. Τα ιδρύματα μπορούν να χρησιμοποιούν την απλή μέθοδο χρηματοοικονομικών εξασφαλίσεων μόνο εάν υπολογίζουν τα σταθμισμένα ποσά ανοιγμάτων δυνάμει της τυποποιημένης προσέγγισης. Τα ιδρύματα δεν μπορούν να χρησιμοποιούν ταυτόχρονα την απλή μέθοδο χρηματοοικονομικών εξασφαλίσεων και την αναλυτική μέθοδο χρηματοοικονομικών εξασφαλίσεων, με εξαίρεση τους σκοπούς του άρθρου 148 παράγραφος 1 και του άρθρου 150 παράγραφος 1. Τα ιδρύματα δεν μπορούν να χρησιμοποιούν την εν λόγω εξαίρεση επιλεκτικά με σκοπό την μείωση των κεφαλαιακών απαιτήσεων ή επιλογή ευνοικότερου εποπτικού πλαισίου.
2. Σύμφωνα με την απλή μέθοδο χρηματοοικονομικών εξασφαλίσεων, τα ιδρύματα εφαρμόζουν στις αποδεκτές χρηματοοικονομικές εξασφαλίσεις αξία ίση με την αγοραία αξία τους όπως προσδιορίζεται σύμφωνα με το στοιχείο δ) του άρθρου 207 παράγραφος 4.
3. Τα ιδρύματα εφαρμόζουν στα τμήματα των αξιών ανοιγμάτων που εξασφαλίζονται με την αγοραία αξία της αποδεκτής εξασφάλισης τον συντελεστή στάθμισης κινδύνου που θα εφάρμοζαν δυνάμει του κεφαλαίου 2 εάν το δανειοδοτικό ίδρυμα είχε άμεσο άνοιγμα στο μέσο της εξασφάλισης. Για τον σκοπό αυτόν, η αξία ανοίγματος ενός εκτός ισολογισμού στοιχείου που παρατίθεται στο παράρτημα Ι ισούται με το 100 % της αξίας του στοιχείου αντί για την αξία του ανοίγματος που αναφέρεται στο άρθρο 111 παράγραφος 1.
Ο συντελεστής στάθμισης του τμήματος που καλύπτεται από την εξασφάλιση είναι τουλάχιστον 20 %, με την επιφύλαξη των παραγράφων 4 έως 6. Τα ιδρύματα εφαρμόζουν στο υπόλοιπο τμήμα της αξίας του ανοίγματος τον συντελεστή στάθμισης που θα εφάρμοζαν σε μη εξασφαλισμένο άνοιγμα έναντι του αντισυμβαλλόμενου δυνάμει του κεφαλαίου 2.
4. Τα ιδρύματα εφαρμόζουν συντελεστή στάθμισης κινδύνου 0 % στο εξασφαλισμένο τμήμα του ανοίγματος που προκύπτει από συναλλαγές επαναγοράς και συναλλαγές δανειοδοσίας ή δανειοληψίας τίτλων που πληρούν τα κριτήρια του άρθρου 227. Εάν ο αντισυμβαλλόμενος στη συναλλαγή δεν είναι βασικός συμμετέχων στην αγορά, τα ιδρύματα εφαρμόζουν συντελεστή στάθμισης 10 %.
5. Τα ιδρύματα εφαρμόζουν συντελεστή στάθμισης 0 %, εντός του ορίου κάλυψης από την εξασφάλιση, στις αξίες ανοίγματος που προσδιορίζονται σύμφωνα με το κεφάλαιο 6 για τα παράγωγα μέσα που απαριθμούνται στο παράρτημα ΙΙ και υπόκεινται σε καθημερινή αποτίμηση, εφόσον η εξασφάλιση συνίσταται σε μετρητά ή σε μέσα εξομοιούμενα με μετρητά και δεν υπάρχει αναντιστοιχία νομισμάτων.
Τα ιδρύματα εφαρμόζουν συντελεστή στάθμισης 10 %, εντός του ορίου κάλυψης από την εξασφάλιση, στις αξίες ανοίγματος παρόμοιων συναλλαγών που εξασφαλίζονται με χρεωστικούς τίτλους που εκδίδονται από κεντρικές κυβερνήσεις ή κεντρικές τράπεζες στις οποίες εφαρμόζεται συντελεστής στάθμισης 0 % σύμφωνα με το κεφάλαιο 2.
6. Για άλλες συναλλαγές εκτός από αυτές που αναφέρονται στις παραγράφους 4 και 5, τα ιδρύματα μπορούν να εφαρμόζουν συντελεστή στάθμισης 0 % εάν το άνοιγμα και η εξασφάλιση είναι εκφρασμένες στο ίδιο νόμισμα και πληρούται οποιαδήποτε από τις ακόλουθες προϋποθέσεις:
α)
η εξασφάλιση έχει μορφή κατάθεσης μετρητών ή μέσου εξομοιούμενου με μετρητά,
β)
η εξασφάλιση έχει μορφή χρεωστικών τίτλων που εκδίδονται από κεντρικές κυβερνήσεις ή κεντρικές τράπεζες στις οποίες εφαρμόζεται συντελεστής στάθμισης 0 % σύμφωνα με το άρθρο 114 και η αγοραία αξία της μειώνεται κατά 20 %.
7. Για τους σκοπούς των παραγράφων 5 και 6, οι χρεωστικοί τίτλοι που εκδίδονται από κεντρικές κυβερνήσεις ή κεντρικές τράπεζες περιλαμβάνουν:
α)
τους χρεωστικούς τίτλους που εκδίδονται από περιφερειακές κυβερνήσεις ή τοπικές αρχές τα ανοίγματα έναντι των οποίων αντιμετωπίζονται ως ανοίγματα έναντι της κεντρικής κυβέρνησης στη δικαιοδοσία της οποίας αυτές υπάγονται σύμφωνα με το άρθρο 115,
β)
τους χρεωστικούς τίτλους που εκδίδονται από πολυμερείς τράπεζες ανάπτυξης στις οποίες εφαρμόζεται συντελεστής στάθμισης κινδύνου 0 % σύμφωνα με το άρθρο 117 παράγραφος 2,
γ)
τους χρεωστικούς τίτλους που εκδίδονται από διεθνείς οργανισμούς στους οποίους εφαρμόζεται συντελεστής στάθμισης κινδύνου 0 % σύμφωνα με το άρθρο 118,
δ)
τους χρεωστικούς τίτλους που εκδίδονται από οντότητες του δημοσίου τομέα και που αντιμετωπίζονται ως ανοίγματα έναντι της κεντρικής κυβέρνησης σύμφωνα με το άρθρο 116 παράγραφος 4.
Άρθρο 223
Αναλυτική μέθοδος χρηματοοικονομικών εξασφαλίσεων
1. Προκειμένου να λάβουν υπόψη τη μεταβλητότητα των τιμών, όταν αποτιμούν χρηματοοικονομικές εξασφαλίσεις για τους σκοπούς της αναλυτικής μεθόδου χρηματοοικονομικών εξασφαλίσεων, τα ιδρύματα εφαρμόζουν προσαρμογές μεταβλητότητας στην αγοραία αξία της εξασφάλισης, σύμφωνα με όσα προβλέπονται στα άρθρα 224 έως 227.
Εάν η εξασφάλιση είναι εκφρασμένη σε νόμισμα άλλο από εκείνο του υποκείμενου ανοίγματος, στην κατάλληλη για την εξασφάλιση προσαρμογή μεταβλητότητας που υπολογίζεται σύμφωνα με τα άρθρα 224 έως 227 προστίθεται μια προσαρμογή που λαμβάνει υπόψη τη μεταβλητότητα των τιμών συναλλάγματος.
Στην περίπτωση των συναλλαγών σε εξωχρηματιστηριακά παράγωγα οι οποίες καλύπτονται από συμβάσεις συμψηφισμού που αναγνωρίζονται από τις αρμόδιες αρχές σύμφωνα με το κεφάλαιο 6, τα ιδρύματα εφαρμόζουν προσαρμογή μεταβλητότητας που αντικατοπτρίζει τη μεταβλητότητα των τιμών συναλλάγματος εάν υπάρχει αναντιστοιχία μεταξύ του νομίσματος της εξασφάλισης και του νομίσματος διακανονισμού. Ανεξάρτητα από τον αριθμό των νομισμάτων στις συναλλαγές που καλύπτονται από τη σύμβαση συμψηφισμού, εφαρμόζεται μία μόνο προσαρμογή μεταβλητότητας.
2. Τα ιδρύματα υπολογίζουν την προσαρμοσμένη για μεταβλητότητα αξία της εξασφάλισης (CVA) που πρέπει να λάβουν υπόψη ως εξής:
όπου:
C
=
η αξία της εξασφάλισης,
HC
=
η προσαρμογή μεταβλητότητας που είναι κατάλληλη για την εξασφάλιση, όπως υπολογίζεται δυνάμει των άρθρων 224 και 227,
Hfx
=
η προσαρμογή μεταβλητότητας που είναι κατάλληλη για την αναντιστοιχία νομισμάτων, όπως υπολογίζεται δυνάμει των άρθρων 224 και 227.
Τα ιδρύματα χρησιμοποιούν τον τύπο της παρούσας παραγράφου όταν υπολογίζουν την προσαρμοσμένη για μεταβλητότητα αξία της εξασφάλισης για όλες τις συναλλαγές εκτός από όσες υπόκεινται σε αναγνωρισμένες συμβάσεις-πλαίσια συμψηφισμού στις οποίες εφαρμόζονται οι διατάξεις των άρθρων 220 και 221.
3. Τα ιδρύματα υπολογίζουν την προσαρμοσμένη για μεταβλητότητα αξία του ανοίγματος (ΕVA) που πρέπει να λάβουν υπόψη ως εξής:
όπου:
E
=
η αξία ανοίγματος όπως θα υπολογιζόταν σύμφωνα με το κεφάλαιο 2 ή το κεφάλαιο 3, κατά περίπτωση, εάν το άνοιγμα δεν ήταν εξασφαλισμένο,
HE
=
η προσαρμογή μεταβλητότητας που είναι κατάλληλη για την εξασφάλιση, όπως υπολογίζεται δυνάμει των άρθρων 224 και 227.
Σε περίπτωση πράξεων εξωχρηματιστηριακών παραγώγων, τα ιδρύματα υπολογίζουν την EVA ως εξής:.
.
4. Για τον υπολογισμό του Ε στην παράγραφο 3, εφαρμόζονται τα εξής:
α)
για ιδρύματα που υπολογίζουν τα σταθμισμένα ποσά δυνάμει της τυποποιημένης προσέγγισης, η αξία ανοίγματος ενός εκτός ισολογισμού στοιχείου που παρατίθεται στο παράρτημα Ι ισούται με το 100 % της αξίας του στοιχείου αντί για την αξία του ανοίγματος που αναφέρεται στο άρθρο 111 παράγραφος 1,
β)
τα ιδρύματα που υπολογίζουν τα σταθμισμένα ποσά ανοιγμάτων δυνάμει της ΠΕΔ υπολογίζουν την αξία ανοίγματος των στοιχείων που παρατίθενται στο άρθρο 166 παράγραφοι 8 έως 10 χρησιμοποιώντας έναν συντελεστή μετατροπής 100 % αντί για τους συντελεστές μετατροπής ή τα ποσοστά που αναφέρονται στις ανωτέρω παραγράφους.
5. Τα ιδρύματα υπολογίζουν την πλήρως προσαρμοσμένη αξία ανοίγματος (E*), λαμβάνοντας υπόψη τη μεταβλητότητα και την επίδραση της εξασφάλισης στη μείωση του κινδύνου, ως εξής:
όπου:
EVA
=
η προσαρμοσμένη για μεταβλητότητα αξία του ανοίγματος όπως υπολογίζεται στην παράγραφο 3,
CVAM
=
το CVA προσαρμοσμένο για τυχόν αναντιστοιχία ληκτότητας σύμφωνα με τις διατάξεις του τμήματος 5.
6. Τα ιδρύματα μπορούν να υπολογίζουν τις προσαρμογές μεταβλητότητας είτε με τη μέθοδο των εποπτικών συντελεστών προσαρμογής μεταβλητότητας που αναφέρεται στο άρθρο 224 είτε με τη μέθοδο των εσωτερικών εκτιμήσεων προσαρμογής μεταβλητότητας του άρθρου 225.
Το ίδρυμα μπορεί να επιλέξει τη μέθοδο των εποπτικών συντελεστών προσαρμογής μεταβλητότητας ή τη μέθοδο των εσωτερικών εκτιμήσεων ανεξάρτητα από την επιλογή που έχει κάνει μεταξύ της τυποποιημένης προσέγγισης και της ΠΕΔ για τον υπολογισμό των σταθμισμένων ποσών των ανοιγμάτων.
Εντούτοις, εάν ένα ίδρυμα χρησιμοποιεί τη μέθοδο των εσωτερικών εκτιμήσεων, την εφαρμόζει σε όλα τα είδη μέσων με την εξαίρεση των μη σημαντικών χαρτοφυλακίων, για τα οποία μπορεί να χρησιμοποιήσει τη μέθοδο των εποπτικών συντελεστών προσαρμογής μεταβλητότητας.
7. Εάν η εξασφάλιση αποτελείται από έναν αριθμό αποδεκτών στοιχείων, τα ιδρύματα υπολογίζουν την προσαρμογή μεταβλητότητας (H) ως εξής:
όπου:
ai
=
η αναλογία της αξίας ενός αποδεκτού στοιχείου i στη συνολική αξία της εξασφάλισης·
Hi
=
η προσαρμογή μεταβλητότητας που εφαρμόζεται στο αποδεκτό στοιχείο i.
Άρθρο 224
Εποπτική προσαρμογή μεταβλητότητας δυνάμει της αναλυτικής μεθόδου χρηματοοικονομικών εξασφαλίσεων
1. Οι προσαρμογές μεταβλητότητας που εφαρμόζονται από τα ιδρύματα στο πλαίσιο της μεθόδου των εποπτικών συντελεστών προσαρμογής μεταβλητότητας, με την παραδοχή της καθημερινής αναπροσαρμογής αξίας, είναι εκείνες που αναφέρονται στους πίνακες 1 έως 4 της παρούσας παραγράφου.
ΠΡΟΣΑΡΜΟΓΕΣ ΜΕΤΑΒΛΗΤΟΤΗΤΑΣ
Πίνακας 1
Βαθμίδα πιστωτικής ποιότητας με την οποία αντιστοιχίζεται η πιστοληπτική αξιολόγηση του χρεωστικού τίτλου
Εναπομένουσα ληκτότητα
Προσαρμογές μεταβλητότητας για χρεωστικούς τίτλους που εκδίδονται από τις οντότητες του άρθρου 197 παράγραφος 1 στοιχείο β)
Προσαρμογές μεταβλητότητας για χρεωστικούς τίτλους που εκδίδονται από τις οντότητες του άρθρου 197 παράγραφος 1 στοιχεία γ) και δ)
Προσαρμογές μεταβλητότητας για θέσεις τιτλοποίησης και που πληρούν τα κριτήρια του άρθρου 197 παράγραφος 1 στοιχείo η)
Περίοδος ρευστο-ποίησης 20 ημερών (%)
Περίοδος ρευστο-ποίησης 10 ημερών (%)
Περίοδος ρευστο-ποίησης 5 ημερών (%)
Περίοδος ρευστο-ποίησης 20 ημερών (%)
Περίοδος ρευστο-ποίησης 10 ημερών (%)
Περίοδος ρευστο-ποίησης 5 ημερών (%)
Περίοδος ρευστο-ποίησης 20 ημερών (%)
Περίοδος ρευστο-ποίησης 10 ημερών (%)
Περίοδος ρευστο-ποίησης 5 ημερών (%)
1
≤ 1 έτος
0,707
0,5
0,354
1,414
1
0,707
2,829
2
1,414
1 ≤ 5 έτη
2,828
2
1,414
5,657
4
2,828
11,314
8
5,657
5 έτη
5,657
4
2,828
11,314
8
5,657
22,628
16
11,313
2-3
≤ 1 έτος
1,414
1
0,707
2,828
2
1,414
5,657
4
2,828
1 ≤ 5 έτη
4,243
3
2,121
8,485
6
4,243
16,971
12
8,485
5 έτη
8,485
6
4,243
16,971
12
8,485
33,942
24
16,970
4
≤ 1 έτος
21,213
15
10,607
N/A
N/A
N/A
N/A
N/A
N/A
1 ≤ 5 έτη
21,213
15
10,607
N/A
N/A
N/A
N/A
N/A
N/A
5 έτη
21,213
15
10,607
N/A
N/A
N/A
N/A
N/A
N/A
Πίνακας 2
Βαθμίδα πιστωτικής ποιότητας με την οποία αντιστοιχίζεται η πιστοληπτική αξιολόγηση του βραχυπρόθεσμου χρεωστικού τίτλου
Προσαρμογές μεταβλητότητας για χρεωστικούς τίτλους που εκδίδονται από τις οντότητες του άρθρου 197 παράγραφος 1 στοιχείο β) και έχουν βραχυπρόθεσμη πιστοληπτική αξιολόγηση
Προσαρμογές μεταβλητότητας για χρεωστικούς τίτλους που εκδίδονται από τις οντότητες του άρθρου 197 παράγραφος 1 στοιχεία γ) και δ) και έχουν βραχυπρόθεσμη πιστοληπτική αξιολόγηση
Προσαρμογές μεταβλητότητας για θέσεις τιτλοποίησης και που πληρούν τα κριτήρια του άρθρου 197 παράγραφος 1 στοιχείο η)
Περίοδος ρευστο-ποίησης 20 ημερών (%)
Περίοδος ρευστο-ποίησης 10 ημερών (%)
Περίοδος ρευστο-ποίησης 5 ημερών (%)
Περίοδος ρευστο-ποίησης 20 ημερών (%)
Περίοδος ρευστο-ποίησης 10 ημερών (%)
Περίοδος ρευστο-ποίησης 5 ημερών (%)
Περίοδος ρευστο-ποίησης 20 ημερών (%)
Περίοδος ρευστο-ποίησης 10 ημερών (%)
Περίοδος ρευστο-ποίησης 5 ημερών (%)
1
0,707
0,5
0,354
1,414
1
0,707
2,829
2
1,414
2-3
1,414
1
0,707
2,828
2
1,414
5,657
4
2,828
Πίνακας 3
Άλλα είδη εξασφαλίσεων ή ανοιγμάτων
Περίοδος ρευστο-ποίησης 20 ημερών (%)
Περίοδος ρευστο-ποίησης 10 ημερών (%)
Περίοδος ρευστο-ποίησης 5 ημερών (%)
Μετοχές που περιλαμβάνονται σε βασικό δείκτη, μετατρέψιμα ομόλογα που περιλαμβάνονται σε βασικό δείκτη
21,213
15
10,607
Άλλες μετοχές ή μετατρέψιμα ομόλογα που διαπραγματεύονται σε αναγνωρισμένο χρηματιστήριο
35,355
25
17,678
Μετρητά
0
0
0
Χρυσός
21,213
15
10,607
Πίνακας 4
Προσαρμογές μεταβλητότητας σε περίπτωση αναντιστοιχίας νομίσματος
Περίοδος ρευστοποίησης 20 ημερών (%)
Περίοδος ρευστοποίησης 10 ημερών (%)
Περίοδος ρευστοποίησης 5 ημερών (%)
11,314
8
5,657
2. Ο υπολογισμός των προσαρμογών μεταβλητότητας σύμφωνα με την παράγραφο 1 υπόκειται στις κατωτέρω προϋποθέσεις:
α)
για τις πιστοδοτήσεις που καλύπτονται από εξασφάλιση, η περίοδος ρευστοποίησης είναι 20 εργάσιμες ημέρες,
β)
για τις συναλλαγές επαναγοράς (στον βαθμό που δεν περιλαμβάνουν τη μεταβίβαση εμπορευμάτων ή εγγυημένων δικαιωμάτων κυριότητας επί εμπορευμάτων) και τις συναλλαγές δανειοδοσίας ή δανειοληψίας τίτλων, η περίοδος ρευστοποίησης είναι 5 εργάσιμες ημέρες,
γ)
για τις άλλες συναλλαγές με όρους κεφαλαιαγοράς, η περίοδος ρευστοποίησης είναι 10 εργάσιμες ημέρες.
Εάν ένα ίδρυμα έχει μια συναλλαγή ή ένα συμψηφιστικό σύνολο που πληροί τα κριτήρια που ορίζονται στο άρθρο 285 παράγραφοι 2, 3 και 4, η ελάχιστη περίοδος διακράτησης ευθυγραμμίζεται με την περίοδο κινδύνου περιθωρίου που εφαρμόζεται δυνάμει των εν λόγω παραγράφων.
3. Στους πίνακες 1 έως 4 της παραγράφου 1 και στις παραγράφους 4 έως 6, ως «βαθμίδα πιστωτικής ποιότητας με την οποία αντιστοιχίζεται η πιστοληπτική αξιολόγηση του χρεωστικού τίτλου» νοείται η βαθμίδα πιστωτικής ποιότητας με την οποία η ΕΑΤ αποφασίζει να αντιστοιχίσει την πιστοληπτική αξιολόγηση σύμφωνα με το κεφάλαιο 2.
Για τον προσδιορισμό της βαθμίδας πιστωτικής ποιότητας με την οποία αντιστοιχίζεται η πιστοληπτική αξιολόγηση του χρεωστικού τίτλου που αναφέρεται στο πρώτο εδάφιο, εφαρμόζεται επίσης το άρθρο 197 παράγραφος 7.
4. Για τους μη αποδεκτούς τίτλους ή για εμπορεύματα που δίνονται σε δανεισμό ή πωλούνται σε συναλλαγές επαναγοράς ή σε συναλλαγές δανειοδοσίας ή δανειοληψίας τίτλων ή εμπορευμάτων, η προσαρμογή μεταβλητότητας είναι ίδια με εκείνη που εφαρμόζεται στις μη περιλαμβανόμενες σε βασικό δείκτη μετοχές που είναι διαπραγματεύσιμες σε αναγνωρισμένο χρηματιστήριο.
5. Για τα αποδεκτά μερίδια σε ΟΣΕ, η προσαρμογή μεταβλητότητας είναι ο σταθμισμένος μέσος όρος των προσαρμογών για μεταβλητότητα που θα εφαρμόζονταν, λαμβανομένης υπόψη της περιόδου ρευστοποίησης της συναλλαγής που ορίζεται στην παράγραφο 2, στα στοιχεία ενεργητικού στα οποία έχει επενδύσει ο οργανισμός.
Αν τα στοιχεία στα οποία έχει επενδύσει ο οργανισμός δεν είναι γνωστά στο ίδρυμα, τότε η προσαρμογή μεταβλητότητας είναι η υψηλότερη προσαρμογή μεταβλητότητας που θα εφαρμοζόταν σε οποιοδήποτε από τα στοιχεία ενεργητικού στα οποία επιτρέπεται στον οργανισμό να επενδύει.
6. Για τους μη διαβαθμισμένους χρεωστικούς τίτλους που εκδίδονται από ιδρύματα και πληρούν τα κριτήρια επιλεξιμότητας του άρθρου 197 παράγραφος 4, οι προσαρμογές μεταβλητότητας είναι ίδιες με εκείνες που εφαρμόζονται στους τίτλους που εκδίδονται από ιδρύματα ή επιχειρήσεις των οποίων η εξωτερική πιστοληπτική αξιολόγηση αντιστοιχίζεται με τις βαθμίδες πιστωτικής ποιότητας 2 ή 3.
Άρθρο 225
Εσωτερικές εκτιμήσεις των προσαρμογών μεταβλητότητας δυνάμει της αναλυτικής μεθόδου χρηματοοικονομικών εξασφαλίσεων
1. Οι αρμόδιες αρχές επιτρέπουν στα ιδρύματα να χρησιμοποιούν εσωτερικές εκτιμήσεις μεταβλητότητας για τον υπολογισμό των προσαρμογών μεταβλητότητας που εφαρμόζονται σε εξασφαλίσεις και ανοίγματα εφόσον τα εν λόγω ιδρύματα συμμορφώνονται με τις απαιτήσεις που προβλέπονται στις παραγράφους 2 και 3. Τα ιδρύματα που έχουν λάβει άδεια να χρησιμοποιούν εσωτερικές εκτιμήσεις μεταβλητότητας δεν μπορούν να επιστρέψουν στη χρήση άλλων μεθόδων, παρά μόνο για αποδεδειγμένα βάσιμους λόγους και με την επιφύλαξη της άδειας των αρμοδίων αρχών.
Τα ιδρύματα να υπολογίζουν μία εκτίμηση μεταβλητότητας για κάθε κατηγορία χρεωστικών τίτλων που έχει πιστοληπτική αξιολόγηση από αναγνωρισμένο ΕΟΠΑ τουλάχιστον ισοδύναμη ή καλύτερη του επενδυτικού βαθμού.
Για τους χρεωστικούς τίτλους των οποίων η πιστοληπτική αξιολόγηση από αναγνωρισμένο ΕΟΠΑ είναι χαμηλότερη του επενδυτικού βαθμού και για τις άλλες αποδεκτές εξασφαλίσεις, τα ιδρύματα υπολογίζουν τις προσαρμογές μεταβλητότητας χωριστά για κάθε τίτλο.
Τα ιδρύματα που χρησιμοποιούν τη μέθοδο των εσωτερικών εκτιμήσεων προσαρμογής για μεταβλητότητα εκτιμούν τη μεταβλητότητα της εξασφάλισης ή την αναντιστοιχία ληκτότητας χωρίς να λαμβάνουν υπόψη τυχόν συσχετίσεις μεταξύ μη εξασφαλισμένου ανοίγματος, εξασφάλισης ή συναλλαγματικών ισοτιμιών.
Κατά τον προσδιορισμό των κατάλληλων κατηγοριών τίτλων, τα ιδρύματα λαμβάνουν υπόψη το είδος του εκδότη, την εξωτερική πιστοληπτική αξιολόγηση, την εναπομένουσα ληκτότητα και την τροποποιημένη μέση σταθμική διάρκεια (modified duration) των τίτλων. Οι εκτιμήσεις μεταβλητότητας πρέπει να είναι αντιπροσωπευτικές των τίτλων τους οποίους το ίδρυμα περιλαμβάνει στη σχετική κατηγορία.
2. Ο υπολογισμός των προσαρμογών μεταβλητότητας υπόκειται σε όλα τα κατωτέρω κριτήρια:
α)
τα ιδρύματα βασίζουν τον υπολογισμό σε μονοκατάληκτο διάστημα εμπιστοσύνης 99 %,
β)
τα ιδρύματα βασίζουν τον υπολογισμό στις ακόλουθες περιόδους ρευστοποίησης:
i)
20 εργάσιμες ημέρες για τις εξασφαλισμένες πιστοδοτήσεις,
ii)
5 εργάσιμες ημέρες για τις συναλλαγές επαναγοράς (στον βαθμό που δεν περιλαμβάνουν μεταβίβαση εμπορευμάτων ή εγγυημένων δικαιωμάτων κυριότητας επί εμπορευμάτων) και τις συναλλαγές δανειοδοσίας ή δανειοληψίας τίτλων,
iii)
10 εργάσιμες ημέρες για τις άλλες συναλλαγές με όρους κεφαλαιαγοράς,
γ)
τα ιδρύματα μπορούν να χρησιμοποιούν συντελεστές προσαρμογής μεταβλητότητας που υπολογίζονται βάσει μικρότερων ή μεγαλύτερων περιόδων ρευστοποίησης, τους οποίους κλιμακώνουν ή αποκλιμακώνουν σε συνάρτηση με τις περιόδους ρευστοποίησης που ορίζονται στην παράγραφο 48 για το σχετικό είδος συναλλαγής, χρησιμοποιώντας την τετραγωνική ρίζα του χρόνου που δίνεται από τη σχέση:
όπου:
TM
=
η κατάλληλη περίοδος ρευστοποίησης,
HM
=
η προσαρμογή μεταβλητότητας με βάση την περίοδο ρευστοποίησης TM,
HN
=
η προσαρμογή μεταβλητότητας με βάση την περίοδο ρευστοποίησης TN,
δ)
τα ιδρύματα λαμβάνουν υπόψη την έλλειψη ρευστότητας των στοιχείων χαμηλής ποιότητας. Αναπροσαρμόζουν την περίοδο ρευστοποίησης προς τα πάνω εάν υπάρχουν αμφιβολίες για την εμπορευσιμότητα της εξασφάλισης. Εντοπίζουν επίσης τις περιπτώσεις στις οποίες τα ιστορικά δεδομένα ενδέχεται να υποεκτιμούν τη δυνητική μεταβλητότητα. Οι περιπτώσεις αυτές διαχειρίζονται μέσω σεναρίων προσομοίωσης ακραίων καταστάσεων,
ε)
η ιστορική περίοδος παρατήρησης που χρησιμοποιούν τα ιδρύματα για τον υπολογισμό των προσαρμογών μεταβλητότητας είναι τουλάχιστον ένα έτος. Για τα ιδρύματα που εφαρμόζουν κλίμακα σταθμίσεων ή άλλη μέθοδο στην ιστορική περίοδο παρατήρησης, η διάρκεια της πραγματικής περιόδου παρατήρησης είναι τουλάχιστον ένα έτος. Οι αρμόδιες αρχές μπορούν επίσης να απαιτούν από το ίδρυμα να υπολογίζει τις εσωτερικές προσαρμογές μεταβλητότητας χρησιμοποιώντας μικρότερη περίοδο παρατήρησης εάν, κατά την κρίση των αρμόδιων αρχών, αυτό δικαιολογείται από μια σημαντική αύξηση της μεταβλητότητας τιμών,
στ)
τα ιδρύματα επικαιροποιούν τις σειρές δεδομένων τους και υπολογίζουν τις προσαρμογές μεταβλητότητας τουλάχιστον σε τρίμηνη βάση. Επιπλέον, επαναξιολογούν τις σειρές δεδομένων τους μετά από κάθε σημαντική διακύμανση των αγοραίων τιμών.
3. Η εκτίμηση των προσαρμογών μεταβλητότητας πληροί όλα τα κατωτέρω ποιοτικά κριτήρια:
α)
τα ιδρύματα χρησιμοποιούν τις εκτιμήσεις μεταβλητότητας στη διαδικασία καθημερινής διαχείρισης κινδύνου, μεταξύ άλλων και σε σχέση με τα εσωτερικά τους όρια ανοιγμάτων,
β)
εάν η περίοδος ρευστοποίησης που χρησιμοποιεί το ίδρυμα στη διαδικασία καθημερινής διαχείρισης κινδύνων είναι μεγαλύτερη από εκείνη που καθορίζεται στο παρόν τμήμα για το σχετικό είδος συναλλαγής, το ίδρυμα κλιμακώνει τις εσωτερικές προσαρμογές μεταβλητότητας χρησιμοποιώντας τον τύπο της «τετραγωνικής ρίζας του χρόνου» που παρατίθεται στο στοιχείο γ) της παραγράφου 2,
γ)
το ίδρυμα διαθέτει διαδικασίες για την παρακολούθηση και τη διασφάλιση της συμμόρφωσης με ένα σύνολο γραπτώς τεκμηριωμένων πολιτικών και ελέγχων σχετικά με τη λειτουργία του συστήματος που χρησιμοποιεί για την εκτίμηση των προσαρμογών μεταβλητότητας και για την ένταξη των εκτιμήσεων αυτών στη διαδικασία διαχείρισης των κινδύνων του,
δ)
στο πλαίσιο διενέργειας εσωτερικού ελέγχου του ιδρύματος, πραγματοποιείται σε τακτική βάση ανεξάρτητη επανεξέταση του εσωτερικού συστήματος εκτίμησης των προσαρμογών μεταβλητότητας. Τουλάχιστον μία φορά το χρόνο πραγματοποιείται επανεξέταση του συνολικού συστήματος που χρησιμοποιείται για την εκτίμηση των προσαρμογών μεταβλητότητας και για την ένταξή τους στη διαδικασία διαχείρισης κινδύνων του ιδρύματος. Ο έλεγχος αυτός περιλαμβάνει τουλάχιστον τα ακόλουθα:
i)
την ένταξη των κατ’ εκτίμηση προσαρμογών μεταβλητότητας στην καθημερινή διαχείριση κινδύνων,
ii)
την επικύρωση κάθε σημαντικής μεταβολής στη διαδικασία εκτίμησης των προσαρμογών μεταβλητότητας,
iii)
την εξακρίβωση της συνέπειας, του επίκαιρου χαρακτήρα και της αξιοπιστίας των πηγών δεδομένων που χρησιμοποιούνται για την εκτίμηση των προσαρμογών μεταβλητότητας, περιλαμβανομένης της ανεξαρτησίας αυτών των πηγών δεδομένων,
iv)
την ακρίβεια και την καταλληλότητα των παραδοχών σχετικά με τη μεταβλητότητα.
Άρθρο 226
Κλιμάκωση των προσαρμογών μεταβλητότητας δυνάμει της αναλυτικής μεθόδου χρηματοοικονομικών εξασφαλίσεων
Οι προσαρμογές μεταβλητότητας που προβλέπονται στο άρθρο 224 είναι εκείνες που εφαρμόζει το ίδρυμα σε περίπτωση καθημερινής αναπροσαρμογής αξίας. Παρομοίως, όταν το ίδρυμα χρησιμοποιεί εσωτερικές εκτιμήσεις προσαρμογών μεταβλητότητας σύμφωνα με το άρθρο 225, υπολογίζει τις εκτιμήσεις αυτές κατ’ αρχάς με βάση την καθημερινή αναπροσαρμογή αξίας. Εάν οι αναπροσαρμογές αξίας πραγματοποιούνται με συχνότητα μικρότερη της καθημερινής, τα ιδρύματα εφαρμόζουν μεγαλύτερες προσαρμογές μεταβλητότητας. Τα ιδρύματα τις υπολογίζουν με την κλιμάκωση των καθημερινών προσαρμογών μεταβλητότητας, χρησιμοποιώντας τον ακόλουθο τύπο τετραγωνικής ρίζας του χρόνου:
όπου:
H
=
η εφαρμοστέα προσαρμογή μεταβλητότητας,
HM
=
η προσαρμογή μεταβλητότητας σε περίπτωση καθημερινής αναπροσαρμογής αξίας,
NR
=
ο πραγματικός αριθμός εργάσιμων ημερών μεταξύ αναπροσαρμογών αξίας,
TM
=
η περίοδος ρευστοποίησης για το σχετικό είδος συναλλαγής.
Άρθρο 227
Προϋποθέσεις για την εφαρμογή προσαρμογής μεταβλητότητας 0 % δυνάμει της αναλυτικής μεθόδου χρηματοοικονομικών εξασφαλίσεων
1. Όσον αφορά τις συναλλαγές επαναγοράς και τις συναλλαγές δανειοδοσίας ή δανειοληψίας τίτλων, εάν το ίδρυμα χρησιμοποιεί τη μέθοδο των εποπτικών συντελεστών προσαρμογής μεταβλητότητας δυνάμει του άρθρου 224 ή τη μέθοδο των εσωτερικών εκτιμήσεων δυνάμει του άρθρου 225 και εάν πληρούνται οι προϋποθέσεις των στοιχείων α) έως η) της παραγράφου 2, τα ιδρύματα μπορούν, αντί των προσαρμογών μεταβλητότητας που υπολογίζονται σύμφωνα με τα άρθρα 224 έως 226, να εφαρμόζουν προσαρμογή μεταβλητότητας 0 %. Τα ιδρύματα που χρησιμοποιούν τη μέθοδο των εσωτερικών υποδειγμάτων που προβλέπεται στο άρθρο 221 δεν χρησιμοποιούν την αντιμετώπιση που ορίζεται στο παρόν άρθρο.
2. Τα ιδρύματα μπορούν να χρησιμοποιούν προσαρμογή μεταβλητότητας 0 % εάν πληρούνται όλες οι κατωτέρω προϋποθέσεις:
α)
τόσο το άνοιγμα όσο και η εξασφάλιση συνίστανται σε μετρητά ή χρεωστικούς τίτλους κεντρικών κυβερνήσεων ή κεντρικών τραπεζών κατά την έννοια του άρθρου 197 παράγραφος 6 στοιχείο β), επιλέξιμους για στάθμιση κινδύνου 0 % σύμφωνα με το κεφάλαιο 2,
β)
τόσο το άνοιγμα όσο και η εξασφάλιση είναι εκφρασμένα στο ίδιο νόμισμα,
γ)
είτε η ληκτότητα της συναλλαγής δεν υπερβαίνει τη μία ημέρα είτε το άνοιγμα και η εξασφάλιση υπόκεινται αμφότερα σε καθημερινή αποτίμηση ή σε καθημερινό επανακαθορισμό των περιθωρίων ασφάλισης,
δ)
το χρονικό διάστημα μεταξύ της τελευταίας καθημερινής αποτίμησης πριν από τη μη κατάθεση περιθωρίου ασφάλισης από τον αντισυμβαλλόμενο και της ρευστοποίησης της εξασφάλισης δεν υπερβαίνει τις τέσσερις εργάσιμες ημέρες,
ε)
η συναλλαγή διακανονίζεται σε σύστημα διακανονισμού με αποδεδειγμένη αποτελεσματικότητα για αυτό το είδος συναλλαγής,
στ)
η σύμβαση ή η συναλλαγή συνοδεύεται από τα στερεότυπα έγγραφα που χρησιμοποιούνται στην αγορά για τις συναλλαγές επαναγοράς ή τις συναλλαγές δανειοδοσίας ή δανειοληψίας των σχετικών τίτλων,
ζ)
η συναλλαγή περιλαμβάνει έγγραφες ρήτρες που ορίζουν ότι εάν ο αντισυμβαλλόμενος δεν εκπληρώσει υποχρέωση παράδοσης μετρητών ή τίτλων ή κατάθεσης συμπληρωματικού περιθωρίου ή εάν αθετήσει άλλη υποχρέωση, η συναλλαγή μπορεί να τερματιστεί αμέσως,
η)
ο αντισυμβαλλόμενος θεωρείται «βασικός συμμετέχων στην αγορά» από τις αρμόδιες αρχές.
3. Στους βασικούς συμμετέχοντες στην αγορά που αναφέρονται στο στοιχείο η) της παραγράφου 2 συγκαταλέγονται οι κατωτέρω οντότητες:
α)
οι οντότητες του άρθρου 197 παράγραφος 1 στοιχείο β), στα ανοίγματα έναντι των οποίων εφαρμόζεται συντελεστής στάθμισης 0 % σύμφωνα με το κεφάλαιο 2,
β)
ιδρύματα,
γ)
άλλες χρηματοπιστωτικές επιχειρήσεις κατά την έννοια του άρθρου 13 σημείο 25) στοιχεία β) και δ) της οδηγίας 2009/138/ΕΚ στα ανοίγματα έναντι των οποίων εφαρμόζεται συντελεστής στάθμισης 20 % σύμφωνα με την τυποποιημένη προσέγγιση ή οι οποίες, στην περίπτωση των ιδρυμάτων που υπολογίζουν τα σταθμισμένα ποσά και τα ποσά αναμενόμενης ζημίας δυνάμει της ΠΕΔ, δεν έχουν πιστοληπτική αξιολόγηση από αναγνωρισμένο ΕΟΠΑ και διαβαθμίζονται εσωτερικά από το ίδρυμα,
δ)
εποπτευόμενοι ΟΣΕ που υπόκεινται σε κεφαλαιακές απαιτήσεις ή απαιτήσεις μόχλευσης,
ε)
εποπτευόμενα συνταξιοδοτικά ταμεία,
στ)
αναγνωρισμένοι οργανισμοί εκκαθάρισης.
Άρθρο 228
Υπολογισμός των σταθμισμένων ποσών ανοιγμάτων και των ποσών αναμενόμενης ζημίας δυνάμει της αναλυτικής μεθόδου χρηματοοικονομικών εξασφαλίσεων
1. Σύμφωνα με την τυποποιημένη προσέγγιση, τα ιδρύματα χρησιμοποιούν το E* όπως υπολογίζεται σύμφωνα με το άρθρο 223 παράγραφος 5 ως την αξία ανοίγματος για τους σκοπούς του άρθρου 113. Προκειμένου περί των εκτός ισολογισμού στοιχείων που απαριθμούνται στο Παράρτημα I, τα ιδρύματα χρησιμοποιούν το Ε* ως την αξία που θα πρέπει να πολλαπλασιαστεί με τα οριζόμενα στο άρθρο 111 παράγραφος 1 ποσοστά για να συναχθεί η αξία του ανοίγματος.
2. Σύμφωνα με τη ΠΕΔ, τα ιδρύματα χρησιμοποιούν το πραγματικό LGD (LGD*) ως το LGD για τους σκοπούς του Κεφαλαίου 3. Τα ιδρύματα υπολογίζουν το LGD* ως εξής:
όπου:
LGD
=
(ζημία ως ποσοστό του χρηματοδοτικού ανοίγματος σε περίπτωση αθέτησης της υποχρέωσης) το LGD που θα εφαρμοζόταν στο άνοιγμα δυνάμει του κεφαλαίου 3 εάν το άνοιγμα δεν ήταν εξασφαλισμένο,
E
=
η αξία ανοίγματος σύμφωνα με το άρθρο 223 παράγραφος 3,
E*
=
η πλήρως προσαρμοσμένη αξία ανοίγματος σύμφωνα με το άρθρο 223 παράγραφος 5.
Άρθρο 229
Αρχές αποτίμησης για άλλες αποδεκτές εξασφαλίσεις δυνάμει της μεθόδου ΠΕΔ
1. Για εξασφαλίσεις με ακίνητα, η εξασφάλιση αποτιμάται από ανεξάρτητο εκτιμητή στην αγοραία αξία ή σε χαμηλότερη αξία. Το ίδρυμα απαιτεί από τον ανεξάρτητο εκτιμητή να τεκμηριώσει την αγοραία αξία με διαφανή και σαφή τρόπο.
Στα κράτη μέλη που έχουν προβλέψει στις νομοθετικές ή κανονιστικές διατάξεις τους αυστηρά κριτήρια για την εκτίμηση της αξίας του ενυπόθηκου ακινήτου, το ακίνητο μπορεί να αποτιμάται από ανεξάρτητο εκτιμητή σε αξία ίση ή μικρότερη από την αξία του ενυπόθηκου ακινήτου. Τα ιδρύματα απαιτούν από τον ανεξάρτητο εκτιμητή να μην λαμβάνει υπόψη κερδοσκοπικά στοιχεία στην εκτίμηση της αξίας του ενυπόθηκου ακινήτου και τεκμηριώνει την εν λόγω αξία με διαφανή και σαφή τρόπο.
Η αξία της εξασφάλισης ισούται με την αγοραία αξία ή με την αξία του ενυπόθηκου ακινήτου, μειωμένη κατά περίπτωση για να ληφθούν υπόψη τα αποτελέσματα του ελέγχου που προβλέπεται στο άρθρο 208 παράγραφος 3 καθώς και κάθε άλλη παλαιότερη απαίτηση επί του ακινήτου.
2. Για τις εισπρακτέες απαιτήσεις, η αξία των εισπρακτέων απαιτήσεων ισούται με το εισπρακτέο ποσό των απαιτήσεων.
3. Τα ιδρύματα αποτιμούν τις εμπράγματες εξασφαλίσεις εκτός της ακίνητης περιουσίας στην αγοραία αξία τους. Για τους σκοπούς του παρόντος άρθρου, η αγοραία αξία είναι το εκτιμώμενο ποσό έναντι του οποίου το ακίνητο θα ανταλλασσόταν κατά την ημερομηνία της αποτίμησης μεταξύ ενός αγοραστή και ενός πωλητή που εκφράζουν ελεύθερα τη δικαιοπρακτική τους βούληση και συναλλάσσονται υπό κανονικές συνθήκες ανταγωνισμού.
Άρθρο 230
Υπολογισμός των σταθμισμένων ποσών ανοιγμάτων και των ποσών αναμενόμενης ζημίας για άλλες αποδεκτές εξασφαλίσεις δυνάμει της ΠΕΔ
1. Τα ιδρύματα χρησιμοποιούν το LGD* που υπολογίζεται σύμφωνα με την παρούσα παράγραφο και την παράγραφο 2 ως το LGD για τους σκοπούς του κεφαλαίου 3.
Εάν ο λόγος της αξίας της εξασφάλισης (C) προς την αξία ανοίγματος (E) είναι χαμηλότερος από το απαιτούμενο ελάχιστο επίπεδο εξασφάλισης του ανοίγματος (C*) του πίνακα 5, η τιμή του LGD* είναι η τιμή του LGD που προβλέπεται στο κεφάλαιο 3 για τα μη εξασφαλισμένα ανοίγματα έναντι του αντισυμβαλλομένου. Για τον σκοπό αυτόν, τα ιδρύματα υπολογίζουν την αξία ανοίγματος των στοιχείων που παρατίθενται στο άρθρο 166 παράγραφοι 8 έως 10 χρησιμοποιώντας έναν συντελεστή μετατροπής ή ποσοστό 100 % αντί για τους συντελεστές μετατροπής ή τα ποσοστά που αναφέρονται στις εν λόγω παραγράφους.
Εάν ο λόγος της αξίας της εξασφάλισης προς την αξία ανοίγματος υπερβαίνει το ανώτατο όριο C** του πίνακα 5, η τιμή του LGD* είναι εκείνη που καθορίζεται στον πίνακα 5.
Εάν το απαιτούμενο επίπεδο εξασφάλισης C** δεν επιτυγχάνεται για το σύνολο του ανοίγματος, το άνοιγμα αντιμετωπίζεται από τα ιδρύματα σαν δύο χωριστά ανοίγματα - το τμήμα του ανοίγματος για το οποίο επιτυγχάνεται το απαιτούμενο επίπεδο εξασφάλισης C** και το υπόλοιπο τμήμα.
2. Οι εφαρμοστέες τιμές του LGD* και τα απαιτούμενα επίπεδα εξασφάλισης για τα εξασφαλισμένα τμήματα των ανοιγμάτων καθορίζονται στον πίνακα 5 της παρούσας παραγράφου.
Πίνακας 5
Ελάχιστη τιμή του LGD για το εξασφαλισμένο τμήμα του ανοίγματος
LGD* για ανοίγματα με εξοφλητική προτεραιότητα
LGD* για ανοίγματα ελάσσονος εξοφλητικής προτεραιότητας
Απαιτούμενο ελάχιστο επίπεδο εξασφάλισης του ανοίγματος (C*)
Απαιτούμενο ελάχιστο επίπεδο εξασφάλισης του ανοίγματος (C**)
Εισπρακτέες απαιτήσεις
35 %
65 %
0 %
125 %
Ακίνητα που χρησιμοποιούνται ως κατοικίες/εμπορικά ακίνητα
35 %
65 %
30 %
140 %
Άλλες εξασφαλίσεις
40 %
70 %
30 %
140 %
3. Ως εναλλακτική δυνατότητα στην αντιμετώπιση που καθορίζεται στις παραγράφους 1 και 2 και με την επιφύλαξη του άρθρου 124 παράγραφος 2, τα ιδρύματα μπορούν να εφαρμόσουν συντελεστή στάθμισης κινδύνου 50 % στο τμήμα του ανοίγματος που είναι, εντός των ορίων που προβλέπονται στο άρθρο 125 παράγραφος 2 στοιχείο δ) και στο άρθρο 126 παράγραφος 2 στοιχείο δ) αντίστοιχα, πλήρως εξασφαλισμένο με ακίνητα που χρησιμοποιούνται ως κατοικίες ή εμπορικά ακίνητα που βρίσκονται στην επικράτεια του κράτους μέλους εφόσον πληρούνται όλες οι προϋποθέσεις του άρθρου 199 παράγραφος 4.
Άρθρο 231
Υπολογισμός των σταθμισμένων ποσών και των ποσών αναμενόμενης ζημίας στην περίπτωση των μεικτών εξασφαλίσεων
1. Ένα ίδρυμα υπολογίζει την αξία του LGD* που χρησιμοποιεί ως το LGD για τους σκοπούς του κεφαλαίου 3 σύμφωνα με τις παραγράφους 2 και 3, εφόσον πληρούνται οι κατωτέρω προϋποθέσεις:
α)
το ίδρυμα χρησιμοποιεί την ΠΕΔ για τον υπολογισμό των σταθμισμένων ποσών ανοιγμάτων και των ποσών αναμενόμενης ζημίας,
β)
ένα άνοιγμα καλύπτεται τόσο από χρηματοοικονομικές εξασφαλίσεις όσο και από άλλες αποδεκτές εξασφαλίσεις.
2. Απαιτείται από τα ιδρύματα να υποδιαιρούν σε τμήματα την προσαρμοσμένη για μεταβλητότητα αξία του ανοίγματος που λαμβάνεται με την εφαρμογή της προσαρμογής μεταβλητότητας που προβλέπεται στο άρθρο 223 παράγραφος 5 στην αξία του ανοίγματος, ούτως ώστε να προκύψει ένα τμήμα που καλύπτεται από αποδεκτές χρηματοοικονομικές εξασφαλίσεις, ένα τμήμα που καλύπτεται από εισπρακτέες απαιτήσεις, ένα τμήμα που καλύπτεται από εξασφαλίσεις με εμπορικά ή ακίνητα που χρησιμοποιούνται ως κατοικίες, ένα τμήμα που καλύπτεται από άλλες αποδεκτές εξασφαλίσεις και το μη εξασφαλισμένο τμήμα, κατά περίπτωση.
3. Τα ιδρύματα υπολογίζουν το LGD* χωριστά για κάθε τμήμα του ανοίγματος που προκύπτει από την παράγραφο 2 σύμφωνα με τις σχετικές διατάξεις του παρόντος κεφαλαίου.
Άρθρο 232
Άλλες μορφές χρηματοδοτούμενης πιστωτικής προστασίας
1. Εάν πληρούνται οι προϋποθέσεις του άρθρου 212 παράγραφος 1, οι καταθέσεις σε τρίτο ίδρυμα μπορούν να αντιμετωπίζονται ως εγγύηση από το τρίτο ίδρυμα.
2. Εάν πληρούνται οι προϋποθέσεις του άρθρου 212 παράγραφος 2, τα ιδρύματα εφαρμόζουν την ακόλουθη αντιμετώπιση στο τμήμα του ανοίγματος που εξασφαλίζεται από την τρέχουσα αξία εξαγοράς ασφαλιστηρίων συμβολαίων ζωής ενεχυριασμένων στο δανειοδοτικό ίδρυμα:
α)
εάν το άνοιγμα υπόκειται στην τυποποιημένη προσέγγιση, σταθμίζεται χρησιμοποιώντας τους συντελεστές στάθμισης που ορίζονται στην παράγραφο 3,
β)
εάν το άνοιγμα υπόκειται στην ΠΕΔ αλλά όχι στις εσωτερικές εκτιμήσεις του LGD του ιδρύματος, λαμβάνει LGD 40 %.
Σε περίπτωση αναντιστοιχίας νομισμάτων, τα ιδρύματα μειώνουν την τρέχουσα αξία εξαγοράς σύμφωνα με το άρθρο 233 παράγραφος 3 και η αξία της πιστωτικής προστασίας ισούται με την τρέχουσα αξία εξαγοράς του ασφαλιστηρίου συμβολαίου ζωής.
3. Για τους σκοπούς του στοιχείου α) της παραγράφου 2, τα ιδρύματα εφαρμόζουν τους κατωτέρω συντελεστές στάθμισης κινδύνου βάσει του συντελεστή στάθμισης που εφαρμόζεται σε μη εξασφαλισμένο άνοιγμα εξοφλητικής προτεραιότητας έναντι της επιχείρησης που παρέχει την ασφάλεια ζωής:
α)
συντελεστή στάθμισης 20 %, εάν στο μη εξασφαλισμένο άνοιγμα εξοφλητικής προτεραιότητας έναντι της επιχείρησης που παρέχει την ασφάλεια ζωής εφαρμόζεται συντελεστής 20 %,
β)
συντελεστή στάθμισης 35 %, εάν στο μη εξασφαλισμένο άνοιγμα εξοφλητικής προτεραιότητας έναντι της επιχείρησης που παρέχει την ασφάλεια ζωής εφαρμόζεται συντελεστής 50 %,
γ)
συντελεστή στάθμισης 70 %, εάν στο μη εξασφαλισμένο άνοιγμα εξοφλητικής προτεραιότητας έναντι της επιχείρησης που παρέχει την ασφάλεια ζωής εφαρμόζεται συντελεστής 100 %,
δ)
συντελεστή στάθμισης 150 %, εάν στο μη εξασφαλισμένο άνοιγμα εξοφλητικής προτεραιότητας έναντι της επιχείρησης που παρέχει την ασφάλεια ζωής εφαρμόζεται συντελεστής 150 %.
4. Τα ιδρύματα μπορούν να αντιμετωπίζουν τα μέσα με δυνατότητα επαναγοράς σε πρώτη ζήτηση που είναι αποδεκτά δυνάμει του άρθρου 200 στοιχείο γ) ως εγγύηση από το ίδρυμα έκδοσης. Η αξία της αποδεκτής πιστωτικής προστασίας είναι η ακόλουθη:
α)
εάν το μέσο θα επαναγοραστεί στην ονομαστική του αξία, η αξία αυτή είναι η αξία της πιστωτικής προστασίας,
β)
εάν το μέσο θα επαναγοραστεί στην αγοραία τιμή του, η αξία της πιστωτικής προστασίας είναι η αξία που αποτιμάται με τον ίδιο τρόπο όπως εκείνη των χρεωστικών τίτλων που πληρούν τους όρους στο άρθρο 197 παράγραφος 4.
Ενότητα 2
Μη χρηματοδοτούμενη πιστωτική προστασία
Άρθρο 233
Αποτίμηση
1. Για τους σκοπούς του υπολογισμού των επιπτώσεων της μη χρηματοδοτούμενης πιστωτικής προστασίας σύμφωνα με την παρούσα Ενότητα, η αξία της μη χρηματοδοτούμενης πιστωτικής προστασίας (G) είναι το ποσό που ο πάροχος της προστασίας ανέλαβε να καταβάλει σε περίπτωση αθέτησης ή μη πληρωμής από τον πιστούχο, ή σε περίπτωση άλλου προκαθορισμένου πιστωτικού γεγονότος.
2. Για τα πιστωτικά παράγωγα που δεν ορίζουν ως πιστωτικό γεγονός την αναδιάρθρωση της υποκείμενης πιστωτικής υποχρέωσης με διαγραφή ή αναδιάταξη κεφαλαίου, τόκων ή προμηθειών που έχει ως αποτέλεσμα ζημία από πίστωση εφαρμόζονται οι ακόλουθες διατάξεις:
α)
εφόσον το ποσό που έχει αναλάβει να πληρώσει ο πάροχος προστασίας δεν υπερβαίνει την αξία του ανοίγματος, τα ιδρύματα μειώνουν κατά 40 % την αξία της πιστωτικής προστασίας που υπολογίζεται δυνάμει της παραγράφου 1,
β)
εφόσον το ποσό που έχει αναλάβει να πληρώσει ο πάροχος προστασίας υπερβαίνει την αξία του ανοίγματος, η αξία της πιστωτικής προστασίας που υπολογίζεται σύμφωνα με την πρώτη πρόταση του παρόντος σημείου δεν υπερβαίνει το 60 % της αξίας του ανοίγματος.
3. Εάν η μη χρηματοδοτούμενη πιστωτική προστασία είναι εκφρασμένη σε νόμισμα διαφορετικό από το νόμισμα του ανοίγματος, τα ιδρύματα μειώνουν την αξία της πιστωτικής προστασίας με την εφαρμογή της προσαρμογής μεταβλητότητας ως εξής:
όπου:
G*
=
το ποσό της πιστωτικής προστασίας προσαρμοσμένο για κίνδυνο συναλλάγματος,
G
=
το ονομαστικό ποσό της πιστωτικής προστασίας,
Hfx
=
η προσαρμογή μεταβλητότητας για οποιαδήποτε αναντιστοιχία νομισμάτων μεταξύ της πιστωτικής προστασίας και της υποκείμενης υποχρέωσης που προσδιορίζεται σύμφωνα με την παράγραφο 4.
Εάν δεν υπάρχει αναντιστοιχία νομισμάτων, το Hfx ισούται με μηδέν.
4. Τα ιδρύματα βασίζουν τις προσαρμογές μεταβλητότητας για οποιαδήποτε αναντιστοιχία νομισμάτων σε περίοδο ρευστοποίησης 10 εργάσιμων ημερών, με την παραδοχή της καθημερινής αναπροσαρμογής αξίας, και μπορούν να τις υπολογίζουν βάσει της μεθόδου των εποπτικών συντελεστών προσαρμογής μεταβλητότητας ή των εσωτερικών εκτιμήσεων που προβλέπονται στα άρθρα 224 και 225 αντίστοιχα. Τα ιδρύματα κλιμακώνουν τις προσαρμογές μεταβλητότητας σύμφωνα με το άρθρο 226.
Άρθρο 234
Υπολογισμός των σταθμισμένων ποσών και των ποσών αναμενόμενης ζημίας στην περίπτωση μερικής προστασίας και τμηματοποίησης
Εάν ένα ίδρυμα μεταφέρει μέρος του κινδύνου ενός δανείου σε ένα ή περισσότερα επιμέρους τμήματα, εφαρμόζονται οι κανόνες που προβλέπονται στο Κεφάλαιο 5. Τα ιδρύματα μπορούν να θεωρούν ότι τα όρια σημαντικότητας των πληρωμών κάτω από τα οποία δεν πραγματοποιείται καμία πληρωμή σε περίπτωση ζημίας είναι ισοδύναμα με τις διακρατηθείσες θέσεις πρωτεύουσας ζημίας και ότι οδηγούν σε μεταφορά του κινδύνου κατά τμήματα.
Άρθρο 235
Υπολογισμός των σταθμισμένων ποσών δυνάμει της τυποποιημένης προσέγγισης
1. Για τους σκοπούς του άρθρου 113 παράγραφος 3, τα ιδρύματα υπολογίζουν τα σταθμισμένα ποσά ανοιγμάτων σύμφωνα με τον ακόλουθο τύπο:
όπου:
E
=
η αξία ανοίγματος σύμφωνα με το άρθρο 111· για τον σκοπό αυτό, η αξία ανοίγματος ενός εκτός ισολογισμού στοιχείου που παρατίθεται στο παράρτημα Ι ισούται με το 100 % της αξίας του στοιχείου αντί για την αξία του ανοίγματος που αναφέρεται στο άρθρο 111 παράγραφος 1,
GA
=
το ποσό της προστασίας πιστωτικού κινδύνου όπως υπολογίζεται δυνάμει του άρθρου 233 παράγραφος 3 (G*) προσαρμοσμένο για τυχόν αναντιστοιχία ληκτότητας όπως προβλέπεται στο τμήμα 5,
r
=
ο συντελεστής στάθμισης που εφαρμόζεται στα ανοίγματα έναντι του οφειλέτη σύμφωνα με το κεφάλαιο 2,
g
=
ο συντελεστής στάθμισης που εφαρμόζεται στα ανοίγματα έναντι του παρόχου προστασίας σύμφωνα με το κεφάλαιο 2.
2. Εάν το προστατευόμενο ποσό (GA) είναι μικρότερο από την αξία ανοίγματος (E), τα ιδρύματα μπορούν να εφαρμόζουν τον τύπο της παραγράφου 1 μόνο εάν τα προστατευόμενα και μη προστατευόμενα τμήματα έχουν ισοδύναμη εξοφλητική προτεραιότητα.
3. Τα ιδρύματα μπορούν να επεκτείνουν την αντιμετώπιση που καθορίζεται στο άρθρο 114 παράγραφοι 4 και 7 στα ανοίγματα ή τμήματα ανοιγμάτων που καλύπτονται από την εγγύηση κεντρικής κυβέρνησης ή κεντρικής τράπεζας εάν η εγγύηση είναι εκφρασμένη στο εθνικό νόμισμα του πιστούχου και το άνοιγμα χρηματοδοτείται στο ίδιο νόμισμα.
Άρθρο 236
Υπολογισμός των σταθμισμένων ποσών και των ποσών αναμενόμενης ζημίας δυνάμει της ΠΕΔ
1. Για το καλυμμένο τμήμα της αξίας ανοίγματος (E), με βάση την προσαρμοσμένη αξία της πιστωτικής προστασίας GA, το PD για τους σκοπούς του τμήματος 4 του κεφαλαίου 3 μπορεί να είναι το PD του παρόχου της προστασίας ή ένα PD μεταξύ εκείνου του πιστούχου και εκείνου του εγγυητή εάν θεωρείται ότι δεν δικαιολογείται πλήρης υποκατάσταση. Σε περίπτωση ανοιγμάτων μειωμένης εξασφάλισης και μη χρηματοδοτούμενης προστασίας μη μειωμένης εξασφάλισης, το LGD που εφαρμόζεται από τα ιδρύματα για τους σκοπούς του τμήματος 4 του κεφαλαίου 3 μπορεί να είναι εκείνο που αποδίδεται στις απαιτήσεις με εξοφλητική προτεραιότητα.
2. Για κάθε μη καλυμμένο τμήμα της αξίας ανοίγματος (E), το PD είναι εκείνο του πιστούχου και το LGD εκείνο του υποκείμενου ανοίγματος.
3. Για τους σκοπούς του παρόντος άρθρου, το GA είναι η τιμή του G* όπως υπολογίζεται δυνάμει του άρθρου 233 παράγραφος 3, προσαρμοσμένο για τυχόν αναντιστοιχία ληκτότητας όπως προβλέπεται στο τμήμα 5. Ε είναι η αξία του ανοίγματος που προσδιορίζεται σύμφωνα με το τμήμα 5 του κεφαλαίου 3. Για τον σκοπό αυτόν, τα ιδρύματα υπολογίζουν την αξία ανοίγματος των στοιχείων που παρατίθενται στο άρθρο 166 παράγραφοι 8 έως 10 χρησιμοποιώντας έναν συντελεστή μετατροπής ή ποσοστό 100 % αντί για τους συντελεστές μετατροπής ή τα ποσοστά που αναφέρονται στις εν λόγω παραγράφους.
Τμήμα 5
Αναντιστοιχία ληκτότητας
Άρθρο 237
Αναντιστοιχία ληκτότητας
1. Για τον υπολογισμό των σταθμισμένων ποσών, υπάρχει αναντιστοιχία ληκτότητας εάν η εναπομένουσα ληκτότητα της πιστωτικής προστασίας είναι μικρότερη από εκείνη του προστατευόμενου ανοίγματος. Εάν η προστασία έχει εναπομένουσα ληκτότητα μικρότερη των τριών μηνών και η ληκτότητα της προστασίας είναι μικρότερη από τη ληκτότητα του υποκείμενου ανοίγματος, η εν λόγω προστασία δεν θεωρείται αποδεκτή πιστωτική προστασία.
2. Εάν υπάρχει αναντιστοιχία ληκτότητας, η πιστωτική προστασία δεν θεωρείται αποδεκτή εάν πληρούται οποιαδήποτε από τις κατωτέρω προϋποθέσεις:
α)
η αρχική ληκτότητα της προστασίας είναι μικρότερη από 1 έτος,
β)
το άνοιγμα ορίζεται από τις αρμόδιες αρχές ως βραχυπρόθεσμο άνοιγμα με ληκτότητα (Μ) τουλάχιστον μιας ημέρας και όχι ενός έτους σύμφωνα με το άρθρο 162 παράγραφος 3.
Άρθρο 238
Ληκτότητα της πιστωτικής προστασίας
1. Η πραγματική ληκτότητα του υποκείμενου είναι η μέγιστη προθεσμία εντός της οποίας ο οφειλέτης πρέπει να εκπληρώσει την υποχρέωσή του, με ανώτατο όριο πέντε ετών. Με την επιφύλαξη της παραγράφου 2, η ληκτότητα της πιστωτικής προστασίας είναι το χρονικό διάστημα έως τη πλησιέστερη ημερομηνία στην οποία η προστασία λήγει ή τερματίζεται.
2. Εάν υπάρχει δικαίωμα προαίρεσης για τερματισμό της προστασίας με διακριτική ευχέρεια του πωλητή της προστασίας, η ληκτότητα της προστασίας είναι το χρονικό διάστημα έως τη πλησιέστερη ημερομηνία στην οποία μπορεί να ασκηθεί το δικαίωμα προαίρεσης. Εάν υπάρχει δικαίωμα προαίρεσης για τερματισμό της προστασίας με διακριτική ευχέρεια του αγοραστή της και οι όροι της σύμβασης παροχής προστασίας περιέχουν θετικό κίνητρο για το ίδρυμα να τερματίσει τη συναλλαγή πριν τη συμβατική ημερομηνία λήξης, το ίδρυμα λαμβάνει ως ληκτότητα της προστασίας το χρονικό διάστημα έως τη πλησιέστερη ημερομηνία στην οποία μπορεί να ασκηθεί αυτό το δικαίωμα προαίρεσης· διαφορετικά, μπορεί να θεωρήσει ότι το δικαίωμα προαίρεσης δεν επηρεάζει τη ληκτότητα της προστασίας.
3. Στην περίπτωση πιστωτικού παράγωγου για το οποίο δεν υπάρχει πρόβλεψη που να εμποδίζει τον τερματισμό του πριν τη λήξη τυχόν περιόδου χάριτος μετά την οποία μη εξυπηρέτηση της υποκείμενης υποχρέωσης έχει ως αποτέλεσμα την κύρηξή της σε αθέτηση, τα ιδρύματα μειώνουν τη ληκτότητα της προστασίας κατά τη διάρκεια της περιόδου χάριτος.
Άρθρο 239
Αποτίμηση της προστασίας
1. Για συναλλαγές που υπόκεινται σε χρηματοδοτούμενη πιστωτική προστασία δυνάμει της απλής μεθόδου χρηματοοικονομικών εξασφαλίσεων, όταν υφίσταται αναντιστοιχία μεταξύ ληκτότητας του ανοίγματος και ληκτότητας της προστασίας, η εξασφάλιση δεν θεωρείται αποδεκτή χρηματοδοτούμενη πιστωτική προστασία.
2. Για συναλλαγές που υπόκεινται σε χρηματοδοτούμενη πιστωτική προστασία δυνάμει της αναλυτικής μεθόδου χρηματοοικονομικών εξασφαλίσεων, τα ιδρύματα λαμβάνουν υπόψη τη ληκτότητα της πιστωτικής προστασίας και του ανοίγματος στην προσαρμοσμένη αξία της εξασφάλισης με τον ακόλουθο τύπο:
όπου:
CVA
=
η προσαρμοσμένη για μεταβλητότητα αξία της εξασφάλισης σύμφωνα με το άρθρο 223 παράγραφος 2 ή το ποσό του ανοίγματος, όποιο είναι χαμηλότερο,
t
=
ο αριθμός των ετών που απομένουν έως την ημερομηνία λήξης της πιστωτικής προστασίας όπως υπολογίζεται σύμφωνα με το άρθρο 238, ή η τιμή του T, όποιο είναι χαμηλότερο,
T
=
ο αριθμός των ετών που απομένουν έως την ημερομηνία λήξης του ανοίγματος όπως υπολογίζεται σύμφωνα με το άρθρο 238, ή πέντε έτη, όποιο είναι χαμηλότερο,
t*
=
0,25.
Τα ιδρύματα χρησιμοποιούν το CVAM ως το CVA προσαρμοσμένο για τυχόν αναντιστοιχία ληκτότητας στον τύπο υπολογισμού της πλήρως προσαρμοσμένης αξίας ανοίγματος (E*) που προβλέπεται στο άρθρο 223 παράγραφος 5.
3. Για συναλλαγές που υπόκεινται σε μη χρηματοδοτούμενη πιστωτική προστασία, τα ιδρύματα λαμβάνουν υπόψη τη ληκτότητα της πιστωτικής προστασίας και του ανοίγματος στην προσαρμοσμένη αξία της πιστωτικής προστασίας σύμφωνα με τον ακόλουθο τύπο:
όπου:
GA
=
το G* προσαρμοσμένο για κάθε αναντιστοιχία ληκτότητας,
G*
=
το ποσό της προστασίας προσαρμοσμένο για κάθε αναντιστοιχία νομισμάτων,
t
=
ο αριθμός των ετών που απομένουν έως την ημερομηνία λήξης της πιστωτικής προστασίας όπως υπολογίζεται σύμφωνα με το άρθρο 238, ή η τιμή του T, όποιο είναι χαμηλότερο,
T
=
ο αριθμός των ετών που απομένουν έως την ημερομηνία λήξης του ανοίγματος όπως υπολογίζεται σύμφωνα με το άρθρο 238, ή πέντε έτη, όποιο είναι χαμηλότερο,
t*
=
0,25.
Τα ιδρύματα χρησιμοποιούν το GA ως αξία της προστασίας για τους σκοπούς των άρθρων 233 έως 236.
Τμήμα 6
Τεχνικές μείωσης του πιστωτικού κινδύνου συνόλου ανοιγμάτων
Άρθρο 240
Πιστωτικά παράγωγα πρώτης αθέτησης
Εάν το ίδρυμα λαμβάνει πιστωτική προστασία για ορισμένο αριθμό ανοιγμάτων με όρους που προβλέπουν ότι η πρώτη αθέτηση μεταξύ των ανοιγμάτων αυτών ενεργοποιεί την πληρωμή και λύει τη σύμβαση, το ίδρυμα μπορεί να τροποποιήσει τον υπολογισμό των σταθμισμένων ποσών και, κατά περίπτωση, των ποσών αναμενόμενης ζημίας για το άνοιγμα το οποίο, ελλείψει πιστωτικής προστασίας, θα είχε το χαμηλότερο σταθμισμένο χρηματοδοτικό άνοιγμα σύμφωνα με το παρόν κεφάλαιο:
α)
για ιδρύματα που χρησιμοποιούν την τυποποιημένη προσέγγιση, τα σταθμισμένα ποσά ανοίγματος είναι αυτά που υπολογίζονται βάσει της τυποποιημένης προσέγγισης,
β)
για ιδρύματα που χρησιμοποιούν την ΠΕΔ, το σταθμισμένο χρηματοδοτικό άνοιγμα είναι το άθροισμα του σταθμισμένου κατά τον κίνδυνο χρηματοδοτικού ανοίγματος υπολογιζόμενου δυνάμει της ΠΕΔ συν 12,5 φορές το ποσό αναμενόμενης ζημίας.
Η αντιμετώπιση που καθορίζεται στο παρόν άρθρο ισχύει μόνον εφόσον το ποσό του ανοίγματος είναι λιγότερο ή ίσο με την αξία της πιστωτικής προστασίας.
Άρθρο 241
Πιστωτικά παράγωγα νιοστής αθέτησης
Εάν η νιοστή (n) αθέτηση στο σύνολο των ανοιγμάτων ενεργοποιεί την πληρωμή βάσει της πιστωτικής προστασίας, το ίδρυμα που αγοράζει την προστασία δεν μπορεί να την αναγνωρίσει για τον υπολογισμό των σταθμισμένων ποσών και, κατά περίπτωση, των ποσών αναμενόμενης ζημίας παρά μόνο εάν έχει επίσης ληφθεί προστασία για τις αθετήσεις 1 έως n-1 ή εάν έχουν ήδη επέλθει n-1 αθετήσεις. Σε αυτή την περίπτωση, το ίδρυμα μπορεί να τροποποιήσει τον υπολογισμό των σταθμισμένων ποσών και, κατά περίπτωση, των ποσών αναμενόμενης ζημίας του ανοίγματος το οποίο, ελλείψει πιστωτικής προστασίας, θα είχε το νιοστό χαμηλότερο σταθμισμένο άνοιγμα σύμφωνα με το παρόν Κεφάλαιο. Τα ιδρύματα υπολογίζουν το νιοστό χαμηλότερο ποσό που αναφέρεται στα στοιχεία α) και β) του άρθρου 240.
Η αντιμετώπιση που καθορίζεται στο παρόν άρθρο ισχύει μόνον εφόσον το ποσό του ανοίγματος είναι λιγότερο ή ίσο με την αξία της πιστωτικής προστασίας.
Όλα τα ανοίγματα της ομάδας πληρούν τις απαιτήσεις που ορίζονται στο άρθρο 204 παράγραφος 2 και στο άρθρο 216 παράγραφος 1 στοιχείο δ).
ΚΕΦΑΛΑΙΟ 5
Τιτλοποίηση
Τμήμα 1
Ορισμοί
Άρθρο 242
Ορισμοί
Για τους σκοπούς του παρόντος κεφαλαίου ισχύουν οι κάτωθι ορισμοί:
1) «υπερβάλλον περιθώριο»: το σύνολο των χρηματοοικονομικών εσόδων και λοιπών αμοιβών από τιτλοποιημένα ανοίγματα μετά την αφαίρεση των εξόδων και δαπανών,
2) «δικαίωμα τελικής επαναγοράς εκδοθέντων τίτλων»: το συμβατικό δικαίωμα της μεταβιβάζουσας οντότητας να επαναγοράσει ή να κλείσει τις θέσεις τιτλοποίησης πριν την αποπληρωμή του συνόλου των υποκείμενων ανοιγμάτων, εφόσον το ανεξόφλητο υπόλοιπο των υποκείμενων ανοιγμάτων μειώνεται κάτω από ορισμένο επίπεδο,
3) «ταμειακή διευκόλυνση»: θέση τιτλοποίησης που απορρέει από συμβατική συμφωνία χρηματοδότησης με την οποία εξασφαλίζεται η έγκαιρη πληρωμή των χρηματορροών στους επενδυτές,
4) «KIRB»: το 8 % του αθροίσματος των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ποσών των τιτλοποιημένων ανοιγμάτων, όπως αυτά θα είχαν υπολογιστεί σύμφωνα με το κεφάλαιο 3 ελλείψει τιτλοποίησης, και των υπολογιζόμενων σύμφωνα με το κεφάλαιο αυτό ποσών αναμενόμενης ζημίας από αυτά τα ανοίγματα,
5) «μέθοδος των διαβαθμίσεων»: η μέθοδος υπολογισμού των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ποσών για τις θέσεις τιτλοποίησης σύμφωνα με το άρθρο 261,
6) «μέθοδος του εποπτικού υποδείγματος»: η μέθοδος υπολογισμού των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ποσών για τις θέσεις τιτλοποίησης σύμφωνα με το άρθρο 262,
7) «μη διαβαθμισμένη θέση»: μια θέση τιτλοποίησης χωρίς αποδεκτή πιστοληπτική αξιολόγηση από ΕΟΠΑ όπως αναφέρεται στο τμήμα 4,
8) «διαβαθμισμένη θέση»: μια θέση τιτλοποίησης με αποδεκτή πιστοληπτική αξιολόγηση από ΕΟΠΑ όπως αναφέρεται στο τμήμα 4,
9) «πρόγραμμα έκδοσης εμπορικών χρεογράφων εξασφαλισμένων με στοιχεία ενεργητικού» ή «πρόγραμμα ABCP»: πρόγραμμα τιτλοποίησης εκδιδόμενων τίτλων που έχουν κυρίως μορφή εμπορικών χρεογράφων και αρχική ληκτότητα μικρότερη ή ίση του ενός έτους,
10) «παραδοσιακή τιτλοποίηση»: τιτλοποίηση που περιλαμβάνει την οικονομική μεταφορά των τιτλοποιούμενων ανοιγμάτων. Αυτό επιτυγχάνεται με την μεταβίβαση της κυριότητας των τιτλοποιούμενων ανοιγμάτων από το μεταβιβάζον ίδρυμα σε ΟΕΣΤ ή μέσω μερικής συμμετοχής τουΟΕΣΤ. Οι εκδιδόμενοι τίτλοι δεν αντιπροσωπεύουν υποχρεώσεις πληρωμών του μεταβιβάζοντος ιδρύματος,
11) «σύνθετη τιτλοποίηση»: τιτλοποίηση κατά την οποία η μεταφορά κινδύνου επιτυγχάνεται με τη χρήση πιστωτικών παράγωγων μέσων ή εγγυήσεων και τα τιτλοποιούμενα ανοίγματα εξακολουθούν να αποτελούν ανοίγματα του μεταβιβάζοντος ιδρύματος,
12) «ανακυκλούμενο άνοιγμα»: άνοιγμα στο οποίο τα ανεξόφλητα υπόλοιπα των πελατών είναι δυνατόν να κυμαίνονται, με βάση την απόφαση του πελάτη για το ποσό που θα δανειστεί και θα εξοφλήσει, μέχρις ενός συμφωνημένου ορίου,
13) «ανακυκλούμενη τιτλοποίηση»: νοείται τιτλοποίηση κατά την οποία η ίδια η σύνθεση της τιτλοποίησης ανακυκλώνεται από ανοίγματα που προστίθενται ή αφαιρούνται από τη δέσμη ανοιγμάτων ανεξάρτητα από το αν τα ανοίγματα είναι ή δεν είναι ανακυκλούμενες πιστώσεις.,
14) «ρύθμιση πρόωρης εξόφλησης των τίτλων»: συμβατική ρήτρα σε τιτλοποίηση ανακυκλούμενων ανοιγμάτων ή ανακυκλούμενης τιτλοποίησης η οποία, κατά την επέλευση συγκεκριμένων γεγονότων, απαιτεί την εξόφληση των θέσεων των επενδυτών πριν από την αρχικά προσδιορισθείσα ληκτότητα των εκδοθέντων τίτλων,
15) «τμήμα πρωτεύουσας ζημίας»: το τμήμα χαμηλότερης εξασφάλισης μιας τιτλοποίησης, που είναι το πρώτο τμήμα που επωμίζεται τις εκ των τιτλοποιημένων ανοιγμάτων ζημίες και κατά συνέπεια παρέχει προστασία στο τμήμα δευτερεύουσας ζημίας και εάν συντρέχει περίπτωση, σε τμήματα με υψηλότερη κατάταξη.
Τμήμα 2
Αναγνώριση σημαντικής μεταφοράς κινδύνου
Άρθρο 243
Παραδοσιακή τιτλοποίηση
1. Το μεταβιβάζον ίδρυμα σε μια παραδοσιακή τιτλοποίηση μπορεί να εξαιρεί τα τιτλοποιημένα ανοίγματα από τον υπολογισμό των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ποσών και των ποσών αναμενόμενης ζημίας εάν πληρούται μία από τις κατωτέρω προϋποθέσεις:
α)
όταν θεωρείται ότι σημαντικός πιστωτικός κίνδυνος που συνδέεται με τα τιτλοποιημένα ανοίγματα έχει μεταφερθεί σε τρίτα μέρη,
β)
το μεταβιβάζον ίδρυμα εφαρμόζει συντελεστή στάθμισης κινδύνου 1 250 % σε όλες τις θέσεις τιτλοποίησης που διακρατεί στην εν λόγω τιτλοποίηση ή αφαιρεί τις σχετικές θέσεις τιτλοποίησης από τα στοιχεία Κεφαλαίου Κοινών Μετοχών της κατηγορίας 1 σύμφωνα με το άρθρο 36 παράγραφος 1 στοιχείο ια).
2. Θεωρείται ότι έχει μεταφερθεί σημαντικός πιστωτικός κίνδυνος στις κατωτέρω περιπτώσεις:
α)
τα σταθμισμένα ως προς τον κίνδυνο ποσά των ενδιάμεσων θέσεων τιτλοποίησης που κατέχει το μεταβιβάζον ίδρυμα σε αυτή την τιτλοποίηση δεν υπερβαίνουν 50 % των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ποσών όλων των θέσεων σε ενδιάμεσα τμήματα που υφίστανται στην εν λόγω τιτλοποίηση,
β)
εάν δεν υπάρχουν ενδιάμεσες θέσεις τιτλοποίησης σε μια δεδομένη τιτλοποίηση και το μεταβιβάζον ίδρυμα μπορεί να αποδείξει ότι η αξία ανοίγματος των θέσεων τιτλοποίησης που θα αφαιρούνταν απότο Κεφάλαιο Κοινών Μετοχών της κατηγορίας 1 ή θα λάμβαναν συντελεστή στάθμισης κινδύνου 1.250 % υπερβαίνει μια εύλογη εκτίμηση των αναμενόμενων ζημιών των τιτλοποιημένων ανοιγμάτων κατά ένα επαρκές περιθώριο, το μεταβιβάζον ίδρυμαδεν κατέχει ποσοστό μεγαλύτερο από 20 % της αξίας των ανοιγμάτων των θέσεων τιτλοποίησης που θα αφαιρούνταν από το Κεφάλαιο Κοινών Μετοχών της κατηγορίας 1 ή θα λάμβαναν συντελεστή στάθμισης κινδύνου 1 250 %.
Εάν η πιθανή μείωση των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ποσών ανοιγμάτων που θα πετύχαινε το μεταβιβάζον ίδρυμα με αυτή την τιτλοποίηση δεν δικαιολογείται από μια ανάλογη μεταφορά του πιστωτικού κινδύνου σε τρίτους, οι αρμόδιες αρχές μπορούν να αποφασίσουν κατά περίπτωση ότι δεν θεωρείται ότι ο σημαντικός πιστωτικός κίνδυνος έχει μεταφερθεί σε τρίτους.
3. Για τους σκοπούς της παραγράφου 2, ως ενδιάμεσες θέσεις τιτλοποίησης νοούνται οι θέσεις τιτλοποίησης στις οποίες εφαρμόζεται συντελεστής στάθμισης κινδύνου χαμηλότερος από 1.250 % και οι οποίες έχουν ελάσσονα εξοφλητική προτεραιότητα σε σχέση με τη θέση με την υψηλότερη εξοφλητική προτεραιότητα και ελάσσονα εξοφλητική προτεραιότητα σε σχέση με οποιαδήποτε θέση τιτλοποίησης της σχετικής τιτλοποίησης, στις οποίες εφαρμόζεται οποιαδήποτε από τις κατωτέρω βαθμίδες πιστωτικής ποιότητας σύμφωνα με το τμήμα 4:
α)
σε περίπτωση θέσης τιτλοποίησης δυνάμει του τμήματος 3 ενότητα 3, βαθμίδα πιστωτικής ποιότητας 1,
β)
σε περίπτωση θέσης τιτλοποίησης δυνάμει του τμήματος 3 ενότητα 4, βαθμίδα πιστωτικής ποιότητας 1 ή 2.
4. Ως εναλλακτική δυνατότητα των παραγράφων 2 και 3, οι αρμόδιες αρχές χορηγούν σε μεταβιβάζοντα ιδρύματα την άδεια να θεωρούν ότι έχει μεταφερθεί σημαντικός πιστωτικός κίνδυνος εάν το μεταβιβάζον ίδρυμα είναι σε θέση να αποδείξει, σε κάθε περίπτωση τιτλοποίησης, ότι η μείωση των απαιτήσεων ιδίων κεφαλαίων που επιτυγχάνει μέσω της τιτλοποίησης δικαιολογείται με μια ανάλογη μεταφορά πιστωτικού κινδύνου σε τρίτους.
Η άδεια χορηγείται μόνο εφόσον το ίδρυμα πληροί τις ακόλουθες προϋποθέσεις:
α)
το ίδρυμα διαθέτει πολιτικές και μεθοδολογίες με κατάλληλη ευαισθησία ως προς τον κίνδυνο για την αξιολόγηση της μεταφοράς κινδύνου,
β)
το ίδρυμα έχει αναγνωρίσει επίσης τη μεταφορά πιστωτικού κινδύνου σε τρίτους σε κάθε περίπτωση για τους σκοπούς της εσωτερικής διαχείρισης κινδύνου και της κατανομής των εσωτερικών κεφαλαίων του ιδρύματος.
5. Επιπλέον των απαιτήσεων που ορίζονται στις παραγράφους 1 έως 4, κατά περίπτωση πληρούνται όλες οι κατωτέρω προϋποθέσεις:
α)
τα συμβατικά έγγραφα της τιτλοποίησης αντικατοπτρίζουν τα ουσιώδη οικονομικά χαρακτηριστικά της συναλλαγής,
β)
τα τιτλοποιημένα ανοίγματα τίθενται εκτός του ελέγχου του μεταβιβάζοντος ιδρύματος και των πιστωτών του, ιδίως σε διαδικασίες πτώχευσης και θέσης υπό αναγκαστική διαχείριση. Το αποτέλεσμα αυτό επιβεβαιώνεται από ειδικό νομικό σύμβουλο του οποίου ζητείται η γνωμοδότηση,
γ)
οι εκδιδόμενοι τίτλοι δεν αντιπροσωπεύουν υποχρεώσεις πληρωμής του μεταβιβάζοντος πιστωτικού ιδρύματος,
δ)
το μεταβιβάζον ίδρυμα δεν διατηρεί πραγματικό ή έμμεσο έλεγχο επί των μεταβιβασθέντων ανοιγμάτων. Θεωρείται ότι η μεταβιβάζουσα οντότητα έχει διατηρήσει πραγματικό έλεγχο επί των μεταβιβασθέντων ανοιγμάτων εάν έχει το δικαίωμα να τα επαναγοράσει από τον εκδοχέα για να ρευστοποιήσει τα κέρδη τους ή εάν είναι υποχρεωμένος να αναλάβει εκ νέου το μεταφερθέντα κίνδυνο. Η διατήρηση από το μεταβιβάζον ίδρυμα δικαιωμάτων ή υποχρεώσεων εξυπηρέτησης των μεταβιβασθέντων ανοιγμάτων δεν συνιστά καθαυτή έμμεσο έλεγχο επί των ανοιγμάτων,
ε)
τα συμβατικά έγγραφα της τιτλοποίησης πληρούν όλες τις ακόλουθες προϋποθέσεις:
i)
δεν περιέχουν καμία ρήτρα που απαιτεί, εκτός των περιπτώσεων ρύθμισης πρόωρης εξόφλησης των τίτλων, τη βελτίωση των θέσεων τιτλοποίησης από το μεταβιβάζον ίδρυμα, μεταξύ άλλων με την αναδιάταξη των υποκείμενων πιστωτικών ανοιγμάτων ή με την αύξηση της απόδοσης που καταβάλλεται στους επενδυτές σε περίπτωση επιδείνωσης της πιστωτικής ποιότητας των τιτλοποιημένων ανοιγμάτων,
ii)
δεν περιέχουν καμία ρήτρα που αυξάνει την απόδοση που καταβάλλεται στους κατόχους των θέσεων τιτλοποίησης σε περίπτωση επιδείνωσης της πιστωτικής ποιότητας της υποκείμενης ομάδας απαιτήσεων,
iii)
αποσαφηνίζουν, εάν συντρέχει περίπτωση, ότι οποιαδήποτε αγορά ή επαναγορά θέσεων τιτλοποίησης από το μεταβιβάζον ή από ανάδοχο ίδρυμα πέραν των όσων προβλέπουν οι συμβατικές του υποχρεώσεις αποτελεί εξαίρεση και πραγματοποιείται μόνο υπό κανονικές συνθήκες ανταγωνισμού,
στ)
εάν υπάρχει δικαίωμα τελικής επαναγοράς των εκδοθέντων τίτλων, πρέπει επίσης να πληρούνται οι ακόλουθες προϋποθέσεις:
i)
να μπορεί να ασκηθεί με διακριτική ευχέρεια του μεταβιβάζοντος ιδρύματος,
ii)
να μπορεί να ασκηθεί μόνο εάν 10 % ή λιγότερο της αρχικής αξίας των τιτλοποιημένων ανοιγμάτων παραμένει ανεξόφλητη,
iii)
να μην είναι διαρθρωμένο με τρόπο ώστε να αποφεύγεται ο καταλογισμός των ζημιών σε θέσεις πιστωτικής ενίσχυσης ή σε άλλες θέσεις που κατέχονται από επενδυτές, ούτε κατά τρόπο ώστε να παρέχει πιστωτική ενίσχυση.
6. Οι αρμόδιες αρχές ενημερώνουν την ΕΑΤ σχετικά με τις ειδικές περιπτώσεις που αναφέρονται στην παράγραφο 2, στις οποίες η πιθανή μείωση των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ποσών ανοιγμάτων δεν δικαιολογείται με μια ανάλογη μεταφορά πιστωτικού κινδύνου σε τρίτους, και σχετικά με τη χρήση της παραγράφου 4 από τα ιδρύματα. Η Ευρωπαϊκή Αρχή Τραπεζών παρακολουθεί το φάσμα των πρακτικών στον συγκεκριμένο τομέα και εκδίδει κατευθυντήριες γραμμές, σύμφωνα με το άρθρο 16 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010. Η ΕΑΤ επανεξετάζει την εφαρμογή των εν λόγω κατευθυντήριων γραμμών από τα κράτη μέλη και παρέχει συμβουλές στην Επιτροπή έως τις 31 Δεκεμβρίου 2017 για το εάν απαιτούνται δεσμευτικά τεχνικά πρότυπα.
Άρθρο 244
Σύνθετη τιτλοποίηση
1. Το μεταβιβάζον ίδρυμα σε μια σύνθετη τιτλοποίηση μπορεί να υπολογίζει τα σταθμισμένα ως προς τον κίνδυνο ποσά και, κατά περίπτωση, τα ποσά αναμενόμενης ζημίας για τα τιτλοποιημένα ανοίγματα σύμφωνα με το άρθρο 249, εάν πληρούται μία από τις κατωτέρω προϋποθέσεις:
α)
θεωρείται ότι ένα σημαντικό μέρος του πιστωτικού κινδύνου έχει μεταφερθεί σε τρίτους μέσω χρηματοδοτούμενης ή μη χρηματοδοτούμενης πιστωτικής προστασίας,
β)
το μεταβιβάζον ίδρυμα εφαρμόζει συντελεστή στάθμισης κινδύνου 1 250 % σε όλες τις θέσεις τιτλοποίηση που διαθέτει στην εν λόγω τιτλοποίηση ή αφαιρεί τις σχετικές θέσεις τιτλοποίηση από τα στοιχεία Κεφαλαίου Κοινών Μετοχών της κατηγορίας 1 σύμφωνα με το άρθρο 36 παράγραφος 1 στοιχείο ια).
2. Θεωρείται ότι ένα σημαντικό μέρος του πιστωτικού κινδύνου έχει μεταφερθεί σε τρίτους εάν πληρούται μία από τις κατωτέρω προϋποθέσεις:
α)
τα σταθμισμένα ως προς τον κίνδυνο ποσά των ενδιάμεσων θέσεων τιτλοποίησης που κατέχει το μεταβιβάζον ίδρυμα σε αυτή την τιτλοποίηση δεν υπερβαίνουν το 50 % των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ποσών όλων των ενδιάμεσων θέσεων τιτλοποίησης που υφίστανται στην εν λόγω τιτλοποίηση,
β)
εάν δεν υπάρχουν ενδιάμεσες θέσειςτιτλοποίησης σε μια δεδομένη τιτλοποίηση και το μεταβιβάζον ίδρυμα μπορεί να αποδείξει ότι η αξία ανοίγματος των θέσεων τιτλοποίησης που θα αφαιρούνταν από το Κεφάλαιο Κοινών Μετοχών τηςκατηγορίας 1 ή θα λάμβαναν συντελεστή στάθμισης κινδύνου 1 250 % υπερβαίνει μια εύλογη εκτίμηση των αναμενόμενων ζημιών των τιτλοποιημένων ανοιγμάτων κατά ένα επαρκές περιθώριο, το μεταβιβάζον ίδρυμα δεν κατέχει ποσοστό μεγαλύτερο από 20 % των αξιών ανοίγματος των θέσεων τιτλοποίησης που θα αφαιρούνταν από το Κεφάλαιο Κοινών Μετοχών της κατηγορίας 1 ή θα λάμβαναν συντελεστή στάθμισης κινδύνου 1 250 %,
γ)
εάν η πιθανή μείωση των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ποσών ανοιγμάτων που θα πετύχαινε το μεταβιβάζον ίδρυμα με αυτή την τιτλοποίηση δεν δικαιολογείται από μια ανάλογη μεταφορά του πιστωτικού κινδύνου σε τρίτους, η αρμόδια αρχή μπορεί να αποφασίσει κατά περίπτωση ότι δεν θεωρείται ότι ο σημαντικός πιστωτικός κίνδυνος έχει μεταφερθεί σε τρίτους.
3. Για τους σκοπούς της παραγράφου 2, ως ενδιάμεσες θέσεις τιτλοποίησης νοούνται οι θέσεις τιτλοποίησης στις οποίες εφαρμόζεται συντελεστής στάθμισης κινδύνου χαμηλότερος από 1 250 % και οι οποίες έχουν ελάσσονα εξοφλητική προτεραιότητα σε σχέση με τη θέση με την υψηλότερη εξοφλητική προτεραιότητα και ελάσσονα εξοφλητική προτεραιότητα σε σχέση με οποιαδήποτε θέση τιτλοποίησης της σχετικής τιτλοποίησης, στις οποίες εφαρμόζεται οποιαδήποτε από τις κατωτέρω βαθμίδες πιστωτικής ποιότητας σύμφωνα με το τμήμα 4:
α)
σε περίπτωση θέσης τιτλοποίησης δυνάμει του τμήματος 3 ενότητα 3, βαθμίδα πιστωτικής ποιότητας 1,
β)
σε περίπτωση θέσης τιτλοποίησης δυνάμει του τμήματος 3 ενότητα 4, βαθμίδα πιστωτικής ποιότητας 1 ή 2.
4. Ως εναλλακτική δυνατότητα των παραγράφων 2 και 3, οι αρμόδιες αρχές χορηγούν σε μεταβιβάζοντα ιδρύματα την άδεια να θεωρούν ότι έχει μεταφερθεί σημαντικός πιστωτικός κίνδυνος εάν το μεταβιβάζον ίδρυμα είναι σε θέση να αποδείξει, σε κάθε περίπτωση τιτλοποίησης, ότι η μείωση των απαιτήσεων ιδίων κεφαλαίων που επιτυγχάνει μέσω της τιτλοποίησης δικαιολογείται με μια ανάλογη μεταφορά πιστωτικού κινδύνου σε τρίτους.
Η άδεια χορηγείται μόνο εφόσον το ίδρυμα πληροί τις ακόλουθες προϋποθέσεις:
α)
το ίδρυμα διαθέτει πολιτικές και μεθοδολογίες με κατάλληλη ευαισθησία ως προς τους κινδύνους για την εκτίμηση της μεταφοράς κινδύνου,
β)
το ίδρυμα έχει αναγνωρίσει επίσης τη μεταφορά πιστωτικού κινδύνου σε τρίτους σε κάθε περίπτωση για τους σκοπούς της εσωτερικής διαχείρισης κινδύνου και της κατανομής των εσωτερικών κεφαλαίων του ιδρύματος.
5. Επιπλέον των απαιτήσεων που ορίζονται στις παραγράφους 1 έως 4, κατά περίπτωση, η μεταφορά συμμορφώνεται με τις κατωτέρω προϋποθέσεις:
α)
τα συμβατικά έγγραφα της τιτλοποίησης αντικατοπτρίζουν τα ουσιώδη οικονομικά χαρακτηριστικά της συναλλαγής,
β)
η πιστωτική προστασία με την οποία μεταφέρεται ο πιστωτικός κίνδυνος συμμορφώνεται με το άρθρο 247 παράγραφος 2,
γ)
τα μέσα που χρησιμοποιούνται για τη μεταβίβαση του πιστωτικού κινδύνου δεν περιέχουν όρους ή προϋποθέσεις που:
i)
επιβάλλουν όρια σημαντικότητας κάτω από τα οποία η πιστωτική προστασία θεωρείται ότι δεν ενεργοποιείται από την έλευση ενός πιστωτικού γεγονότος,
ii)
προβλέπουν τον τερματισμό της προστασίας σε περίπτωση επιδείνωσης της ποιότητας των υποκείμενων ανοιγμάτων,
iii)
απαιτούν, εκτός των περιπτώσεων ρύθμισης πρόωρης εξόφλησης των τίτλων, τη βελτίωση των θέσεων τιτλοποίησης από το μεταβιβάζον ίδρυμα,
iv)
αυξάνουν το κόστος της πιστωτικής προστασίας για το ίδρυμα ή την απόδοση που καταβάλλεται στους κατόχους θέσεων τιτλοποίησης σε περίπτωση επιδείνωσης της πιστωτικής ποιότητας της υποκείμενης ομάδας ανοιγμάτων,
δ)
έχει ληφθεί γνωμοδότηση ειδικού νομικού συμβούλου που επιβεβαιώνει ότι είναι δυνατή η επίκληση της πιστωτικής προστασίας σε όλες τις χώρες που έχουν δικαιοδοσία,
ε)
τα συμβατικά έγγραφα της τιτλοποίησης αποσαφηνίζουν, εάν συντρέχει περίπτωση, ότι οποιαδήποτε αγορά ή επαναγορά θέσεων τιτλοποίησης από το μεταβιβάζον ή από ανάδοχο ίδρυμα πέραν των όσων προβλέπουν οι συμβατικές του υποχρεώσεις πραγματοποιείται μόνο υπό κανονικές συνθήκες ανταγωνισμού,
στ)
εάν υπάρχει δικαίωμα τελικής επαναγοράς των εκδοθέντων τίτλων, το εν λόγω δικαίωμα πρέπει να πληροί τις ακόλουθες προϋποθέσεις:
i)
να μπορεί να ασκηθεί με διακριτική ευχέρεια του μεταβιβάζοντος ιδρύματος,
ii)
να μπορεί να ασκηθεί μόνο εάν 10 % ή λιγότερο της αρχικής αξίας των τιτλοποιημένων ανοιγμάτων παραμένει ανεξόφλητη,
iii)
να μην είναι διαρθρωμένο με τρόπο ώστε να αποφεύγεται ο καταλογισμός των ζημιών σε θέσεις πιστωτικής ενίσχυσης ή σε άλλες θέσεις που κατέχονται από επενδυτές, ούτε κατά τρόπο ώστε να παρέχει πιστωτική ενίσχυση.
6. Οι αρμόδιες αρχές ενημερώνουν την ΕΑΤ σχετικά με τις ειδικές περιπτώσεις που αναφέρονται στην παράγραφο 2, στις οποίες η πιθανή μείωση των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ποσών ανοιγμάτων δεν δικαιολογείται με μια ανάλογη μεταφορά πιστωτικού κινδύνου σε τρίτους, και σχετικά με τη χρήση της παραγράφου 4 από τα ιδρύματα. Η ΕΑΤ παρακολουθεί το φάσμα των πρακτικών στον συγκεκριμένο τομέα και εκδίδει κατευθυντήριες γραμμές, σύμφωνα με το άρθρο 16 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010. Η ΕΑΤ επανεξετάζει την εφαρμογή των εν λόγω κατευθυντήριων γραμμών από τα κράτη μέλη και παρέχει συμβουλές στην Επιτροπή έως τις 31 Δεκεμβρίου 2017 για το εάν απαιτούνται δεσμευτικά τεχνικά πρότυπα.
Τμήμα 3
Υπολογισμός των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ποσών
Ενότητα 1
Γενικός αρχές
Άρθρο 245
Υπολογισμός των σταθμισμένων ποσών ανοιγμάτων
1. Όταν έχει μεταβιβαστεί σημαντικός πιστωτικός κίνδυνος συνδεόμενος με τιτλοποιημένα ανοίγματα από το μεταβιβάζον ίδρυμα σύμφωνα με το τμήμα 2, το εν λόγω ίδρυμα δύναται:
α)
σε περίπτωση παραδοσιακής τιτλοποίησης, να εξαιρεί τα τιτλοποιημένα ανοίγματα από τον υπολογισμό των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ποσών και των ποσών αναμενόμενης ζημίας, κατά περίπτωση,
β)
σε περίπτωση σύνθετης τιτλοποίησης, να υπολογίζει τα σταθμισμένα ως προς τον κίνδυνο ποσά και, κατά περίπτωση, τα ποσά αναμενόμενης ζημίας για τα τιτλοποιημένα ανοίγματα σύμφωνα με τα άρθρα 249 και 250.
2. Εάν το μεταβιβάζον ίδρυμα έχει αποφασίσει να εφαρμόσει την παράγραφο 1, υπολογίζει τα σταθμισμένα ως προς τον κίνδυνο ανοίγματα που ορίζονται στο παρόν κεφάλαιο για τυχόν θέσεις που κατέχει στην τιτλοποίηση.
Εάν το μεταβιβάζον ίδρυμα δεν έχει μεταφέρει σημαντικό πιστωτικό κίνδυνο ή έχει αποφασίσει να μην εφαρμόσει την παράγραφο 1, δεν υποχρεούται να υπολογίζει τα σταθμισμένα ως προς τον κίνδυνο ποσά ανοιγμάτων για τυχόν θέσεις που κατέχει στην σχετική τιτλοποίηση, αλλά εξακολουθεί να συμπεριλαμβάνει τα τιτλοποιημένα ανοίγματα στον υπολογισμό των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ποσών ανοιγμάτων ως εάν δεν είχαν τιτλοποιηθεί.
3. Όταν υφίσταται άνοιγμα σε διάφορα τμήματα τιτλοποίησης, το άνοιγμα σε κάθε τμήμα τιτλοποίησης λαμβάνεται ως χωριστή θέση τιτλοποίησης. Οι φορείς παροχής πιστωτικής προστασίας σε θέσεις τιτλοποίησης θεωρείται ότι κατέχουν θέσεις στην τιτλοποίηση. Οι θέσεις τιτλοποίησης περιλαμβάνουν ανοίγματα σε τιτλοποίηση οφειλόμενα σε συμβάσεις παραγώγων επί επιτοκίων ή συναλλάγματος.
4. Εκτός εάν μια θέση τιτλοποίησης αφαιρείται από στοιχεία Κεφαλαίου Κοινών Μετοχών της κατηγορίας 1 σύμφωνα με το άρθρο 36 παράγραφος 1 στοιχείο ια), το σταθμισμένο ως προς τον κίνδυνο ποσό του ανοίγματος περιλαμβάνεται στο σύνολο των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ποσών ανοιγμάτων του ιδρύματος για τους σκοπούς του άρθρου 92 παράγραφος 3.
5. Το σταθμισμένο ως προς τον κίνδυνο ποσό της θέσης τιτλοποίησης υπολογίζεται εφαρμόζοντας στην αξία ανοίγματος της θέσης, που υπολογίζεται όπως προβλέπεται στο άρθρο 246, τον κατάλληλο συνολικό συντελεστή στάθμισης κινδύνου.
6. Ο συνολικός συντελεστής στάθμισης κινδύνου προσδιορίζεται ως το άθροισμα του συντελεστή στάθμισης κινδύνου που προβλέπεται στο παρόν κεφάλαιο και τυχόν συμπληρωματικών συντελεστών στάθμισης κινδύνου σύμφωνα με το άρθρο 407.
Άρθρο 246
Αξία ανοίγματος
1. Η αξία ανοίγματος υπολογίζεται ως εξής:
α)
εάν το ίδρυμα υπολογίζει τα σταθμισμένα ποσά των ανοιγμάτων σύμφωνα με την Ενότητα 3, η αξία ανοίγματος μιας εντός ισολογισμού θέσης τιτλοποίησης είναι η εναπομένουσα λογιστική αξία της θέσης μετά την εφαρμογή ειδικών προσαρμογών πιστωτικού κινδύνου που πραγματοποιούνται σύμφωνα με το άρθρο 110,
β)
εάν το ίδρυμα υπολογίζει τα σταθμισμένα ποσά των ανοιγμάτων σύμφωνα με την Ενότητα 4, η αξία ανοίγματος μιας εντός ισολογισμού θέσης τιτλοποίησης είναι η λογιστική αξία της θέσης που υπολογίζεται χωρίς να λαμβάνονται υπόψη τυχόν προσαρμογές του πιστωτικού κινδύνου που πραγματοποιούνται σύμφωνα με το άρθρο 110,
γ)
εάν το ίδρυμα υπολογίζει τα σταθμισμένα ως προς τον κίνδυνο ποσά σύμφωνα με την ενότητα 3, η αξία ανοίγματος μιας εκτός ισολογισμού θέσης τιτλοποίησης είναι η ονομαστική αξία της, μείον τυχόν ειδικές προσαρμογές πιστωτικού κινδύνου της εν λόγω θέσης τιτλοποίησης, επί τον συντελεστή μετατροπής που ορίζεται στο παρόν κεφάλαιο. Ο συντελεστής μετατροπής ισούται με 100 %, εκτός εάν αναφέρεται διαφορετικά,
δ)
εάν το ίδρυμα υπολογίζει τα σταθμισμένα ως προς τον κίνδυνο ποσά σύμφωνα με την ενότητα 4, η αξία ανοίγματος μιας εκτός ισολογισμού θέσης τιτλοποίησης είναι η ονομαστική αξία της επί τον συντελεστή μετατροπής που ορίζεται στο παρόν κεφάλαιο. Ο συντελεστής μετατροπής ισούται με 100 %, εκτός εάν αναφέρεται διαφορετικά,
ε)
η αξία ανοίγματος του πιστωτικού κινδύνου αντισυμβαλλομένου ενός από τα παράγωγα μέσα που απαριθμούνται στο παράρτημα ΙΙ προσδιορίζεται σύμφωνα με το κεφάλαιο 6.
2. Εάν το ίδρυμα έχει δύο ή περισσότερες επικαλυπτόμενες θέσεις, συμπεριλαμβάνει, στο μέτρο που οι θέσεις επικαλύπτονται, στον υπολογισμό των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ποσών μόνο τη θέση ή το τμήμα θέσης που οδηγεί στο υψηλότερο σταθμισμένο ως προς τον κίνδυνο ποσό ανοίγματος. Το ίδρυμα μπορεί επίσης να αναγνωρίσει αυτή την επικάλυψη μεταξύ απαιτήσεων ιδίων κεφαλαίων για ειδικό κίνδυνο για θέσεις χαρτοφυλακίου συναλλαγών και απαιτήσεων ιδίων κεφαλαίων για θέσεις εκτός χαρτοφυλακίου συναλλαγών, υπό την προϋπόθεση ότι το ίδρυμα είναι σε θέση να υπολογίσει και να συγκρίνει τις απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων για τις σχετικές θέσεις. Για τον σκοπό της παρούσας παραγράφου, επικάλυψη συντρέχει όταν οι θέσεις αντιπροσωπεύουν, εν όλω ή εν μέρει, άνοιγμα ως προς τον ίδιο κίνδυνο κατά τρόπο ώστε, στο μέτρο της επικάλυψής τους, να υπάρχει ένα μόνο άνοιγμα.
3. Εάν το άρθρο 268 στοιχείο γ) εφαρμόζεται σε θέσεις στο πρόγραμμα έκδοσης εμπορικών χρεογράφων εξασφαλισμένων με στοιχεία ενεργητικού (ABCP), το ίδρυμα μπορεί να χρησιμοποιεί τον συντελεστή στάθμισης κινδύνου που έχει αποδοθεί σε μια ταμειακή διευκόλυνση προκειμένου να υπολογίσει το σταθμισμένο ως προς τον κίνδυνο ποσό ανοίγματος για το ABCP, εφόσον το 100 % του ABCP που εκδίδεται από το πρόγραμμα καλύπτεται από την εν λόγω ή από άλλες ταμειακές διευκολύνσεις και όλες οι σχετικές ταμειακές διευκολύνσεις έχουν την ίδια προτεραιότητα με το ABCP με αποτέλεσμα να σχηματίζουν αλληλεπικαλυπτόμενες θέσεις.
Το ίδρυμα ενημερώνει τις αρμόδιες αρχές ότι χρησιμοποιεί την εν λόγω αντιμετώπιση.
Άρθρο 247
Αναγνώριση των τεχνικών μείωσης του πιστωτικού κινδύνου σε θέσεις τιτλοποίησης
1. Ένα ίδρυμα μπορεί να αναγνωρίζει χρηματοδοτούμενη ή μη χρηματοδοτούμενη πιστωτική προστασία που έλαβε σε σχέση με μια θέση τιτλοποίησης σύμφωνα με το κεφάλαιο 4, η οποία υπόκειται στις απαιτήσεις που προβλέπονται στο παρόν κεφάλαιο και στο κεφάλαιο 4.
Η αποδεκτή χρηματοδοτούμενη πιστωτική προστασία περιορίζεται σε χρηματοοικονομικές εξασφαλίσεις που είναι αποδεκτές για τον υπολογισμό των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ποσών ανοιγμάτων σύμφωνα με το κεφάλαιο 2 όπως ορίζεται στο κεφάλαιο 4 και αναγνωρίζεται μόνο εάν ικανοποιεί τις απαιτήσεις που προβλέπονται δυνάμει του κεφαλαίου 4.
2. Αποδεκτή μη χρηματοδοτούμενη πιστωτική προστασία και πάροχοι μη χρηματοδοτούμενης πιστωτικής προστασίας, περιορίζονται σε εκείνους που είναι αποδεκτοί όπως ορίζεται στο κεφάλαιο 4 και αναγνωρίζονται μόνο εάν ικανοποιούν τις απαιτήσεις που προβλέπονται δυνάμει του κεφαλαίου 4.
3. Κατά παρέκκλιση από την παράγραφο 2, οι επιλέξιμοι πάροχοι μη χρηματοδοτούμενης πιστωτικής προστασίας που παρατίθενται στο άρθρο 201 παράγραφος 1 στοιχεία α) έως η), εκτός των επιλέξιμων κεντρικών αντισυμβαλλομένων, διαθέτουν πιστοληπτική αξιολόγηση από αναγνωρισμένο ΕΟΠΑ η οποία αντιστοιχίζεται με την 3η ή με υψηλότερη βαθμίδα πιστωτικής ποιότητας σύμφωνα με το άρθρο 136 και θα είχε αντιστοιχιστεί με την 2η ή υψηλότερη βαθμίδα πιστωτικής ποιότητας κατά τη χρονική στιγμή που αναγνωρίστηκε για πρώτη φορά. Τα ιδρύματα που έχουν άδεια να εφαρμόζουν την προσέγγιση ΠΕΔ σε άμεσα ανοίγματα στον πάροχο προστασίας μπορούν να αξιολογούν την επιλεξιμότητα σύμφωνα με την πρώτη πρόταση βάσει της ισοδυναμίας της πιθανότητας αθέτησης (PD) του παρόχου προστασίας με την πιθανότητα αθέτησης που αντιστοιχεί στις βαθμίδες πιστωτικής ποιότητας που αναφέρονται στο άρθρο 136.
4. Κατά παρέκκλιση από την παράγραφο 2, οι ΟΕΣΤ (οντότητες ειδικού σκοπού για τιτλοποίηση) είναι επιλέξιμοι πάροχοι προστασίας εφόσον κατέχουν στοιχεία ενεργητικού που θεωρούνται αποδεκτή χρηματοοικονομική εξασφάλιση και στα οποία δεν υφίστανται δικαιώματα ή ενδεχόμενα δικαιώματα με υψηλότερη ή την ίδια προτεραιότητα με τα ενδεχόμενα δικαιώματα του ιδρύματος που λαμβάνει τη μη χρηματοδοτούμενη πιστωτική προστασία και εφόσον πληρούνται όλες οι απαιτήσεις για την αναγνώριση της χρηματοοικονομικής εξασφάλισης του κεφαλαίου 4. Σε αυτές τις περιπτώσεις, το GA (ποσό της προστασίας προσαρμοσμένο για τυχόν αναντιστοιχίες νομισμάτων και ληκτότητας σύμφωνα με τις διατάξεις του κεφαλαίου 4) περιορίζεται στην προσαρμοσμένη για μεταβλητότητα αγοραία αξία των εν λόγω στοιχείων ενεργητικού και το g (ο συντελεστής στάθμισης κινδύνου των ανοιγμάτων έναντι του παρόχου προστασίας όπως ορίζεται δυνάμει της τυποποιημένης προσέγγισης) προσδιορίζεται ως ο σταθμισμένος μέσος όρος του συντελεστή στάθμισης που θα εφαρμοζόταν σε αυτά τα στοιχεία ενεργητικού ως χρηματοοικονομική εξασφάλιση δυνάμει της τυποποιημένης προσέγγισης.
Άρθρο 248
Έμμεση υποστήριξη
1. Ένα ανάδοχο ίδρυμα, ή ένα μεταβιβάζον ίδρυμα το οποί σε σχέση με μια τιτλοποίηση έκανε χρήση του άρθρου 245 παράγραφοι 1 και 2 στον υπολογισμό των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ποσών ανοιγμάτων, ή πώλησε χρηματοπιστωτικά μέσα από το χαρτοφυλάκιο συναλλαγών του με αποτέλεσμα να μην υποχρεούται πλέον να κατέχει ίδια κεφάλαια για τους κινδύνους των εν λόγω μέσων, δεν παρέχει υποστήριξη στην τιτλοποίηση, με σκοπό τη μείωση των δυνητικών ή πραγματικών ζημιών των επενδυτών, πέραν των όσων προβλέπουν οι συμβατικές του υποχρεώσεις. Μια συναλλαγή δεν θεωρείται ότι παρέχει υποστήριξη εάν πραγματοποιείται υπό κανονικές συνθήκες ανταγωνισμού και λαμβάνεται υπόψη στην αξιολόγηση της μεταφοράς σημαντικού κινδύνου. Οποιαδήποτε τέτοια συναλλαγή, ανεξάρτητα του εάν παρέχει υποστήριξη, κοινοποιείται στις αρμόδιες αρχές και υπόκειται στη διαδικασία αξιολόγησης και έγκρισης της πιστοληπτικής ικανότητας του ιδρύματος. Όταν αξιολογεί εάν η συναλλαγή δεν είναι διαρθρωμένη για την παροχή προστασίας, το ίδρυμα εξετάζει επαρκώς τουλάχιστον όλα τα κατωτέρω στοιχεία:
α)
την τιμή επαναγοράς,
β)
το κεφάλαιο και τη θέση ρευστότητας του ιδρύματος πριν και μετά την επαναγορά,
γ)
τις επιδόσεις των τιτλοποιημένων ανοιγμάτων,
δ)
τις επιδόσεις των τιτλοποιημένων θέσεων,
ε)
τις επιπτώσεις από την προστασία που παρέχει η μεταβιβάζουσα οντότητα προς τους επενδυτές για τις ζημίες που αναμένεται να πραγματοποιηθούν.
2. Η ΕΑΤ, σύμφωνα με το άρθρο 16 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010, εκδίδει κατευθυντήριες γραμμές σχετικά με τις κανονικές συνθήκες ανταγωνισμού και τις προϋποθέσεις υπό τις οποίες μια συναλλαγή είναι διαρθρωμένη για την παροχή προστασίας.
3. Εάν ένα μεταβιβάζον ίδρυμα ή ένα ανάδοχο ίδρυμα δεν συμμορφωθεί με την παράγραφο 1 όσον αφορά μια τιτλοποίηση, το ίδρυμα διατηρεί κατ’ ελάχιστον ίδια κεφάλαια για όλα τα τιτλοποιημένα ανοίγματα σαν να μην είχαν τιτλοποιηθεί.
Ενότητα 2
Υπολογισμος απο το μεταβιβαζον ιδρυματα των τιτλοποιημενων σταθμισμενων ως προς τον κινδυνο ποσων ανοιγματων στις συνθετες τιτλοποιησης
Άρθρο 249
Γενική αντιμετώπιση
Κατά τον υπολογισμό των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ποσών για τα τιτλοποιημένα ανοίγματα, εφόσον πληρούνται οι προϋποθέσεις του άρθρου 244, το μεταβιβάζον ίδρυμα σε μια σύνθετη τιτλοποίηση χρησιμοποιεί, με την επιφύλαξη του άρθρου 250, τις κατάλληλες μεθόδους υπολογισμού που ορίζονται στο παρόν τμήμα και όχι εκείνες του κεφαλαίου 2. Για τα ιδρύματα που υπολογίζουν τα σταθμισμένα ως προς τον κίνδυνο ποσά και τα ποσά αναμενόμενης ζημίας σύμφωνα με το κεφάλαιο 3, το ποσό αναμενόμενης ζημίας για τα ανοίγματα αυτά είναι μηδέν.
Οι απαιτήσεις που προβλέπονται στο πρώτο εδάφιο εφαρμόζονται για όλη την ομάδα των ανοιγμάτων που περιλαμβάνονται στην τιτλοποίηση. Με την επιφύλαξη του άρθρου 250, το μεταβιβάζον ίδρυμα υπολογίζει τα σταθμισμένα ως προς τον κίνδυνο ποσά που σχετίζονται με όλα τα τμήματα της τιτλοποίησης σύμφωνα με τις διατάξεις του παρόντος τμήματος, συμπεριλαμβανομένων αυτών για τα οποία το ίδρυμα αναγνωρίζει τεχνικές μείωσης πιστωτικού κινδύνου σύμφωνα με το άρθρο 242, στην οποία περίπτωση ο συντελεστής στάθμισης κινδύνου που εφαρμόζεται για την εν λόγω θέση μπορεί να τροποποιηθεί σύμφωνα με το κεφάλαιο 4, με την επιφύλαξη των απαιτήσεων που ορίζονται στο παρόν κεφάλαιο.
Άρθρο 250
Αντιμετώπιση αναντιστοιχιών ληκτότητας σε συνθετικές τιτλοποιήσεις
Για τον υπολογισμό των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ποσών των ανοιγμάτων σύμφωνα με το άρθρο 249, κάθε αναντιστοιχία μεταξύ της ληκτότητας της πιστωτικής προστασίας η οποία αποτελεί τμήμα της τιτλοποίησης και με την οποία επιτυγχάνεται η μεταφορά κινδύνου και τα τιτλοποιημνα ανοίγματα λαμβάνονται υπόψη ως εξής:
α)
ως ληκτότητα των τιτλοποιημένων ανοιγμάτων λαμβάνεται η μεγαλύτερη ληκτότητα οποιουδήποτε από τα ανοίγματα αυτά, με ανώτατο όριο τα 5 έτη. Η ληκτότητα της πιστωτικής προστασίας προσδιορίζεται σύμφωνα με το κεφάλαιο 4,
β)
το μεταβιβάζον ίδρυμα πρέπει να αγνοήσει κάθε αναντιστοιχία ληκτότητας κατά τον υπολογισμό των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ποσών για τα τμήματα τιτλοποίησης στα οποία, στο πλαίσιο του τμήματος 4, εφαρμόζεται συντελεστής στάθμισης κινδύνου 1 250 %. Για όλα τα άλλα τα τμήματα τιτλοποίησης, εφαρμόζεται η μέθοδος αντιμετώπισης των αναντιστοιχιών ληκτότητας του κεφαλαίου 4, σύμφωνα με τον ακόλουθο τύπο:
όπου:
RW*
=
τα σταθμισμένα ως προς τον κίνδυνο ποσά ανοιγμάτων για τους σκοπούς του άρθρου 92 παράγραφος 3 στοιχείο α),
RWAss
=
τα σταθμισμένα έναντι κινδύνων ποσά ανοιγμάτων ελλείψει τιτλοποίησης, ανοιγμάτων όπως θα είχαν υπολογιστεί κατ’ αναλογία,
RWSP
=
τα σταθμισμένα έναντι κινδύνων ποσά ανοιγμάτων όπως θα είχαν υπολογιστεί σύμφωνα με το άρθρο 249 εάν δεν υπήρχε αναντιστοιχία ληκτότητας,
T
=
η ληκτότητα των υποκείμενων ανοιγμάτων, εκφρασμένη σε έτη,
t
=
είναι η ληκτότητα της πιστωτικής προστασίας, εκφρασμένη σε έτη,
t*
=
0,25.
Ενότητα 3
Υπολογισμος των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ποσών δύναμει τησ τυποποιημένησ προσέγγισης
Άρθρο 251
Συντελεστές στάθμισης κινδύνου
Με την επιφύλαξη του άρθρου 252, το ίδρυμα υπολογίζει το σταθμισμένο ως προς τον κίνδυνο ποσό μιας διαβαθμισμένης θέσης τιτλοποίησης ή επανατιτλοποίησης εφαρμόζοντας στην αξία του ανοίγματος τον κατάλληλο συντελεστή στάθμισης κινδύνου.
Ο κατάλληλος συντελεστής στάθμισης κινδύνου είναι ο συντελεστής στάθμισης κινδύνου που ορίζεται στον πίνακα 1, με τον οποίο αντιστοιχίζεται η πιστοληπτική αξιολόγηση της θέσης σύμφωνα με το τμήμα 4.
Πίνακας 1
Βαθμίδα πιστωτικής ποιότητας
1
2
3
4 (μόνον για πιστοληπτικές αξιολογήσεις πλην των βραχυπρόθεσμων πιστοληπτικών αξιολογήσεων)
Όλες οι λοιπές βαθμίδες πιστωτικής ποιότητας
Θέσεις τιτλοποίησης
20 %
50 %
100 %
350 %
1 250 %
Θέσεις επανατιτλοποίησης
40 %
100 %
225 %
650 %
1 250 %
Με την επιφύλαξη των άρθρων 252 έως 255, τα σταθμισμένα ως προς τον κίνδυνο ποσά μιας μη διαβαθμισμένης θέσης τιτλοποίησης υπολογίζονται εφαρμόζοντας συντελεστή στάθμισης κινδύνου 1 250 %.
Άρθρο 252
Μεταβιβάζουσα οντότητα και ανάδοχο ίδρυμα
Για το μεταβιβάζον πιστωτικό ίδρυμα ή το ανάδοχο ίδρυμα, τα σταθμισμένα ως προς τον κίνδυνο ποσά που υπολογίζονται για τις θέσεις του σε μια τιτλοποίηση μπορούν να περιορίζονται στα σταθμισμένα ως προς τον κίνδυνο ποσά που θα είχαν υπολογιστεί για τα τιτλοποιημένα ανοίγματα εάν τα ανοίγματα αυτά δεν είχαν τιτλοποιηθεί, με την επιφύλαξη της εφαρμογής συντελεστή στάθμισης κινδύνου 150 % στα κατωτέρω στοιχεία:
α)
όλα τα στοιχεία που βρίσκονται σε αθέτηση,
β)
όλα τα στοιχεία που σχετίζονται με ιδιαίτερα υψηλό κίνδυνο σύμφωνα με το άρθρο 128 μεταξύ των τιτλοποιημένων ανοιγμάτων.
Άρθρο 253
Αντιμετώπιση των μη διαβαθμισμένων θέσεων
1. Για τον υπολογισμό του σταθμισμένου ως προς τον κίνδυνο ποσού ανοίγματος για μια μη διαβαθμισμένη θέση τιτλοποίησης, ένα ίδρυμα μπορεί να εφαρμόσει τον σταθμισμένο μέσο όρο του συντελεστή στάθμισης κινδύνου που θα εφαρμοζόταν στα τιτλοποιημένα ανοίγματα δυνάμει του κεφαλαίου 2 από ένα ίδρυμα που κατέχει τα ανοίγματα, επί τον δείκτη συγκέντρωσης που αναφέρεται στην παράγραφο 2. Για τον σκοπό αυτόν, το ίδρυμα γνωρίζει ανά πάσα στιγμή τη σύνθεση της ομάδας των τιτλοποιημένων ανοιγμάτων.
2. Ο δείκτης συγκέντρωσης ισούται με το λόγο του αθροίσματος των ονομαστικών ποσών όλων των τμημάτων της τιτλοποίησης προς το άθροισμα των ονομαστικών ποσών των τμημάτων ελάσσονος ή ίσης εξοφλητικής προτεραιότητας με εκείνη του τμήματος στην οποία κατέχεται η θέση, περιλαμβανομένου του τμήματος αυτού. Ο προκύπτων συντελεστής στάθμισης κινδύνου δεν μπορεί να υπερβαίνει το 1 250 % ή να είναι χαμηλότερος από εκείνον που εφαρμόζεται σε διαβαθμισμένο τμήμα υψηλότερης εξοφλητικής προτεραιότητας. Εάν το ίδρυμα δεν μπορεί να προσδιορίσει τους συντελεστές στάθμισης κινδύνου που θα εφαρμόζονταν στα τιτλοποιημένα ανοίγματα σύμφωνα με το κεφάλαιο 2, εφαρμόζει συντελεστή στάθμισης 1 250 % στη θέση αυτή.
Άρθρο 254
Αντιμετώπιση των θέσεων σε τμήμα δευτερεύουσας ζημίας τιτλοποίησης ή σε ευνοϊκότερο τμήμα σε ένα πρόγραμμα ABCP
Με την επιφύλαξη της δυνατότητας ευνοϊκότερης αντιμετώπισης για τις μη διαβαθμισμένες ταμειακές διευκολύνσεις του άρθρου 255, το ίδρυμα μπορεί να εφαρμόζει στις θέσεις τιτλοποίησης που πληρούν τις κατωτέρω προϋποθέσεις συντελεστή στάθμισης κινδύνου υψηλότερο του 100 % ή τον υψηλότερο από τους συντελεστές στάθμισης κινδύνου που θα εφαρμοζόταν σε οποιοδήποτε από τα τιτλοποιημένα ανοίγματα δυνάμει του κεφαλαίου 2 από ένα ίδρυμα που θα κατείχε τα ανοίγματα:
α)
η θέση τιτλοποίησης αφορά σε τμήμα δευτερεύουσας ζημίας ή σε ευνοϊκότερο από οικονομική άποψη τμήμα της τιτλοποίησης και το τμήμα πρωτεύουσας ζημίας παρέχει ουσιαστική πιστωτική ενίσχυση στο τμήμα δευτερεύουσας ζημίας,
β)
η ποιότητα της θέσης τιτλοποίησης είναι ισοδύναμη της τρίτης βαθμίδας πιστωτικής ποιότητας, βάσει της τυποποιημένης προσέγγισης ή υψηλότερη,
γ)
η θέση τιτλοποίησης κατέχεται από ίδρυμα που δεν κατέχει θέση στο τμήμα πρωτεύουσας ζημίας.
Άρθρο 255
Αντιμετώπιση των μη διαβαθμισμένων ταμειακών διευκολύνσεων
1. Τα ιδρύματα μπορούν να εφαρμόσουν συντελεστή μετατροπής 50 % στο ονομαστικό ποσό μιας μη διαβαθμισμένης ταμειακής διευκόλυνσης προκειμένου να προσδιορίσουν την αξία ανοίγματός της εφόσον πληρούνται οι κατωτέρω προϋποθέσεις:
α)
στα συμβατικά έγγραφα που συνοδεύουν την ταμειακή διευκόλυνση διευκρινίζονται και περιορίζονται σαφώς οι περιπτώσεις στις οποίες είναι δυνατή η ανάληψη ποσών από αυτήν,
β)
δεν είναι δυνατή η ανάληψη ποσών από την ταμειακή διευκόλυνση ως πιστωτική στήριξη για την κάλυψη ζημιών που έχουν ήδη πραγματοποιηθεί κατά τον χρόνο της ανάληψης και συγκεκριμένα για την παροχή ρευστότητας για ανοίγματα σε αθέτηση κατά τον χρόνο της ανάληψης ή για την απόκτηση στοιχείων ενεργητικού σε τιμή υψηλότερη από την εύλογη αξία τους,
γ)
η ταμειακή διευκόλυνση δεν χρησιμοποιείται για την παροχή μόνιμης ή τακτικής χρηματοδότησης στην τιτλοποίηση,
δ)
η εξόφληση των ποσών που έχουν αναληφθεί από την ταμειακή διευκόλυνση δεν πρέπει να έπεται της ικανοποίησης των απαιτήσεων των επενδυτών, εκτός εκείνων που απορρέουν από συμβάσεις παράγωγων σε επιτόκια ή σε συναλλαγματικές ισοτιμίες ή από προμήθειες ή άλλες παρόμοιες πληρωμές, ούτε επιτρέπεται παραίτηση από τη σχετική απαίτηση ή αναβολή της,
ε)
δεν είναι δυνατή η ανάληψη ποσών από την ταμειακή διευκόλυνση μετά την εξάντληση όλων των πιστωτικών ενισχύσεων από τις οποίες αυτή μπορεί να ωφεληθεί,
στ)
η ταμειακή διευκόλυνση περιλαμβάνει ρήτρα που συνεπάγεται την αυτόματη μείωση του ποσού που μπορεί να αναληφθεί κατά το ποσό των ανοιγμάτων σε αθέτηση κατά την έννοια του κεφαλαίου 3 ή, όταν η ομάδα τιτλοποιημένων ανοιγμάτων αποτελείται από διαβαθμισμένα μέσα, την ανάκληση της ταμειακής διευκόλυνσης εάν η μέση ποιότητα της ομάδας ανοιγμάτων μειώνεται κάτω του επενδυτικού βαθμού.
Ο εφαρμοστέος συντελεστής στάθμισης κινδύνου είναι ο υψηλότερος συντελεστής που θα εφαρμοζόταν σε οποιοδήποτε από τα τιτλοποιημένα ανοίγματα βάσει του κεφαλαίου 2 από ένα ίδρυμα που θα κατείχε τα ανοίγματα.
2. Για τον προσδιορισμό της αξίας ανοίγματος ταμειακών διευκολύνσεων, μπορεί να εφαρμοστεί συντελεστής μετατροπής 0 % στο ονομαστικό ποσό της ταμειακής διευκόλυνσης η οποία είναι ακυρώσιμη άνευ όρων, εφόσον πληρούνται οι προϋποθέσεις της παραγράφου 1 και η εξόφληση των αναληφθέντων από τη διευκόλυνση ποσών έχει υψηλότερη εξοφλητική προτεραιότητα έναντι κάθε άλλης απαίτησης επί των χρηματορροών από τα τιτλοποιημένα ανοίγματα.
Άρθρο 256
Συμπληρωματικές κεφαλαιακές απαιτήσεις για τιτλοποιήσεις ανακυκλούμενων ανοιγμάτων με ρήτρα πρόωρης εξόφλησης
1. Σε περίπτωση τιτλοποίησης ανακυκλούμενων ανοιγμάτων υπαγόμενης σε ρήτρα πρόωρης εξόφλησης των τίτλων, το μεταβιβάζον ίδρυμα υπολογίζει ένα πρόσθετο σταθμισμένο ως προς τον κίνδυνο ποσό ανοίγματος προκειμένου να καλυφθεί ο κίνδυνος να αυξηθούν τα επίπεδα πιστωτικού κινδύνου στον οποίο είναι εκτεθειμένο μετά την ενεργοποίηση της πρόωρης εξόφλησης των τίτλων, σύμφωνα με το παρόν άρθρο.
2. Το ίδρυμα υπολογίζει ένα σταθμισμένο ως προς τον κίνδυνο ποσό για το άθροισμα των αξιών ανοίγματος των συμφερόντων της μεταβιβάζουσας οντότητας και των συμφερόντων των επενδυτών.
Για τις διαρθρώσεις τιτλοποίησης που περιλαμβάνουν ανακυκλούμενα και μη ανακυκλούμενα ανοίγματα, το μεταβιβάζον ίδρυμα εφαρμόζει τον τρόπο αντιμετώπισης που περιγράφεται στις παραγράφους 3 έως 6 στο τμήμα της υποκείμενης ομάδας που περιέχει τα ανανεούμενα ανοίγματα.
Η αξία ανοίγματος των συμφερόντων της μεταβιβάζουσας οντότητας είναι η αξία ανοίγματος του πωληθέντος στην τιτλοποίηση ονομαστικού τμήματος της ομάδας αναληφθέντων ποσών, του οποίου η αναλογία στο σύνολο της πωληθείσας ομάδας προσδιορίζει την αναλογία των χρηματορροών από εισπράξεις κεφαλαίου και τόκων και από άλλα σχετικά ποσά οι οποίες δεν είναι διαθέσιμες για πληρωμές στους κατόχους θέσεων τιτλοποίησης στην τιτλοποίηση. Τα συμφέροντα της μεταβιβάζουσας οντότητας δεν μπορούν να έχουν χαμηλότερη εξοφλητική προτεραιότητα σε σχέση με τα συμφέροντα των επενδυτών. Η αξία ανοίγματος των συμφερόντων των επενδυτών είναι η αξία ανοίγματος του εναπομένοντος ονομαστικού τμήματος της ομάδας αναληφθέντων ποσών.
Το σταθμισμένο ως προς τον κίνδυνο ποσό για την αξία ανοίγματος των συμφερόντων της μεταβιβάζουσας οντότητας υπολογίζεται όπως το ποσό για ένα άνοιγμα κατ’ αναλογία προς τα τιτλοποιημένα ανοίγματα σαν να μην είχαν τιτλοποιηθεί.
3. Οι μεταβιβάζουσες οντότητες των ακόλουθων ειδών τιτλοποίησης εξαιρούνται από τον υπολογισμό ενός πρόσθετου σταθμισμένου ως προς τον κίνδυνο ποσού ανοίγματος στην παράγραφο 1:
α)
τιτλοποιήσεις ανακυκλούμενων ανοιγμάτων στις οποίες οι επενδυτές παραμένουν πλήρως εκτεθειμένοι σε όλες τις μελλοντικές αναλήψεις από δανειολήπτες με τρόπο ώστε ο κίνδυνος των υποκείμενων ταμειακών διευκολύνσεων να μην αναλαμβάνεται εκ νέου από το μεταβιβάζον ίδρυμα, ακόμα και έπειτα από γεγονός που ενεργοποιεί την πρόωρη εξόφληση,
β)
τιτλοποιήσεις στις οποίες η ρύθμιση πρόωρης εξόφλησης των τίτλων ενεργοποιείται μόνον από γεγονότα που δεν συνδέονται με την απόδοση των τιτλοποιημένων στοιχείων ενεργητικού ή του μεταβιβάζοντος ιδρύματος, όπως μια ουσιώδης μεταβολή των φορολογικών νομοθετικών ή κανονιστικών ρυθμίσεων.
4. Για ένα μεταβιβάζον ίδρυμα που υπόκειται στον υπολογισμό ενός πρόσθετου σταθμισμένου ως προς τον κίνδυνο ποσού ανοίγματος σύμφωνα με την παράγραφο 1, το σύνολο των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ποσών για τις θέσεις του στα συμφέροντα των επενδυτών και των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ποσών που υπολογίζονται σύμφωνα με την παράγραφο 1 δεν πρέπει να υπερβαίνει το υψηλότερο από τα ακόλουθα δύο ποσά:
α)
σταθμισμένα ως προς τον κίνδυνο ποσά για τις θέσεις του στα συμφέροντα των επενδυτών,
β)
σταθμισμένα ως προς τον κίνδυνο ποσά που θα υπολογίζονταν για τα τιτλοποιημένα ανοίγματα από ένα ίδρυμα που θα κατείχε τα ανοίγματα σαν να μην είχαν τιτλοποιηθεί έως το ισόποσο των συμφερόντων των επενδυτών.
Η αφαίρεση, βάσει του άρθρου 32 παράγραφος 1, τυχόν καθαρών κερδών από την κεφαλαιοποίηση των μελλοντικών εισοδημάτων, αντιμετωπίζεται χωριστά από το ανώτατο ποσό που αναφέρεται στο προηγούμενο εδάφιο.
5. Το σταθμισμένο ως προς τον κίνδυνο ποσό που υπολογίζεται σύμφωνα με την παράγραφο 1 προσδιορίζεται πολλαπλασιάζοντας το ποσό της αξίας ανοίγματος των συμφερόντων των επενδυτών με το προϊόν του κατάλληλου συντελεστή μετατροπής των παραγράφων 6 έως 9 επί το σταθμισμένο μέσο όρο των συντελεστών στάθμισης κινδύνου που θα εφαρμοζόταν στα τιτλοποιημένα ανοίγματα εάν δεν είχαν τιτλοποιηθεί.
Η ρύθμιση πρόωρης εξόφλησης των τίτλων θεωρείται ελεγχόμενη εάν πληρούνται όλες οι ακόλουθες προϋποθέσεις:
α)
το μεταβιβάζον ίδρυμα εφαρμόζει κατάλληλο πρόγραμμα ιδίων κεφαλαίων/διαθεσίμων για να εξασφαλίσει ότι διαθέτει επαρκή ίδια κεφάλαια και ρευστότητα σε περίπτωση πρόωρης εξόφλησης,
β)
σε όλη τη διάρκεια της συναλλαγής, η κατανομή των πληρωμών τόκων, κεφαλαίου, εξόδων, ζημιών και επανεισπράξεων γίνεται κατ’ αναλογία προς τα συμφέροντα της μεταβιβάζουσας οντότητας και τα συμφέροντα των επενδυτών, με βάση τα υπόλοιπα εισπρακτέων απαιτήσεων σε ένα ή περισσότερα χρονικά σημεία αναφοράς μέσα σε κάθε μήνα,
γ)
η περίοδος εξόφλησης θεωρείται επαρκής ώστε το 90 % του συνολικού υπολοίπου του χρέους (συμμετοχή μεταβιβάζουσας οντότητας και επενδυτών) στην αρχή της περιόδου πρόωρης εξόφλησης να έχει εξοφληθεί ή αναγνωριστεί σε αθέτηση,
δ)
ο ρυθμός αποπληρωμής δεν είναι ταχύτερος από εκείνον που θα επιτυγχανόταν με μια γραμμική απόσβεση στην περίοδο της προϋπόθεσης του στοιχείου γ).
6. Στην περίπτωση των τιτλοποιήσεων με ρήτρα πρόωρης εξόφλησης ανοιγμάτων λιανικής τραπεζικής που είναι χωρίς δέσμευση και ακυρώσιμα άνευ όρων χωρίς προειδοποίηση, και εφόσον η πρόωρη εξόφληση ενεργοποιείται από τη μείωση του υπερβάλλοντος περιθωρίου κάτω από ορισμένο επίπεδο, το ίδρυμα συγκρίνει το μέσο τριμηνιαίο επίπεδο υπερβάλλοντος περιθωρίου με το επίπεδο πέραν του οποίου το υπερβάλλον περιθώριο πρέπει να παρακρατηθεί.
Όταν η τιτλοποίηση δεν απαιτεί την παρακράτηση του υπερβάλλοντος περιθωρίου, θεωρείται ότι το όριο παρακράτησης είναι κατά 4,5 εκατοστιαίες μονάδες υψηλότερο από το επίπεδο υπερβάλλοντος περιθωρίου που ενεργοποιεί την πρόωρη εξόφληση.
Ο εφαρμοστέος συντελεστής μετατροπής προσδιορίζεται από το επίπεδο του πραγματικού τριμηνιαίου υπερβάλλοντος περιθωρίου, σύμφωνα με τον πίνακα 2.
Πίνακας 2
Τιτλοποιήσεις με ρήτρα ελεγχόμενης πρόωρης εξόφλησης των τίτλων
Τιτλοποιήσεις με ρήτραμη ελεγχόμενης πρόωρης εξόφλησης των τίτλων
Μέσο τριμηνιαίο υπερβάλλον περιθώριο
Συντελεστής μετατροπής
Συντελεστής μετατροπής
Πάνω από το επίπεδο A
0 %
0 %
Επίπεδο Α
1 %
5 %
Επίπεδο Β
2 %
15 %
Επίπεδο Γ
10 %
50 %
Επίπεδο Δ
20 %
100 %
Επίπεδο E
40 %
100 %
Όπου:
α)
ως «επίπεδο Α» νοείται κάθε επίπεδο υπερβάλλοντος περιθωρίου κάτω του 133,33 % αλλά όχι χαμηλότερο από το 100 % του ορίου παρακράτησης,
β)
ως «επίπεδο Β» νοείται κάθε επίπεδο υπερβάλλοντος περιθωρίου κάτω του 100 % αλλά όχι χαμηλότερο από το 75 % του ορίου παρακράτησης,
γ)
ως «επίπεδο Γ» νοείται κάθε επίπεδο υπερβάλλοντος περιθωρίου κάτω του 75 % αλλά όχι χαμηλότερο από το 50 % του ορίου παρακράτησης,
δ)
ως «επίπεδο Δ» νοείται κάθε επίπεδο υπερβάλλοντος περιθωρίου κάτω του 50 % αλλά όχι χαμηλότερο από το 25 % του ορίου παρακράτησης,
ε)
ως «επίπεδο Ε» νοείται κάθε επίπεδο υπερβάλλοντος περιθωρίου κάτω του 25 % του ορίου παρακράτησης.
7. Στην περίπτωση τιτλοποιήσεων που υπάγονται σε ρήτρα πρόωρης εξόφλησης ανοιγμάτων λιανικής τραπεζικής που είναι χωρίς δέσμευση και άνευ όρων ακυρώσιμα χωρίς προειδοποίηση, όταν η πρόωρη εξόφληση ενεργοποιείται από μια ποσοτική τιμή αναφορικά με κάτι άλλο από το μέσο τριμηνιαίο υπερβάλλον περιθώριο, με την επιφύλαξη άδειας από τις αρμόδιες αρχές, τα ιδρύματα δύνανται να εφαρμόσουν μέθοδο που πλησιάζει πολύ εκείνη που ορίζεται στην παράγραφο 6, προκειμένου να διαμορφωθεί ο ενδεδειγμένος συντελεστής μετατροπής. Η αρμόδια αρχή χορηγεί την άδειά της εφόσον πληρούνται οι κατωτέρω προϋποθέσεις:
α)
η εν λόγω αντιμετώπιση είναι καταλληλότερη γιατί το ίδρυμα μπορεί να θεσπίσει ένα ποσοτικό μέτρο ισοδύναμο, όσον αφορά την ποσοτική τιμή που ενεργοποιεί την πρόωρη εξόφληση, με το όριο παρακράτησης υπερβάλλοντος περιθωρίου,
β)
η εν λόγω αντιμετώπιση οδηγεί σε ένα μέτρο του κινδύνου αύξησης του πιστωτικού κινδύνου στον οποίο εκτίθεται το ίδρυμα μετά την ενεργοποίηση της ρήτρας πρόωρης εξόφλησης των τίτλων το οποίο είναι εξίσου συνετό με αυτό που υπολογίζεται βάσει της παραγράφου 6.
8. Κάθε άλλη τιτλοποίηση με ρύθμιση ελεγχόμενης πρόωρης εξόφλησης ανανεούμενων ανοιγμάτων υπόκειται σε συντελεστή μετατροπής 90 %.
9. Κάθε άλλη τιτλοποίηση με ρύθμιση μη ελεγχόμενης πρόωρης εξόφλησης ανανεούμενων ανοιγμάτων υπόκειται σε συντελεστή μετατροπής 100 %.
Άρθρο 257
Τεχνικές μείωσης του πιστωτικού κινδύνου για θέσεις τιτλοποίησης δυνάμει της τυποποιημένης προσέγγισης
Εάν λαμβάνεται πιστωτική προστασία για μια τιτλοποιημένη θέση, ο υπολογισμός των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ποσών μπορεί να τροποποιηθεί σύμφωνα με το κεφάλαιο 4.
Άρθρο 258
Μείωση των σταθμισμένων ποσών ανοιγμάτων
Εάν σε μια θέση τιτλοποίησης εφαρμόζεται συντελεστής στάθμισης κινδύνου 1 250 %, τα ιδρύματα μπορούν, σύμφωνα με το άρθρο 36 παράγραφος 1 στοιχείο ια), αντί να συμπεριλάβουν τη θέση αυτή στον υπολογισμό των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ποσών, να αφαιρέσουν από το (…) Κεφάλαιο Κοινών Μετοχών της κατηγορίας 1 την αξία ανοίγματος της θέσης. Για τον σκοπό αυτόν, η χρηματοδοτούμενη πιστωτική προστασία μπορεί να λαμβάνεται υπόψη στον υπολογισμό της αξίας ανοίγματος με τρόπο συμβατό με το άρθρο 257.
Εάν ένα μεταβιβάζον ίδρυμα χρησιμοποιήσει αυτή την εναλλακτική δυνατότητα, μπορεί να αφαιρέσει 12,5 φορές το ποσό που αφαιρείται σύμφωνα με το άρθρο 36 παράγραφος 1 στοιχείο ια) από το ποσό που ορίζεται στο άρθρο 252 ως το σταθμισμένο ως προς τον κίνδυνο ποσό του ανοίγματος που θα υπολογιζόταν επί του παρόντος για τα τιτλοποιημένα ανοίγματα εάν δεν είχαν τιτλοποιηθεί.
Ενότητα 4
Υπολογισμός των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ποσών δυναμέι της προσέγγισης πεδ
Άρθρο 259
Ιεράρχηση μεθόδων
1. Τα ιδρύματα χρησιμοποιούν τις μεθόδους σύμφωνα με την κατωτέρω ιεράρχηση:
α)
για μια διαβαθμισμένη θέση ή θέση για την οποία μπορεί να χρησιμοποιηθεί τεκμαιρόμενη διαβάθμιση, η μέθοδος των διαβαθμίσεων του άρθρου 261 χρησιμοποιείται για τον υπολογισμό του σταθμισμένου ως προς τον κίνδυνο ποσού,
β)
για μια μη διαβαθμισμένη θέση το ίδρυμα μπορεί να χρησιμοποιεί τη μέθοδο του εποπτικού υποδείγματος που προβλέπεται στο άρθρο 262 εάν μπορεί να διενεργήσει εκτιμήσεις του PD και κατά περίπτωση της αξίας του ανοίγματος και του LGD ως δεδομένα εισαγωγής για τη μέθοδο του εποπτικού υποδείγματος σύμφωνα με τις απαιτήσεις εκτίμησης των εν λόγω παραμέτρων δυνάμει της μεθόδου των εσωτερικών διαβαθμίσεων σύμφωνα με το τμήμα 3. Ένα ίδρυμα εκτός του μεταβιβάζοντος ιδρύματος μπορεί να χρησιμοποιήσει τη μέθοδο του εποπτικού υποδείγματος μόνο με την επιφύλαξη της προηγούμενης άδειας των αρμόδιων αρχών, η οποία παραχωρείται μόνο εάν το ίδρυμα πληροί την προϋπόθεση της πρώτης περιόδου του παρόντος στοιχείου,
γ)
ως εναλλακτική δυνατότητα στο στοιχείο β) και μόνο για μη διαβαθμισμένες θέσεις σε προγράμματα ABCP, το ίδρυμα μπορεί να χρησιμοποιήσει τη μέθοδο της εσωτερικής αξιολόγησης όπως ορίζεται στην παράγραφο 4 εάν έχει λάβει την άδεια των αρμόδιων αρχών για να το πράξει,
δ)
σε όλες τις άλλες περιπτώσεις, εφαρμόζεται συντελεστής στάθμισης κινδύνου 1 250 % στις μη διαβαθμισμένες θέσεις τιτλοποίησης,
ε)
Κατά παρέκκλιση από το στοιχείο δ), και με την επιφύλαξη άδειας από τις αρμόδιες αρχές, ένα ίδρυμα μπορεί να υπολογίσει τη στάθμιση κινδύνου για μια μη διαβαθμισμένη θέση σε πρόγραμμα ABCP σύμφωνα με το άρθρο 253 ή 254, εάν η μη διαβαθμισμένη θέση δεν αποτελεί εμπορικό χρεόγραφο και εμπίπτει στο πεδίο εφαρμογής της μεθόδου της εσωτερικής αξιολόγησης για την οποία ζητείται άδεια. Οι συνολικές αξίες των ανοιγμάτων που αντιμετωπίζονται από την εξαίρεση αυτή δεν είναι ουσιώδεις και σε καμία περίπτωση δεν πρέπει να υπερβαίνουν το 10 % των συνολικών αξιών των ανοιγμάτων που αντιμετωπίζονται από το ίδρυμα στο πλαίσιο της μεθόδου της εσωτερικής αξιολόγησης. Το ίδρυμα δεν θα κάνει χρήση του εν λόγω εργαλείου εφόσον δεν έχει δοθεί άδεια για τη σχετική μέθοδο της εσωτερικής αξιολόγησης.
2. Για τους σκοπούς χρήσης τεκμαιρόμενων διαβαθμίσεων, ένα ίδρυμα αποδίδει σε μια μη διαβαθμισμένη θέση τιτλοποίησης τεκμαιρόμενη πιστοληπτική αξιολόγηση ισοδύναμη με εκείνη της διαβαθμισμένης θέσης αναφοράς με την υψηλότερη εξοφλητική προτεραιότητα που είναι από κάθε άποψη ελάσσονος εξοφλητικής προτεραιότητας σε σχέση με την εν λόγω μη διαβαθμισμένη θέση και πληροί όλες τις ακόλουθες προϋποθέσεις:
α)
οι θέσεις αναφοράς είναι από κάθε άποψη ελάσσονος εξοφλητικής προτεραιότητας σε σχέση με τη μη διαβαθμισμένη θέση της τιτλοποίησης,
β)
η ληκτότητα των θέσεων αναφοράς πρέπει να είναι ίση ή μεγαλύτερη από τη ληκτότητα της εν λόγω μη διαβαθμισμένης θέσης,
γ)
η τεκμαιρόμενη διαβάθμιση πρέπει να επικαιροποιείται σε συνεχή βάση για να λαμβάνονται υπόψη οι μεταβολές στην πιστοληπτική αξιολόγηση των θέσεων αναφοράς.
3. Οι αρμόδιες αρχές χορηγούν στα ιδρύματα άδεια χρήσης της «μεθόδου εσωτερικής αξιολόγησης» όπως προβλέπεται στην παράγραφο 4, εφόσον πληρούνται όλες οι κατωτέρω προϋποθέσεις:
α)
οι θέσεις στα εμπορικά χρεόγραφα του προγράμματος ABCP είναι διαβαθμισμένες θέσεις,
β)
η εσωτερική αξιολόγηση της πιστωτικής ποιότητας της θέσης αντικατοπτρίζει τη δημόσια διαθέσιμη μέθοδο αξιολόγησης που εφαρμόζεται από έναν ή περισσότερους ΕΟΠΑ για τη διαβάθμιση τίτλων που εξασφαλίζονται με απαιτήσεις του ιδίου τύπου όπως οι τιτλοποιημένες,
γ)
οι ΕΟΠΑ, των οποίων εφαρμόζεται η μέθοδος αξιολόγησης σύμφωνα με το στοιχείο β), περιλαμβάνουν τους ΕΟΠΑ που παρείχαν εξωτερική διαβάθμιση για τα εμπορικά χρεόγραφα του προγράμματος ABCP. Τα ποσοτικά στοιχεία -όπως οι παράγοντες ακραίων καταστάσεων- που χρησιμοποιούνται για την αντιστοίχιση της θέσης με συγκεκριμένη πιστωτική ποιότητα είναι τουλάχιστον εξίσου συντηρητικά με εκείνα που χρησιμοποιούνται στη μέθοδο αξιολόγησης των εν λόγω ΕΟΠΑ,
δ)
κατά τον σχεδιασμό της μεθόδου εσωτερικής αξιολόγησης, το ίδρυμα λαμβάνει υπόψη τις σχετικές δημοσιευμένες μεθόδους διαβάθμισης που εφαρμόζουν οι ΕΟΠΑ που διαβαθμίζουν τα εμπορικά χρεόγραφα του προγράμματος ABCP. Το ίδρυμα τεκμηριώνει γραπτώς τις αναλύσεις αυτές και τις επικαιροποιεί τακτικά, όπως ορίζεται στο στοιχείο ζ),
ε)
η μέθοδος εσωτερικής αξιολόγησης του ιδρύματος περιλαμβάνει βαθμίδες διαβάθμισης. Υπάρχει αντιστοιχία μεταξύ αυτών των βαθμίδων διαβάθμισης και των πιστοληπτικών αξιολογήσεων των ΕΟΠΑ. Η αντιστοιχία αυτή πρέπει να τεκμηριώνεται γραπτώς,
στ)
το ίδρυμα χρησιμοποιεί τη μέθοδο εσωτερικής αξιολόγησης στις εσωτερικές διαδικασίες διαχείρισης κινδύνων, και ιδίως στις διαδικασίες λήψης αποφάσεων, πληροφόρησης των διοικητικών στελεχών και εσωτερικής κατανομής των κεφαλαίων,
ζ)
εσωτερικοί ή εξωτερικοί ελεγκτές, ένας ΕΟΠΑ ή η εσωτερική λειτουργία ελέγχου πίστεως ή διαχείρισης κινδύνων του ιδρύματος, εξετάζουν τακτικά τη διαδικασία εσωτερικής αξιολόγησης και την ποιότητα των εσωτερικών αξιολογήσεων της πιστωτικής ποιότητας των ανοιγμάτων του ιδρύματος σε ένα πρόγραμμα ABCP. Εάν η εξέταση αυτή πραγματοποιείται από τις λειτουργίες εσωτερικού ελέγχου, ελέγχου πίστεως ή διαχείρισης κινδύνων του ιδρύματος, οι λειτουργίες αυτές πρέπει να είναι ανεξάρτητες από τη σχετική με τα προγράμματα ABCP δραστηριότητα, καθώς και από τις υπηρεσίες που είναι επιφορτισμένες με τις σχέσεις με την πελατεία,
η)
το ίδρυμα παρακολουθεί τη διαχρονική αποτελεσματικότητα των εσωτερικών διαβαθμίσεων προκειμένου να αξιολογήσει τη συνολική απόδοση της μεθόδου εξωτερικής αξιολόγησης και πραγματοποιεί τις αναγκαίες προσαρμογές στην εφαρμοζόμενη μέθοδο εάν η συμπεριφορά των ανοιγμάτων αποκλίνει συστηματικά από εκείνη που υποδεικνύουν οι εσωτερικές διαβαθμίσεις,
i)
το πρόγραμμα ABCP περιλαμβάνει πρότυπα αναδοχής υπό μορφή πιστωτικών και επενδυτικών κατευθυντήριων γραμμών. Για να αποφασίσει να προβεί σε αγορά στοιχείου ενεργητικού, ο διαχειριστής του προγράμματος εξετάζει το είδος του αγοραζόμενου στοιχείου ενεργητικού, το είδος και τη νομισματική αξία των ανοιγμάτων από την παροχή ταμειακών διευκολύνσεων και πιστωτικών ενισχύσεων, την κατανομή των ζημιών και τη νομική και οικονομική απομόνωση των μεταβιβαζόμενων στοιχείων ενεργητικού από την οντότητα που τα πωλεί. Πραγματοποιείται πιστωτική ανάλυση του προφίλ κινδύνου του πωλητή του στοιχείου ενεργητικού, περιλαμβανομένης της ανάλυσης των ιστορικών και των αναμενόμενων χρηματοοικονομικών επιδόσεων, της τρέχουσας θέσης στην αγορά, της αναμενόμενης μελλοντικής ανταγωνιστικότητας, της μόχλευσης, των ταμειακών ροών, του δείκτη κάλυψης χρηματοοικονομικών εξόδων και της διαβάθμισης των εν κυκλοφορία τίτλων χρέους του. Επιπλέον, εξετάζονται τα πρότυπα αναδοχής του πωλητή, η δυνατότητα διαχείρισης των ανοιγμάτων και οι διαδικασίες είσπραξης του πωλητή,
ι)
τα πρότυπα αναδοχής του προγράμματος ABCP ορίζουν ελάχιστα κριτήρια επιλεξιμότητας των στοιχείων ενεργητικού, τα οποία ιδίως:
i)
αποκλείουν την απόκτηση στοιχείων ενεργητικού σε σημαντική καθυστέρηση πληρωμών ή σε αθέτηση,
ii)
περιορίζουν τη συγκέντρωση κινδύνων στον ίδιο οφειλέτη ή στην ίδια γεωγραφική ζώνη,
iii)
περιορίζουν την προθεσμία εξόφλησης των αγοραζόμενων στοιχείων ενεργητικού,
ια)
το πρόγραμμα ABCP περιλαμβάνει πολιτικές και διαδικασίες είσπραξης που λαμβάνουν υπόψη τη λειτουργική ικανότητα και την πιστωτική ποιότητα του διαχειριστή του τιτλοποιημένου χαρτοφυλακίου. Το πρόγραμμα ABCP μειώνει τον κίνδυνο των επιδόσεων πωλητή και του διαχειριστή με διάφορες μεθόδους, όπως ο καθορισμός ορίων ενεργοποίησης που βασίζονται στην τρέχουσα πιστωτική ποιότητα που θα αποκλείουν την κ επικάλυψη των κεφαλαίων,
ια)
η συγκεντρωτική εκτίμηση της ζημίας για ομάδα στοιχείων ενεργητικού που προτίθεται να αγοράσει το πρόγραμμα ABCP λαμβάνει υπόψη όλες τις πηγές δυνητικού κινδύνου, όπως ο πιστωτικός κίνδυνος και ο κίνδυνος απομείωσης αξίας των εισπρακτέων απαιτήσεων. Εάν η παρεχόμενη από τον πωλητή πιστωτική ενίσχυση μετράται μόνο σε συνάρτηση με τις ζημίες που συνδέονται με τον πιστωτικό κίνδυνο, τότε σχηματίζεται ειδικό αποθεματικό για τον κίνδυνο απομείωσης αξίας εάν ο κίνδυνος αυτός είναι ουσιαστικός για τη συγκεκριμένη ομάδα απαιτήσεων. Επιπλέον, για τη μέτρηση του απαιτούμενου επιπέδου πιστωτικής ενίσχυσης, το πρόγραμμα εξετάζει μακροχρόνια ιστορικά δεδομένα για τις ζημίες, την κατάσταση καθυστερήσεων, τις απομειώσεις αξίας και την κυκλοφοριακή ταχύτητα των εισπρακτέων ποσών,
ιβ)
το πρόγραμμα ABCP ενσωματώνει διαρθρωτικά στοιχεία, όπως τα όρια κλεισίματος, στα αγοραζόμενα ανοίγματα προκειμένου να περιορίσει τη δυνητική επιδείνωση της πιστωτικής ποιότητας του υποκείμενου χαρτοφυλακίου.
4. Δυνάμει της μεθόδου της εσωτερικής αξιολόγησης, η μη διαβαθμισμένη θέση αντιστοιχίζεται από το ίδρυμα με μια από τις βαθμίδες διαβάθμισης που ορίζονται στην παράγραφο 3 στοιχείο ε). Στη θέση αποδίδεται τεκμαιρόμενη διαβάθμιση ισοδύναμη με τις πιστοληπτικές αξιολογήσεις που αντιστοιχούν σε αυτή την βαθμίδα διαβάθμισης, σύμφωνα με την παράγραφο 3 στοιχείο ε). Εάν η τεκμαιρόμενη διαβάθμιση είναι, στην αρχή της τιτλοποίησης, ίση ή υψηλότερη του επενδυτικού βαθμού, θεωρείται ισοδύναμη με μια αποδεκτή πιστοληπτική αξιολόγηση από ΕΟΠΑ για τους σκοπούς του υπολογισμού των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ποσών.
5. Τα ιδρύματα που έχουν λάβει άδεια να χρησιμοποιούν τη μέθοδο των εσωτερικών διαβαθμίσεων δεν επιστρέφουν στη χρήση άλλων μεθόδων εκτός εάν πληρούνται όλες οι κατωτέρω προϋποθέσεις:
α)
ο ίδρυμα έχει αποδείξει επαρκώς στις αρμόδιες αρχές ότι έχει πολύ σημαντικό λόγο να το πράξει,
β)
το ίδρυμα έχει λάβει την προηγούμενη έγκριση της αρμόδιας αρχής.
Άρθρο 260
Μέγιστα σταθμισμένα ποσά ανοιγμάτων
Ένα μεταβιβάζον, ανάδοχο ή άλλο ίδρυμα που μπορεί να υπολογίσει το KIRB, δύναται να περιορίζει τα σταθμισμένα ως προς τον κίνδυνο ποσά που υπολογίζονται για τις θέσεις του στην τιτλοποίηση στα ποσά που θα αντιστοιχούσαν, σύμφωνα με το άρθρο 92 παράγραφος 3, σε απαίτηση ιδίων κεφαλαίων ίση με το άθροισμα του 8 % των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ποσών που θα προέκυπταν εάν τα τιτλοποιημένα στοιχεία ενεργητικού δεν είχαν τιτλοποιηθεί και περιλαμβάνονταν στον ισολογισμό του ιδρύματος και των ποσών αναμενόμενης ζημίας από αυτά τα ανοίγματα.
Άρθρο 261
Μέθοδος των διαβαθμίσεων
1. Δυνάμει της μεθόδου των διαβαθμίσεων, το ίδρυμα υπολογίζει το σταθμισμένο ως προς τον κίνδυνο ποσό ανοίγματος μιας διαβαθμισμένης θέσης τιτλοποίησης ή επανατιτλοποίησης εφαρμόζοντας στην αξία του ανοίγματος τον κατάλληλο συντελεστή στάθμισης κινδύνου και πολλαπλασιάζοντας το αποτέλεσμα με 1,06.
Ο κατάλληλος συντελεστής στάθμισης κινδύνου είναι ο συντελεστής στάθμισης κινδύνου που ορίζεται στον πίνακα 4, με τον οποίο αντιστοιχίζεται η πιστοληπτική αξιολόγηση της θέσης σύμφωνα με το τμήμα 4.
Πίνακας 4
Βαθμίδα πιστωτικής ποιότητας
Θέσεις τιτλοποίησης
Θέσεις επανατιτλοποίησης
Πιστωτικές αξιολογήσεις πλην των βραχυ-πρόθεσμων
Βραχυπρόθεσμες πιστωτικές αξιολογήσεις
A
B
Γ
Δ
E
1
1
7 %
12 %
20 %
20 %
30 %
2
8 %
15 %
25 %
25 %
40 %
3
10 %
18 %
35 %
35 %
50 %
4
2
12 %
20 %
40 %
65 %
5
20 %
35 %
60 %
100 %
6
35 %
50 %
100 %
150 %
7
3
60 %
75 %
150 %
225 %
8
100 %
200 %
350 %
9
250 %
300 %
500 %
10
425 %
500 %
650 %
11
650 %
750 %
850 %
όλες οι άλλες και οι μη διαβαθμισμένες
1 250 %
Οι συντελεστές στάθμισης της στήλης Γ του πίνακα 4 εφαρμόζονται εάν η θέση τιτλοποίησης δεν είναι θέση επανατιτλοποίησης και εάν ο πραγματικός αριθμός ανοιγμάτων που τιτλοποιήθηκαν είναι κάτω των έξι.
Για τις υπόλοιπες θέσεις τιτλοποίησης που δεν είναι θέσεις επανατιτλοποίησης, εφαρμόζονται οι συντελεστές στάθμισης της στήλης Β, εκτός εάν η θέση ανήκει στο τμήμα τιτλοποίησης με την υψηλότερη εξοφλητική προτεραιότητα, οπότε εφαρμόζεται ο συντελεστής στάθμισης της στήλης Α.
Για τις θέσεις επανατιτλοποίησης, εφαρμόζεται ο συντελεστής στάθμισης της στήλης Ε, εκτός εάν η θέση ανήκει στο τμήμα επανατιτλοποίησης με την υψηλότερη εξοφλητική προτεραιότητα και κανένα από τα υποκείμενα ανοίγματα δεν είναι ανοίγματα επανατιτλοποίησης, οπότε εφαρμόζεται η στήλη Δ.
Κατά τον προσδιορισμό του τμήματος με την υψηλότερη προτεραιότητα δεν απαιτείται να λαμβάνονται υπόψη τα ποσά που οφείλονται δυνάμει συμβάσεων παράγωγων μέσων επιτοκίου και τιμών συναλλάγματος, ούτε οι οφειλόμενες προμήθειες ή άλλες παρόμοιες πληρωμές.
Κατά τον υπολογισμό του πραγματικού αριθμού τιτλοποιημένων απαιτήσεων, όλες οι απαιτήσεις έναντι του ιδίου οφειλέτη αντιμετωπίζονται ως μία και μόνο απαίτηση. Ο πραγματικός αριθμός απαιτήσεων υπολογίζεται με τον τύπο:
όπου EADi είναι το άθροισμα των αξιών ανοιγμάτων έναντι του i-στού οφειλέτη. Εάν το τμήμα χαρτοφυλακίου που αντιστοιχεί στο μεγαλύτερο άνοιγμα, στο C1, είναι διαθέσιμο, το ίδρυμα μπορεί να υπολογίσει τον αριθμό Ν ως 1/C1.
2. Τεχνικές μείωσης του πιστωτικού κινδύνου των θέσεων τιτλοποίησης μπορούν να αναγνωριστούν σύμφωνα με το άρθρο 264 παράγραφοι 1 και 4, με την επιφύλαξη των προϋποθέσεων του άρθρου 247.
Άρθρο 262
Μέθοδος του εποπτικού υποδείγματος
1. Δυνάμει της μεθόδου του εποπτικού υποδείγματος, ο συντελεστής στάθμισης κινδύνου που εφαρμόζεται στην τιτλοποιημένη θέση υπολογίζεται ως εξής, με κατώτερη τιμή 20 % για θέσεις επανατιτλοποίησης και 7 % για όλες τις άλλες θέσεις τιτλοποίησης:
όπου:
S[x] =
x,
when x ≤ K IRBR
,
when x K IRBR
където:
τ= 1 000,
ω= 20,
Beta [x; a, b]= η σωρευτική κατανομή Βήτα με παραμέτρους a και b υπολογιζόμενες στο x,
T= το πάχος του τμήματος τιτλοποίησης στο οποίο κατέχεται η θέση μετράται ως ο λόγος μεταξύ α) του ονομαστικού ποσού του τμήματος και β) του αθροίσματος των ονομαστικών ποσών των ανοιγμάτων που τιτλοποιήθηκαν. Για τα παράγωγα μέσα που παρατίθενται στο παράρτημα ΙΙ, το άθροισμα του τρέχοντος κόστους αντικατάστασης και του ενδεχόμενου μελλοντικού πιστωτικού ανοίγματος που υπολογίζεται σύμφωνα με το κεφάλαιο 6 χρησιμοποιείται αντί για το ονομαστικό ποσό,
KIRBR = ο λόγος μεταξύ α) του KIRBR και β) του αθροίσματος των αξιών ανοιγμάτων που τιτλοποιήθηκαν και εκφράζεται σε δεκαδική μορφή,
L= το επίπεδο πιστωτικής ενίσχυσης, το οποίο μετράται ως ο λόγος του ονομαστικού ποσού όλων των τμημάτων ελάσσονος εξοφλητικής προτεραιότητας σε σχέση με το τμήμα στο οποίο κατέχεται η θέση, προς το άθροισμα των ονομαστικών ποσών ανοιγμάτων που τιτλοποιήθηκαν. Τα κεφαλαιοποιημένα μελλοντικά κέρδη δεν περιλαμβάνονται στον υπολογισμό του L. Τα ποσά που οφείλονται από αντισυμβαλλομένους σε παράγωγα μέσα του παραρτήματος II, τα οποία αντιπροσωπεύουν τμήματα ελάσσονος εξοφλητικής προτεραιότητας σε σχέση το εν λόγω τμήμα, μπορούν να μετρώνται με βάση το τρέχον κόστος αντικατάστασης, εκτός ενδεχόμενων μελλοντικών πιστωτικών ανοιγμάτων, κατά τον υπολογισμό του επιπέδου πιστωτικής ενίσχυσης,
N= ο πραγματικός αριθμός ανοιγμάτων όπως υπολογίζεται σύμφωνα με το άρθρο 261. Στην περίπτωση πράξεων επανατιτλοποίησης, το ίδρυμα εξετάζει τον αριθμό των ανοιγμάτων τιτλοποίησης της ομάδας και όχι τον αριθμό των υποκειμένων ανοιγμάτων στις αρχικές ομάδες από τις οποίες απορρέουν τα υποκείμενα ανοίγματα τιτλοποίησης,
ELGD= η σταθμισμένη ως προς το άνοιγμα μέση ποσοστιαία ζημία σε περίπτωση αθέτησης, υπολογίζεται ως εξής:
όπου:
LGDi = το μέσο LGD για το σύνολο των ανοιγμάτων έναντι του i-στού οφειλέτη, και όπου το LGD προσδιορίζεται σύμφωνα με το Κεφάλαιο 3. Σε περίπτωση επανατιτλοποίησης, εφαρμόζεται LGD 100 % σε όλες τις τιτλοποιημένες απαιτήσεις. Εάν οι κίνδυνοι αθέτησης και απομείωσης αξίας εισπρακτέων απαιτήσεων αντιμετωπίζονται συγκεντρωτικά σε μια τιτλοποίηση, η εισαγόμενη τιμή για το LGDi υπολογίζεται ως σταθμισμένος μέσος του LGD για πιστωτικό κίνδυνο και του LGD 75 % για κίνδυνο απομείωσης. Οι συντελεστές στάθμισης είναι οι μεμονωμένες απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων για τον πιστωτικό κίνδυνο και για τον κίνδυνο απομείωσης, αντίστοιχα.
2. Στην περίπτωση που το ονομαστικό ποσό του μεγαλύτερου τιτλοποιημένου ανοίγματος, C1, δεν υπερβαίνει το 3 % του αθροίσματος των ονοματικών ποσών των τιτλοποιημένων ανοιγμάτων, το ίδρυμα μπορεί, για τους σκοπούς της μεθόδου του εποπτικού υποδείγματος, να θέσει LGD = 50 % στην περίπτωση τιτλοποιήσεων που δεν είναι θέσεις επανατιτλοποίησης, και N ίσο με ένα από τα ακόλουθα:
όπου:
Cm
=
ο λόγος του αθροίσματος των ονομαστικών ποσών των μεγαλύτερων ανοιγμάτων «m» προς το άθροισμα των ονομαστικών ποσών των τιτλοποιημένων ανοιγμάτων. Το επίπεδο του «m» μπορεί να ορίζεται από το ίδρυμα.
Για τις τιτλοποιήσεις στις οποίες ουσιωδώς όλα τα τιτλοποιημένα ανοίγματα είναι ανοίγματα λιανικής τραπεζικής, τα ιδρύματα μπορούν, με την επιφύλαξη της άδειας της αρμόδιας αρχής, να χρησιμοποιούν τη μέθοδο του εποπτικού υποδείγματος χρησιμοποιώντας τις κατωτέρω απλοποιήσεις: h=0 και v=0, εφόσον ο πραγματικός αριθμός των ανοιγμάτων δεν είναι χαμηλός και τα ανοίγματα δεν έχουν υψηλή συγκέντρωση.
3. Οι αρμόδιες αρχές ενημερώνουν την ΕΑΤ σχετικά με τη χρήση της παραγράφου 2 από τα ιδρύματα. Η Ευρωπαϊκή Αρχή Τραπεζών παρακολουθεί το φάσμα των πρακτικών στον συγκεκριμένο τομέα και εκδίδει κατευθυντήριες γραμμές, σύμφωνα με το άρθρο 16 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
4. Τεχνικές μείωσης του πιστωτικού κινδύνου των θέσεων τιτλοποίησης μπορούν να αναγνωριστούν σύμφωνα με το άρθρο 264 παράγραφοι 2 έως 4, με την επιφύλαξη των προϋποθέσεων του άρθρου 247.
Άρθρο 263
Ταμειακές διευκολύνσεις
1. Για τους σκοπούς του προσδιορισμού της αξίας ανοίγματος μιας μη διαβαθμισμένης θέσης τιτλοποίησης υπό τη μορφή ταμειακών διευκολύνσεων με προεγκεκριμένο όριο, μπορεί να εφαρμοστεί συντελεστής μετατροπής 0 % στο ονομαστικό ποσό της ταμειακής διευκόλυνσης που πληροί τις προϋποθέσεις του άρθρου 255 παράγραφος 2.
2. Εάν το ίδρυμα δεν έχει τη δυνατότητα να υπολογίσει τα σταθμισμένα ποσά για τα τιτλοποιημένα ανοίγματα σαν να μην είχαν τιτλοποιηθεί, μπορεί κατ’ εξαίρεση και με την επιφύλαξη της άδειας από τις αρμόδιες αρχές, να εφαρμόζει προσωρινά τη μέθοδο της παραγράφου 3 για τον υπολογισμό των σταθμισμένων ποσών για μια μη διαβαθμισμένη θέση τιτλοποίησης με μορφή ταμειακής διευκόλυνσης που πληροί τις προϋποθέσεις του άρθρου 255 παράγραφος 1. Τα ιδρύματα ενημερώνουν τις αρμόδιες αρχές ότι χρησιμοποιούν την εν λόγω μέθοδο και αναφέρουν τους λόγους και τη σκοπούμενη περίοδο χρήσης.
Ο υπολογισμός των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ποσών ανοιγμάτων θεωρείται, γενικά, ότι δεν είναιδυνατός, εάν η τεκμαιρόμενη διαβάθμιση, η μέθοδος εσωτερικής αξιολόγησης και η μέθοδος του εποπτικού υποδείγματος δεν είναι στη διάθεση του ιδρύματος.
3. Ο υψηλότερος συντελεστής στάθμισης κινδύνου που θα εφαρμοζόταν σύμφωνα με το κεφάλαιο 2 σε οποιοδήποτε από τα τιτλοποιημένα ανοίγματα εάν δεν είχαν τιτλοποιηθεί μπορεί να εφαρμοστεί στη θέση τιτλοποίησης που αντιπροσωπεύεται από μια ταμειακή διευκόλυνση που πληροί τις προϋποθέσεις του άρθρου 255 παράγραφος 1. Για τον προσδιορισμό της αξίας ανοίγματος της θέσης εφαρμόζεται συντελεστής μετατροπής 100 %.
Άρθρο 264
Τεχνικές μείωσης του πιστωτικού κινδύνου για θέσεις τιτλοποίησης δυνάμει της προσέγγισης ΠΕΔ
1. Εάν τα σταθμισμένα ως προς τον κίνδυνο ποσά υπολογίζονται με τη μέθοδο των διαβαθμίσεων, η αξία ανοίγματος ή ο συντελεστής στάθμισης κινδύνου για τη θέση τιτλοποίησης για την οποία έχει ληφθεί πιστωτική προστασία μπορούν να τροποποιηθούν σύμφωνα με τις διατάξεις του κεφαλαίου 4 όπως αυτές εφαρμόζονται στον υπολογισμό των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ποσών σύμφωνα με το κεφάλαιο 2.
2. Σε περίπτωση πλήρους πιστωτικής προστασίας, εάν τα σταθμισμένα ως προς τον κίνδυνο ποσά υπολογίζονται με τη μέθοδο του εποπτικού υποδείγματος, εφαρμόζονται οι ακόλουθες απαιτήσεις:
α)
το ίδρυμα προσδιορίζει τον «πραγματικό συντελεστή στάθμισης κινδύνου» της θέσης. Για τον σκοπό αυτό, διαιρεί το σταθμισμένο ως προς τον κίνδυνο ποσό της θέσης με την αξία ανοίγματος της θέσης και πολλαπλασιάζει το αποτέλεσμα επί 100,
β)
σε περίπτωση χρηματοδοτούμενης πιστωτικής προστασίας, το σταθμισμένο ως προς τον κίνδυνο ποσό της θέσης τιτλοποίησης υπολογίζεται πολλαπλασιάζοντας το προσαρμοσμένο κατά τη χρηματοδοτούμενη πιστωτική προστασία ποσό ανοίγματος της θέσης (E*), όπως υπολογίζεται σύμφωνα με το κεφάλαιο 4 για τους σκοπούς του υπολογισμού των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ποσών σύμφωνα με το κεφάλαιο 2, όπου Ε είναι το ποσό της τιτλοποιημένης θέσης, επί την πραγματική στάθμιση κινδύνου,
γ)
σε περίπτωση μη χρηματοδοτούμενης πιστωτικής προστασίας, το σταθμισμένο ως προς τον κίνδυνο ποσό της τιτλοποιημένης θέσης υπολογίζεται πολλαπλασιάζοντας το ποσό της προστασίας προσαρμοσμένο για τυχόν αναντιστοιχίες νομισμάτων και ληκτότητας (GA) σύμφωνα με τις διατάξεις του κεφαλαίου 4, επί το συντελεστή στάθμισης κινδύνου του παρόχου της προστασίας, και προσθέτοντας στο αποτέλεσμα το ποσό που προκύπτει από τον πολλαπλασιασμό του ποσού της θέσης τιτλοποίησης μετά την αφαίρεση του GA επί την πραγματική στάθμιση κινδύνου.
3. Σε περίπτωση μερικής προστασίας, εάν τα σταθμισμένα ως προς τον κίνδυνο ποσά υπολογίζονται με τη μέθοδο του εποπτικού υποδείγματος, εφαρμόζονται οι ακόλουθες απαιτήσεις:
α)
εάν οι τεχνικές μείωσης του πιστωτικού κινδύνου καλύπτουν την πρωτεύουσα ζημία της θέσης τιτλοποίησης ή όλες τις ζημίες της σε αναλογική βάση, το ίδρυμα μπορεί να εφαρμόσει την παράγραφο 2,
β)
στις άλλες περιπτώσεις, το ίδρυμα αντιμετωπίζει τη θέση τιτλοποίησης ως δύο ή περισσότερες θέσεις και θεωρεί το μη καλυμμένο τμήμα ως τη θέση με τη χαμηλότερη πιστωτική ποιότητα. Για τον υπολογισμό των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ποσών για τη θέση αυτή εφαρμόζονται οι διατάξεις του άρθρου 262, με την προσαρμογή του T στο e* στην περίπτωση της χρηματοδοτούμενης πιστωτικής προστασίας και στο T-g στην περίπτωση της μη χρηματοδοτούμενης πιστωτικής προστασίας, όπου e* είναι ο λόγος του E* προς το συνολικό ονομαστικό ποσό της υποκείμενης ομάδας και E* είναι το προσαρμοσμένο ποσό ανοίγματος της θέσης τιτλοποίησης υπολογιζόμενο σύμφωνα με τις διατάξεις του κεφαλαίου 4 όπως αυτές εφαρμόζονται στον υπολογισμό των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ποσών σύμφωνα με το κεφάλαιο 2, με Ε = ποσό θέσης τιτλοποίησης και g είναι ο λόγος του ονομαστικού ποσού της πιστωτικής προστασίας, προσαρμοσμένο για τυχόν αναντιστοιχίες νομισμάτων και ληκτότητας σύμφωνα με το κεφάλαιο 4, προς το άθροισμα των ποσών ανοιγμάτων των θέσεων τιτλοποίησης. Στην περίπτωση της μη χρηματοδοτούμενης πιστωτικής προστασίας, ο συντελεστής στάθμισης κινδύνου του παρόχου της προστασίας εφαρμόζεται στο τμήμα της θέσης που δεν περιλαμβάνεται στην προσαρμοσμένη τιμή του T.
4. Εάν, σε περίπτωση μη χρηματοδοτούμενης πιστωτικής προστασίας, οι αρμόδιες αρχές έχουν χορηγήσει στο ίδρυμα την άδεια να υπολογίζει τα σταθμισμένα ως προς τον κίνδυνο ποσά για συγκρίσιμα άμεσα ανοίγματα έναντι του παρόχου προστασίας σύμφωνα με το κεφάλαιο 3, ο συντελεστής στάθμισης κινδύνου g των ανοιγμάτων έναντι του παρόχου προστασίας σύμφωνα με το άρθρο 235 προσδιορίζεται όπως ορίζεται στο κεφάλαιο 3.
Άρθρο 265
Συμπληρωματικές απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων για τιτλοποιήσεις ανακυκλούμενων ανοιγμάτων με ρήτρα πρόωρης εξόφλησης
1. Επιπλέον των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ποσών για τις θέσεις σε τιτλοποίηση, το μεταβιβάζον ίδρυμα υπολογίζει ένα σταθμισμένο ως προς τον κίνδυνο ποσό σύμφωνα με τη μεθοδολογία του άρθρου 256 όταν πωλεί ανακυκλούμενα ανοίγματα σε μια τιτλοποίηση που περιλαμβάνει ρήτρα πρόωρης εξόφλησης των τίτλων.
2. Κατά παρέκκλιση από το άρθρο 256, η αξία ανοίγματος των συμφερόντων της μεταβιβάζουσας οντότητας ισούται με το άθροισμα των κατωτέρω στοιχείων:
α)
η αξία ανοίγματος του πωληθέντος στην τιτλοποίηση ονομαστικού τμήματος της ομάδας αναληφθέντων ποσών, του οποίου η αναλογία σε σχέση με το σύνολο της πωληθείσας ομάδας προσδιορίζει την αναλογία των χρηματορροών από εισπράξεις κεφαλαίου και τόκων και από άλλα σχετικά ποσά οι οποίες δεν είναι διαθέσιμες για πληρωμές στους κατόχους θέσεων στην τιτλοποίηση,
β)
η αξία ανοίγματος του τμήματος της ομάδας των μη αναληφθέντων ποσών των πιστωτικών ορίων των οποίων τα αναληφθέντα ποσά έχουν πωληθεί στην τιτλοποίηση, του οποίου η αναλογία στο σύνολο των μη αναληφθέντων ποσών είναι ίδια με την αναλογία της αξίας ανοίγματος που αναφέρεται στο στοιχείο α) προς την αξία ανοίγματος της ομάδας αναληφθέντων ποσών που πωλήθηκαν προς τιτλοποίηση.
Τα συμφέροντα της μεταβιβάζουσας οντότητας δεν μπορεί να έχουν χαμηλότερη εξοφλητική προτεραιότητα σε σχέση με τ συμφέροντα των επενδυτών.
Η αξία ανοίγματος των συμφερόντων των επενδυτών είναι το άθροισμα της αξίας ανοίγματος του μη εμπίπτοντος στο στοιχείο α) ονομαστικού τμήματος της ομάδας αναληφθέντων ποσών,και της αξίας ανοίγματος του μη εμπίπτοντος στο στοιχείο β) τμήματος της ομάδας μη αναληφθέντων ποσών των πιστωτικών ορίων των οποίων τα αναληφθέντα ποσά πωλήθηκαν στην τιτλοποίηση.
3. Το σταθμισμένο ως προς τον κίνδυνο ποσό ανοίγματος σε σχέση με την αξία ανοίγματος των συμφερόντων της μεταβιβάζουσας οντότητας σύμφωνα με την παράγραφο 2 στοιχείο α) υπολογίζεται ως το ποσό για ένα άνοιγμα κατ’ αναλογία προς τα τιτλοποιημένα αναληφθέντα ποσά ανοιγμάτων σαν να μην είχαν τιτλοποιηθεί και για ένα άνοιγμα κατ’ αναλογία προς τα μη αναληφθέντα ποσά των πιστωτικών ορίων, των οποίων τα αναληφθέντα ποσά πωλήθηκαν στην τιτλοποίηση.
Άρθρο 266
Μείωση των σταθμισμένων ποσών ανοιγμάτων
1. Το σταθμισμένο ποσό ανοίγματος μιας θέσης τιτλοποίησης στην οποία εφαρμόζεται συντελεστής στάθμισης 1 250 % μπορεί να μειωθεί κατά 12,5 φορές το ποσό κάθε ειδικής προσαρμογής πιστωτικού κινδύνου που αντιμετωπίζεται σύμφωνα με το άρθρο 110 που εφαρμόζει το ίδρυμα στα τιτλοποιημένα ανοίγματα. Στον βαθμό που λαμβάνονται υπόψη για το σκοπό αυτό, οι ειδικές προσαρμογές πιστωτικού κινδύνου δεν λαμβάνονται υπόψη για τους σκοπούς του υπολογισμού που αναφέρεται στο άρθρο 159.
2. Το σταθμισμένο ως προς τον κίνδυνο ποσό ανοίγματος μιας θέσης τιτλοποίησης μπορεί να μειωθεί κατά 12,5 φορές το ποσό κάθε ειδικής προσαρμογής πιστωτικού κινδύνου που αντιμετωπίζεται σύμφωνα με το άρθρο 110 που εφαρμόζει το ίδρυμα στη θέση αυτή.
3. Σύμφωνα με το άρθρο 36 παράγραφος 1 στοιχείο ια) στην περίπτωση μιας θέσης τιτλοποίησης στην οποία εφαρμόζεται συντελεστής στάθμισης κινδύνου 1 250 %, τα ιδρύματα μπορούν, αντί να συμπεριλάβουν τη θέση στον υπολογισμό των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ποσών, να αφαιρέσουν την αξία ανοίγματός της από τα ίδια κεφάλαιά τους, με την επιφύλαξη των παρακάτω:
α)
η αξία ανοίγματος της θέσης μπορεί να προσδιοριστεί με βάση τα σταθμισμένα ως προς τον κίνδυνο ποσά, λαμβανομένης υπόψη κάθε μείωσης σύμφωνα με τις παραγράφους 1 και 2,
β)
στον υπολογισμό της αξίας ανοίγματος μπορεί να λαμβάνεται υπόψη κάθε επιλέξιμη χρηματοδοτούμενη προστασία με τρόπο που να συνάδει με τη μεθοδολογία των άρθρων 247 και 264,
γ)
εάν η μέθοδος του εποπτικού υποδείγματος χρησιμοποιείται για τον υπολογισμό των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ποσών και εάν L KIRBR και [L+T] KIRBR, η θέση μπορεί να αντιμετωπίζεται ως δύο χωριστές θέσεις, όπου L = KIRBR για τη θέση με την υψηλότερη εξοφλητική προτεραιότητα.
4. Εάν ένα ίδρυμα κάνει χρήση της δυνατότητας της παραγράφου 3, μπορεί να αφαιρέσει 12,5 φορές το ποσό που αφαιρείται σύμφωνα με την εν λόγω παράγραφο από το ποσό που ορίζεται στο άρθρο 260 ως το ποσό κατά το οποίο μπορεί να περιοριστεί το σταθμισμένο ως προς τον κίνδυνο ποσό του ανοίγματος για τις θέσεις μιας τιτλοποίησης.
Τμήμα 4
Εξωτερικές πίστοληπτικές αξιολογήσεις
Άρθρο 267
Χρησιμοποίηση πιστοληπτικών αξιολογήσεων από ΕΟΠΑ
Τα ιδρύματα μπορούν να χρησιμοποιούν πιστοληπτικές αξιολογήσεις για τον προσδιορισμό του συντελεστή στάθμισης κινδύνου μιας θέσης σε τιτλοποίηση μόνο εάν η πιστοληπτική αξιολόγηση έχει εκδοθεί ή έχει προσυπογραφεί από ΕΟΠΑ σύμφωνα με τον κανονισμό (ΕΚ) αριθ. 1060/2009.
Άρθρο 268
Απαιτήσεις που πρέπει να πληρούν οι πιστοληπτικές αξιολογήσεις των ΕΟΠΑ
Για τους σκοπούς του υπολογισμού των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ποσών σύμφωνα με το τμήμα 3, τα ιδρύματα χρησιμοποιούν πιστοληπτική αξιολόγηση από ΕΟΠΑ μόνο εάν πληρούνται οι ακόλουθες προϋποθέσεις:
α)
δεν πρέπει να υπάρχει αναντιστοιχία μεταξύ των ειδών πληρωμών που λαμβάνονται υπόψη στην πιστοληπτική αξιολόγηση και των ειδών πληρωμών που δικαιούται να λάβει το ίδρυμα βάσει της σύμβασης που δημιουργεί τη σχετική θέση τιτλοποίησης,
β)
ο ΕΟΠΑ δημοσιεύει ανάλυση ζημιών και ταμειακών ροών, καθώς και την ευαισθησία των διαβαθμίσεων σε μεταβολές των υποκείμενων παραδοχών, συμπεριλαμβανομένων των επιδόσεων του χαρτοφυλακίου στοιχείων ενεργητικού, καθώς και τις πιστοληπτικές αξιολογήσεις, τις διαδικασίες, τις μεθοδολογίες, τις παραδοχές και τα βασικά υποκείμενα στοιχεία των αξιολογήσεων σύμφωνα με τον κανονισμό (ΕΚ) αριθ. 1060/2009. Δεν θεωρούνται δημοσιευμένες πληροφορίες που είναι διαθέσιμες μόνο σε περιορισμένο αριθμό οντοτήτων. Οι πιστοληπτικές αξιολογήσεις περιλαμβάνονται στον πίνακα μετάβασης του ΕΟΠΑ,
γ)
η πιστοληπτική αξιολόγηση δεν βασίζεται εν όλω ή εν μέρει σε μη χρηματοδοτούμενη υποστήριξη παρεχόμενη από το ίδιο το ίδρυμα. Σε αυτή την περίπτωση, το ίδρυμα θεωρεί τη σχετική θέση ως μη διαβαθμισμένη για τους σκοπούς του υπολογισμού των σταθμισμένων ποσών ανοιγμάτων σύμφωνα με το Τμήμα 3α.
Ο ΕΟΠΑ δεσμεύεται να δημοσιεύει εξηγήσεις σχετικά με την επίδραση των επιδόσεων του χαρτοφυλακίου στοιχείων ενεργητικού στην πιστοληπτική αξιολόγηση.
Άρθρο 269
Χρήση πιστοληπτικών αξιολογήσεων
1. Ένα ίδρυμα μπορεί να διορίσει έναν ή περισσότερους ΕΟΠΑ των οποίων τις πιστοληπτικές αξιολογήσεις θα χρησιμοποιεί για τον υπολογισμό των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ποσών του σύμφωνα με το παρόν κεφάλαιο (εφεξής «καθορισμένους ΕΟΠΑ»).
2. Ένα ίδρυμα χρησιμοποιεί τις πιστοληπτικές αξιολογήσεις με συνέπεια και όχι επιλεκτικά για τις θέσεις σε τιτλοποίησή που κατέχει σύμφωνα με τις κατωτέρω αρχές:
α)
το ίδρυμα δεν μπορεί να χρησιμοποιεί τις πιστοληπτικές αξιολογήσεις ενός ΕΟΠΑ για τις θέσεις του σε ορισμένα τμήματα και τις πιστοληπτικές αξιολογήσεις άλλου ΕΟΠΑ για τις θέσεις του σε άλλα τμήματα της ιδίας τιτλοποίησης, είτε αυτές έχουν διαβαθμιστεί από τον πρώτο ΕΟΠΑ είτε όχι,
β)
εάν μια θέση έχει δύο πιστοληπτικές αξιολογήσεις από καθορισμένους ΕΟΠΑ, το ίδρυμα χρησιμοποιεί τη λιγότερο ευνοϊκή αξιολόγηση,
γ)
εάν μια θέση έχει περισσότερες από δύο πιστοληπτικές αξιολογήσεις από καθορισμένους ΕΟΠΑ, χρησιμοποιούνται οι δύο ευνοϊκότερες. Εάν οι δύο ευνοϊκότερες αξιολογήσεις είναι διαφορετικές, χρησιμοποιείται η λιγότερο ευνοϊκή από τις δύο,
δ)
ένα ίδρυμα δεν μπορεί να ζητήσει ενεργά την απόσυρση των λιγότερο ευνοϊκών διαβαθμίσεων.
3. Εάν σε μια οντότητα ειδικού σκοπού (SSPE) παρέχεται άμεσα πιστωτική προστασία επιλέξιμη δυνάμει του κεφαλαίου 4 η οποία λαμβάνεται υπόψη στην πιστοληπτική αξιολόγηση μιας θέσης από καθορισμένο ΕΟΠΑ, μπορεί να χρησιμοποιηθεί ο συντελεστής στάθμισης κινδύνου που αντιστοιχεί σε αυτή την πιστοληπτική αξιολόγηση. Εάν η προστασία δεν είναι αποδεκτή δυνάμει του κεφαλαίου 4, η πιστοληπτική αξιολόγηση δεν αναγνωρίζεται. Εάν η πιστωτική προστασία δεν παρέχεται στην SSPE αλλά απευθείας σε μια θέση σε τιτλοποίηση, η πιστοληπτική αξιολόγηση δεν αναγνωρίζεται.
Άρθρο 270
Αντιστοίχιση
Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια εκτελεστικών τεχνικών προτύπων προκειμένου να προσδιορίσει, για όλους τους ΕΟΠΑ, σε ποιες από τις βαθμίδες πιστωτικής ποιότητας που προβλέπονται στο παρόν κεφάλαιο αντιστοιχούν οι σχετικές πιστοληπτικές αξιολογήσεις του ΕΟΠΑ. Οι εν λόγω προσδιορισμοί είναι αντικειμενικοί και συνεκτικοί και πραγματοποιούνται σύμφωνα με τις ακόλουθες αρχές:
α)
η ΕΑΤ διαφοροποιεί τους σχετικούς βαθμούς κινδύνου που εκφράζει κάθε αξιολόγηση,
β)
η ΕΑΤ λαμβάνει υπόψη ποσοτικούς παράγοντες όπως τα ποσοστά αθέτησης και/ή ζημίας και το ιστορικό των επιδόσεων των πιστοληπτικών αξιολογήσεων κάθε ΕΟΠΑ σε διαφορετικές κατηγορίες ενεργητικού,
γ)
η ΕΑΤ λαμβάνει υπόψη ποιοτικούς παράγοντες, όπως το φάσμα των συναλλαγών που αξιολογούνται από τον ΕΟΠΑ, τη μεθοδολογία του και το περιεχόμενο των πιστοληπτικών αξιολογήσεών του, ιδίως εάν βασίζεται σε αναμενόμενη ζημία ή στην πρωτεύουσα ζημία σε ευρώ καθώς και εάν βασίζεται στην τακτική ή την τελική καταβολή των τόκων,
δ)
η ΕΑΤ μεριμνά ώστε οι θέσεις σε τιτλοποίηση στις οποίες εφαρμόζεται η ίδια στάθμιση κινδύνου με βάση τις πιστοληπτικές αξιολογήσεις ΕΟΠΑ να ενέχουν ισοδύναμους βαθμούς πιστωτικού κινδύνου. Η ΕΑΤ εξετάζει το ενδεχόμενο τροποποίησης της απόφασής της για τη βαθμίδα διαβάθμισης πιστοληπτικής ικανότητας στην οποία αντιστοιχεί δεδομένη πιστοληπτική αξιολόγηση, κατά περίπτωση.
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια εκτελεστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή έως την 1η Ιουλίου 2014.
Εξουσιοδοτείται η Επιτροπή να εγκρίνει τα εκτελεστικά τεχνικά πρότυπα που αναφέρονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με το άρθρο 15 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
ΚΕΦΑΛΑΙΟ 6
Πιστωτικός κίνδυνος αντισυμβαλλομένου
Τμήμα 1
Ορισμοί
Άρθρο 271
Προσδιορισμός της αξίας ανοίγματος
1. Το ίδρυμα προσδιορίζει την αξία ανοίγματος των παράγωγων μέσων που περιλαμβάνονται στο παράρτημα ΙΙ σύμφωνα με το παρόν κεφάλαιο.
2. Το ίδρυμα μπορεί να προσδιορίζει την αξία ανοίγματος των συναλλαγές επαναγοράς, των συναλλαγών δανειοδοσίας ή δανειοληψίας τίτλων ή βασικών εμπορευμάτων, των συναλλάγων με μακρά προθεσμία διακανονισμού και των συναλλαγές δανεισμού σε λογαριασμό περιθωρίου ασφάλισης σύμφωνα με το παρόν κεφάλαιο αντί να εφαρμόζει το κεφάλαιο 4.
Άρθρο 272
Ορισμοί
Για τους σκοπούς του παρόντος κεφαλαίου και του τίτλου VI του παρόντος μέρους, ισχύουν οι ακόλουθοι ορισμοί:
Γενικοί όροι
1) «πιστωτικός κίνδυνος αντισυμβαλλομένου» ή «CCR»: ο κίνδυνος να αθετήσει ο αντισυμβαλλόμενος σε μια συναλλαγή τις υποχρεώσεις του πριν από τον οριστικό διακανονισμό των χρηματορροών της συναλλαγής,
Είδη συναλλαγών
2) «συναλλαγών με μακρά προθεσμία διακανονισμού»: συναλλαγές στις οποίες ο αντισυμβαλλόμενος αναλαμβάνει να παραδώσει έναν τίτλο, ένα εμπόρευμα ή ένα ποσό συναλλάγματος έναντι μετρητών, άλλων χρηματοπιστωτικών μέσων ή βασικών εμπορευμάτων, ή αντιστρόφως, σε ημερομηνία διακανονισμού ή παράδοσης που ορίζεται συμβατικά ως μεταγενέστερη από την καθιερωμένη πρακτική της αγοράς για τη συγκεκριμένη συναλλαγή ή ως μεταγενέστερη κατά πέντε εργάσιμες ημέρες από την ημερομηνία κατά την οποία προβαίνει στη συναλλαγή το ίδρυμα, ανάλογα με το ποια από τις δύο είναι νωρίτερα,
3) «συναλλαγές δανεισμού σε λογαριασμό περιθωρίου ασφάλισης»: συναλλαγές κατά τις οποίες το ίδρυμα χορηγεί πίστωση σε σχέση με την αγορά, την πώληση, τη διακράτηση ή τη διαπραγμάτευση τίτλων. Στις συναλλαγές δανεισμού σε λογαριασμό περιθωρίου ασφάλισης δεν περιλαμβάνονται άλλα δάνεια τα οποία εξασφαλίζονται με τίτλους,
Συμψηφιστικό σύνολο, αντισταθμιστικά σύνολα και συναφείς όροι
4)
«συμψηφιστικό σύνολο»: ομάδα συναλλαγών μεταξύ του ιδρύματος και ενός μόνον αντισυμβαλλομένου οι οποίες υπάγονται σε νομικά δεσμευτική διμερή συμφωνία συμψηφισμού που αναγνωρίζεται βάσει του τμήματος 7 και του κεφαλαίου 4.
Κάθε συναλλαγή η οποία δεν αποτελεί αντικείμενο νομικά δεσμευτικής διμερούς συμφωνίας συμψηφισμού που αναγνωρίζεται βάσει του τμήματος 7 αντιμετωπίζεται ως χωριστό συμψηφιστικό σύνολο για τους σκοπούς του παρόντος κεφαλαίου.
Βάσει της μεθόδου των εσωτερικών υποδειγμάτων που ορίζεται στο τμήμα 6, όλα τα συμψηφιστικά σύνολα με έναν μόνο αντισυμβαλλόμενο μπορούν να θεωρούνται ένα και το αυτό συμψηφιστικό σύνολο, εφόσον οι αρνητικές προσομοιωμένες αποτιμήσεις με τιμές αγοράς των επιμέρους συμψηφιστικών συνόλων έχουν οριστεί σε 0 κατά την εκτίμηση του αναμενόμενου ανοίγματος (εφεξής «ΕΕ»),
5)
«θέση κινδύνου» (risk position): αριθμητικά προσδιορισμένος κίνδυνος που αποδίδεται βάσει προκαθορισμένου αλγόριθμου σε μια συναλλαγή με την τυποποιημένη μέθοδο που περιγράφεται στο τμήμα 5,
6)
«αντισταθμιστικό σύνολο»: ομάδα θέσεων κινδύνου που προκύπτει από τις συναλλαγές ενός και του αυτού συμψηφιστικού συνόλου των οποίων μόνον το υπόλοιπο χρησιμοποιείται για τον προσδιορισμό της αξίας ανοίγματος βάσει της τυποποιημένης μεθόδου που περιγράφεται στο τμήμα 5,
7)
«συμφωνία περιθωρίου»: συμφωνία ή διατάξεις μιας συμφωνίας βάσει των οποίων ένας αντισυμβαλλόμενος οφείλει να παρέχει εξασφαλίσεις σε άλλον αντισυμβαλλόμενο όταν το άνοιγμα του δευτέρου έναντι του πρώτου υπερβαίνει ένα προκαθορισμένο επίπεδο,
8)
«κατώφλι περιθωρίου»: μέγιστο ποσό τρέχοντος ανοίγματος πέραν του οποίου ένας αντισυμβαλλόμενος έχει το δικαίωμα να απαιτήσει την παροχή εξασφαλίσεων,
9)
«περίοδος κινδύνου περιθωρίου»: χρονικό διάστημα από την πιο πρόσφατη ανταλλαγή εξασφαλίσεων για την κάλυψη ενός συμψηφιστικού συνόλου συναλλαγών με αντισυμβαλλόμενο σε αθέτηση έως το κλείσιμο των συναλλαγών και την εκ νέου αντιστάθμιση του απορρέοντος κινδύνου αγοράς,
10)
«πραγματική ληκτότητα σύμφωνα με τη μέθοδο του εσωτερικού υποδείγματος, για ένα συμψηφιστικό σύνολο με ληκτότητα μεγαλύτερη του ενός έτους»: λόγος του αθροίσματος των αναμενόμενων ανοιγμάτων στη διάρκεια ζωής των συναλλαγών σε ένα συμψηφιστικό σύνολο προεξοφλημένο με το επιτόκιο μηδενικού κινδύνου, προς το άθροισμα των αναμενόμενων ανοιγμάτων σε περίοδο ενός έτους σε ένα συμψηφιστικό σύνολο προεξοφλημένο με το επιτόκιο μηδενικού κινδύνου.
Αυτή η πραγματική ληκτότητα μπορεί να προσαρμόζεται ώστε να λαμβάνεται υπόψη ο κίνδυνος αναχρηματοδότησης, αντικαθιστώντας τα αναμενόμενα ανοίγματα με πραγματικά αναμενόμενα ανοίγματα για να διασφαλισθεί ορίζοντας πρόβλεψης κάτω του ενός έτους,
11)
«συμψηφισμός μεταξύ προϊόντων»: ομαδοποίηση εντός του ίδιου συμψηφιστικού συνόλου συναλλαγών που αφορούν διαφορετικές κατηγορίες προϊόντων σύμφωνα με τους κανόνες του παρόντος κεφαλαίου περί συμψηφισμού μεταξύ προϊόντων,
12)
«τρέχουσα αγοραία αξία» (εφεξής «CMV») για τους σκοπούς του τμήματος 5 νοείται η καθαρή αγοραία αξία του χαρτοφυλακίου των συναλλαγών που περιλαμβάνονται στο συμψηφιστικό σύνολο. Για τον υπολογισμό της CMV χρησιμοποιούνται τόσο θετικές όσο και αρνητικές αγοραίες αξίες,
Κατανομές
13) «κατανομή αγοραίων αξιών»: πρόβλεψη της κατανομής πιθανοτήτων των καθαρών αγοραίων αξιών των συναλλαγών ενός συμψηφιστικού συνόλου σε μελλοντική ημερομηνία (ορίζοντας πρόβλεψης) βάσει της πραγματοποιηθείσας αγοραίας αξίας αυτών των συναλλαγών κατά την ημερομηνία της πρόβλεψης,
14) «κατανομή ανοιγμάτων»: πρόβλεψη της κατανομής πιθανοτήτων των αγοραίων αξιών όταν οι προβλέψεις αρνητικής αγοραίας αξίας τίθενται ίσες με το μηδέν,
15) «ουδέτερη ως προς τον κίνδυνο κατανομή»: κατανομή των αγοραίων αξιών ή των ανοιγμάτων σε μελλοντική χρονική περίοδο, υπολογιζόμενη βάσει τεκμαρτών αγοραίων αξίων, όπως οι τεκμαρτές μεταβλητότητες,
16) «πραγματική κατανομή»: κατανομή αγοραίων αξιών ή ανοιγμάτων σε μελλοντική χρονική περίοδο, υπολογιζόμενη βάσει ιστορικών ή πραγματοποιηθεισών αξιών, όπως οι μεταβλητότητες που υπολογίζονται βάσει προηγούμενων μεταβολών τιμών ή ποσοστών,
Μετρήσεις και προσαρμογές ανοιγμάτων
17) «τρέχον άνοιγμα»: η μεγαλύτερη τιμή μεταξύ του μηδενός και της αγοραίας αξίας συναλλαγής ή ενός χαρτοφυλακίου με συναλλαγές σε συμψηφιστικό σύνολο με έναν αντισυμβαλλόμενο η οποία θα χανόταν εάν ο αντισυμβαλλόμενος αθετούσε τις υποχρεώσεις του, με την παραδοχή ότι κανένα μέρος της αξίας αυτής δεν μπορεί να ανακτηθεί σε περίπτωση αφερεγγυότητας ή εκκαθάρισης,
18) «μέγιστο άνοιγμα»: το υψηλότερο εκατοστημόριο της κατανομής ανοιγμάτων σε δεδομένη μελλοντική ημερομηνία πριν την λήξη της συναλλαγής με τη μεγαλύτερη ημερομηνίας λήξης στο συμψηφιστικό σύνολο,
19) «αναμενόμενο άνοιγμα» (εφεξής «ΕΕ»): ο μέσος όρος της κατανομής ανοιγμάτων σε δεδομένη μελλοντική ημερομηνία πριν την λήξη της συναλλαγής με τη μεγαλύτερη ημερομηνίας λήξης στο συμψηφιστικό σύνολο,
20) «πραγματικό αναμενόμενο άνοιγμα σε δεδομένη ημερομηνία» (εφεξής «πραγματικό ΕΕ»): μέγιστο αναμενόμενο άνοιγμα σε δεδομένη ημερομηνία ή οποιαδήποτε προγενέστερη ημερομηνία. εναλλακτικά, μπορεί να οριστεί, για δεδομένη ημερομηνία, ως το ποσό αναμενόμενου ανοίγματος σε αυτή την ημερομηνία ή ως το πραγματικό άνοιγμα σε οποιαδήποτε προγενέστερη ημερομηνία, όποιο είναι μεγαλύτερο,
21) «αναμενόμενο θετικό άνοιγμα» (εφεξής «EPE»): διαχρονικά σταθμισμένος μέσος όρος των αναμενόμενων ανοιγμάτων, όπου οι σταθμίσεις είναι η αναλογία που αντιπροσωπεύει κάθε μεμονωμένο αναμενόμενο άνοιγμα στο σύνολο του σχετικού χρονικού διαστήματος.
Κατά τον υπολογισμό της απαίτησης ιδίων κεφαλαίων, τα ιδρύματα λαμβάνουν τον μέσο όρο για το πρώτο έτος ή, εάν όλες οι συμβάσεις εντός του συμψηφιστικού συνόλου λήγουν εντός διαστήματος μικρότερου του ενός έτους, για τη χρονική περίοδο έως την λήξη της σύμβασης με τη μεγαλύτερη ημερομηνία λήξης στο συμψηφιστικό σύνολο,
22) «πραγματικό αναμενόμενο θετικό άνοιγμα» (εφεξής «πραγματικό ΕΡΕ»): διαχρονικά σταθμισμένος μέσος όρος των πραγματικών αναμενόμενων ανοιγμάτων κατά το πρώτο έτος ενός συμψηφιστικού συνόλου ή, εάν όλες οι συμβάσεις εντός του συμψηφιστικού συνόλου λήγουν εντός διαστήματος μικρότερου του ενός έτους, κατά τη διάρκεια της σύμβασης με τη μεγαλύτερη ημερομηνία λήξης στο συμψηφιστικό σύνολο, όπου οι σταθμίσεις είναι η αναλογία που αντιπροσωπεύει κάθε μεμονωμένο αναμενόμενο άνοιγμα στο σύνολο του σχετικού χρονικού διαστήματος,
Κίνδυνοι που συνδέονται με τον CCR
23)
«κίνδυνος αναχρηματοδότησης»: ποσό κατά το οποίο το EPE υποεκτιμάται όταν προβλέπεται ότι οι μελλοντικές συναλλαγές με έναν αντισυμβαλλόμενο θα πραγματοποιούνται σε συνεχή βάση.
Το πρόσθετο άνοιγμα που δημιουργείται από αυτές τις μελλοντικές συναλλαγές δεν λαμβάνεται υπόψη κατά τον υπολογισμό του αναμενόμενου θετικού ανοίγματος,
24)
«αντισυμβαλλόμενος» για τους σκοπούς του τμήματος 7 είναι ένα νομικό ή φυσικό πρόσωπο που συνάπτει μια συμφωνία συμψηφισμού και έχει τη δικαιοπρακτική ικανότητα να το πράξει,
25)
«συμφωνία συμβατικού συμψηφισμού μεταξύ προϊόντων» είναι η διμερής συμβατική συμφωνία μεταξύ ενός ιδρύματος και ενός αντισυμβαλλομένου η οποία δημιουργεί ενιαία νομική υποχρέωση (βάσει του συμψηφισμού των καλυπτόμενων συναλλαγών) που καλύπτει όλες τις συμπεριλαμβανόμενες διμερείς συμφωνίες-πλαίσια και συναλλαγές που ανήκουν σε διαφορετικές κατηγορίες προϊόντων που περιλαμβάνονται στη συμφωνία.
Για τους σκοπούς του παρόντος ορισμού, ως «διαφορετικές κατηγορίες» προϊόντων νοούνται:
α)
συναλλαγές επαναγοράς, συναλλαγές δανειοδοσίας ή δανειοληψίας τίτλων ή βασικών εμπορευμάτων,
β)
συναλλαγές δανεισμού σε λογαριασμό περιθωρίου ασφάλισης,
γ)
οι συμβάσεις του παραρτήματος ΙΙ,
26)
«σκέλος πληρωμής»: η πληρωμή που συμφωνείται σε μια συναλλαγή σε εξωχρηματιστηριακό παράγωγο με γραμμικό προφίλ κινδύνου και προβλέπει την ανταλλαγή χρηματοπιστωτικού μέσου έναντι πληρωμής.
Στην περίπτωση συναλλαγών που ορίζουν την ανταλλαγή πληρωμής έναντι πληρωμής, τα εν λόγω δύο σκέλη πληρωμής αντιστοιχούν στις συμβατικά συμφωνηθείσες ακαθάριστες πληρωμές, περιλαμβανομένου του ονομαστικού ποσού της συναλλαγής.
Τμήμα 2
Μέθοδοι υπολογισμό της αξίας ανοίγματος
Άρθρο 273
Μέθοδοι υπολογισμού της αξίας ανοίγματος
1. Τα ιδρύματα προσδιορίζουν την αξία ανοίγματος για τις συμβάσεις του παραρτήματος ΙΙ με βάση μία από τις μεθόδους που καθορίζονται στα τμήματα 3 έως 6 σύμφωνα με το παρόν άρθρο.
Ένα ίδρυμα που δεν είναι επιλέξιμο για την αντιμετώπιση που προβλέπεται στο άρθρο 94 δεν χρησιμοποιεί τη μέθοδο που προβλέπεται στο τμήμα 4. Για τον προσδιορισμό της αξίας ανοίγματος για τις συμβάσεις του παραρτήματος ΙΙ σημείο 3, ένα ίδρυμα δεν χρησιμοποιεί τη μέθοδο που προβλέπεται στο τμήμα 4. Τα ιδρύματα μπορούν να χρησιμοποιούν συνδυαστικά τις μεθόδους που προβλέπονται στα τμήματα 3 έως 6 σε μόνιμη βάση εντός ενός ομίλου. Ένα μεμονωμένο ίδρυμα δεν χρησιμοποιεί συνδυαστικά τις μεθόδους που προβλέπονται στα τμήματα 3 ως 6 σε μόνιμη βάση, αλλά του επιτρέπεται να χρησιμοποιεί συνδυαστικά τις μεθόδους που προβλέπονται στα τμήματα 3 και 5 εάν μία από αυτές χρησιμοποιείται για τις περιπτώσεις που ορίζονται στο άρθρο 282 παράγραφος 6.
2. Εφόσον επιτρέπεται από τις αρμόδιες αρχές σύμφωνα με το άρθρο 283 παράγραφοι 1 και 2, ένα ίδρυμα μπορεί να προσδιορίσει την αξία ανοίγματος για τα κατωτέρω στοιχεία χρησιμοποιώντας τη μέθοδο των εσωτερικών υποδειγμάτων του τμήματος 6:
α)
συμβάσεις του παραρτήματος ΙΙ,
β)
συναλλαγές επαναγοράς,
γ)
συναλλαγές δανειοδοσίας ή δανειοληψίας τίτλων ή βασικών εμπορευμάτων,
δ)
συναλλαγές δανεισμού σε λογαριασμό περιθωρίου ασφάλισης,
ε)
συναλλαγές με μακρά προθεσμία διακανονισμού.
3. Όταν ένα ίδρυμα αγοράζει προστασία με πιστωτικά παράγωγα για την κάλυψη ανοίγματος εκτός χαρτοφυλακίου συναλλαγών ή έναντι του πιστωτικού κινδύνου αντισυμβαλλομένου, μπορεί να υπολογίζει τις κεφαλαιακές απαιτήσεις του για το αντισταθμιζόμενο άνοιγμα σύμφωνα με ένα από τα ακόλουθα:
α)
τα άρθρα 233 έως 236,
β)
το άρθρο 153 παράγραφος 3 ή το άρθρο 183, εφόσον έχει χορηγηθεί άδεια δυνάμει του άρθρου 143.
Η αξία ανοίγματος για CCR των εν λόγω πιστωτικών παραγώγων ισούται με μηδέν, εκτός εάν το ίδρυμα εφαρμόζει την προσέγγιση ii) του άρθρου 299 παράγραφος 2 στοιχείο η).
4. Κατά παρέκκλιση από την παράγραφο 3, το ίδρυμα μπορεί να επιλέξει να συμπεριλαμβάνει κατά τρόπο συνεπή για τους σκοπούς του υπολογισμού των κεφαλαιακών απαιτήσεων για πιστωτικό κίνδυνο αντισυμβαλλομένου (CCR) όλα τα πιστωτικά παράγωγα που δεν περιλαμβάνονται στο χαρτοφυλάκιο συναλλαγών και έχουν αγοραστεί ως προστασία για την κάλυψη ανοίγματος εκτός χαρτοφυλακίου συναλλαγών ή για πιστωτικό κίνδυνο αντισυμβαλλομένου όταν η πιστωτική προστασία αναγνωρίζεται βάσει του παρόντος κανονισμού.
5. Εάν οι συμφωνίες ανταλλαγής κινδύνου αθέτησης που πωλούνται από ένα ίδρυμα αντιμετωπίζονται από ένα ίδρυμα ως πιστωτική προστασία που παρέχει το εν λόγω ίδρυμα και υπόκεινται σε κεφαλαιακή απαίτηση για πιστωτικό κίνδυνο του υποκειμένου επί του συνόλου του ονομαστικού ποσού, η αξία ανοίγματός τους για τους σκοπούς του πιστωτικού κινδύνου αντισυμβαλλομένου εκτός χαρτοφυλακίου συναλλαγών τίθεται ίση με μηδέν.
6. Σύμφωνα με όλες τις μεθόδους που καθορίζονται στα τμήματα 3 έως 6, η αξία ανοίγματος για έναν αντισυμβαλλόμενο ισούται με το άθροισμα των αξιών ανοίγματος σε όλα τα συμψηφιστικά σύνολα με αυτόν τον αντισυμβαλλόμενο.
Για έναν δεδομένο αντισυμβαλλόμενο, η αξία ανοίγματος για ένα δεδομένο συμψηφιστικό σύνολο εξωχρηματιστηριακών παράγωγων μέσων που αναφέρονται στο παράρτημα ΙΙ η οποία υπολογίζεται σύμφωνα με το παρόν κεφάλαιο ισούται με τη μεγαλύτερη τιμή μεταξύ του μηδενός και της διαφοράς μεταξύ του αθροίσματος των αξιών ανοιγμάτων όλων των συμψηφιστικών συνόλων με τον αντισυμβαλλόμενο και του αθροίσματος του CVA για τον εν λόγω αντισυμβαλλόμενο που αναγνωρίζεται από το ίδρυμα ως πραγματοποιηθείσα απόσβεση. Οι προσαρμογές πιστωτικής αποτίμησης υπολογίζονται χωρίς να λαμβάνεται υπόψη οιασδήποτε αντισταθμιστική προσαρμογή της χρεωστικής αξίας που αποδίδεται στον ίδιο πιστωτικό κίνδυνο της επιχείρησης και έχει ήδη εξαιρεθεί από τα ίδια κεφάλαια δυνάμει του άρθρου 33 παράγραφος 1 στοιχείο γ).
7. Τα ιδρύματα προσδιορίζουν την αξία ανοίγματος για τα ανοίγματα που προκύπτουν από συναλλαγές με μακρά προθεσμία διακανονισμού χρησιμοποιώντας οποιαδήποτε από τις μεθόδους που περιγράφονται στα τμήματα 3 έως 6, ανεξάρτητα από τη μέθοδο που έχει επιλέξει το ίδρυμα για τα εξωχρηματιστηριακά παράγωγα και τις συναλλαγές επαναγοράς, τις συναλλαγές δανειοδότησης και δανειοληψίας τίτλων ή βασικών εμπορευμάτων, και τις συναλλαγές δανεισμού σε λογαριασμό περιθωρίου ασφάλισης. Κατά τον υπολογισμό των κεφαλαιακών απαιτήσεων για συναλλαγές με μακρά προθεσμία διακανονισμού, κάθε ίδρυμα που χρησιμοποιεί τη μέθοδο που περιγράφεται στο κεφάλαιο 3 μπορεί να εφαρμόζει τους συντελεστές στάθμισης κινδύνου σύμφωνα με τη μέθοδο του κεφαλαίου 2 σε μόνιμη βάση και ανεξάρτητα από τη σημαντικότητα των θέσεων αυτών.
8. Για τις μεθόδους που αναφέρονται στα τμήματα 3 και 4, το ίδρυμα υιοθετεί συνεπή μεθοδολογία για τον προσδιορισμό του ονομαστικού ποσού για τα διάφορα είδη προϊόντων και διασφαλίζει ότι το ονομαστικό ποσό που λαμβάνεται υπόψη παρέχει κατάλληλο μέτρο του κινδύνου που ενυπάρχει στη σύμβαση. Όταν η σύμβαση προβλέπει πολλαπλασιαμό των ταμειακών ροών, το ονομαστικό ποσό αναπροσαρμόζεται κατάλληλα από το ίδρυμα ώστε να αντανακλά τις επιπτώσεις των πολλαπλασιασμένων αυτών ροών επί των κινδύνων που ενυπάρχουν στη σύμβαση.
Για τις μεθόδους που εκτίθενται στις ενότητες 3 έως 6, τα ιδρύματα αντιμετωπίζουν αναλόγως τις συναλλαγές στις οποίες έχει εντοπιστεί συγκεκριμένος κίνδυνος δυσμενούς συσχέτισης σύμφωνα με το άρθρο 291 παράγραφοι 2, 4, 5 και 6 κατά περίπτωση.
Τμήμα 3
Μέθοδος βάσει τρεχουσών τιμών αγοράς
Άρθρο 274
Μέθοδος βάσει τρέχουσων τιμών αγοράς
1. Προκειμένου να προσδιορίσουν το τρέχον κόστος αντικατάστασης όλων των συμβάσεων με θετική αξία, τα ιδρύματα χρησιμοποιούν τις τρέχουσες αγοραίες αξίες των συμβάσεων.
2. Προκειμένου να προσδιορίσουν το ενδεχόμενο μελλοντικό πιστωτικό άνοιγμα, τα ιδρύματα πολλαπλασιάζουν τα ονομαστικά ποσά ή τις αξίες των υποκείμενων μέσων, κατά περίπτωση, με τα ποσοστά του πίνακα 1 και σύμφωνα με τις κατωτέρω αρχές:
α)
οι συμβάσεις που δεν εμπίπτουν σε μία από τις πέντε κατηγορίες του πίνακα 1 θα αντιμετωπίζονται ως συμβάσεις που αφορούν βασικά εμπορεύματα εκτός των πολυτίμων μετάλλων,
β)
για τις συμβάσεις με πολλαπλές ανταλλαγές κεφαλαίου, το ποσοστό πολλαπλασιάζεται με τον αριθμό των πληρωμών που απομένουν να πραγματοποιηθούν σύμφωνα με τη σύμβαση,
γ)
για τις συμβάσεις που έχουν διαμορφωθεί έτσι ώστε να διακανονίζονται ανοίγματα σε συγκεκριμένες ημερομηνίες και στις οποίες οι όροι επανακαθορίζονται έτσι ώστε η αγοραία αξία της σύμβασης να είναι μηδέν στις εν λόγω ημερομηνίες, η εναπομένουσα ληκτότητα θα είναι ίση με τον χρόνο που απομένει έως τον επόμενο επανακαθορισμό. Στην περίπτωση των συμβάσεων επιτοκίου που πληρούν τα κριτήρια αυτά και έχουν εναπομένουσα ληκτότητα πάνω από ένα έτος, το ποσοστό δεν μπορεί να είναι χαμηλότερο από 0,5 %.
Πίνακας 1
Εναπομένουσα ληκτότητα
Συμβάσεις επιτοκίου
Συμβάσεις που αφορούν τιμές συναλλάγματος και χρυσό
Συμβάσεις που αφορούν μετοχές
Συμβάσεις που αφορούν πολύτιμα μέταλλα εκτός από το χρυσό
Συμβάσεις που αφορούν βασικά εμπορεύματα εκτός των πολυτίμων μετάλλων
Ένα έτος ή λιγότερο
0 %
1 %
6 %
7 %
10 %
Πάνω από ένα έτος αλλά όχι περισσότερο από πέντε έτη
0,5 %
5 %
8 %
7 %
12 %
Πάνω από πέντε έτη
1,5 %
7,5 %
10 %
8 %
15 %
3. Όσον αφορά τις συμβάσεις για βασικά εμπορεύματα πλην του χρυσού που αναφέρονται στο παράρτημα ΙΙ σημείο 3, ένα ίδρυμα μπορεί, έως εναλλακτική επιλογή, να εφαρμόσει τα ποσοστά του πίνακα 2 αντί για τα ποσοστά του πίνακα 1, με την προϋπόθεση ότι το ίδρυμα ακολουθεί τη διευρυμένη μέθοδος με βάση τον πίνακα προθεσμιών λήξης που προβλέπεται στο άρθρο 361 για τις εν λόγω συμβάσεις.
Πίνακας 2
Εναπομένουσα ληκτότητα
Πολύτιμα μέταλλα
(εκτός χρυσού)
Βασικά μέταλλα
Γεωργικά προϊόντα
Άλλα συμπεριλαμβανομένων και ενεργειακών προϊόντων
Ένα έτος ή λιγότερο
2 %
2,5 %
3 %
4 %
Πάνω από ένα έτος αλλά όχι περισσότερο από πέντε έτη
5 %
4 %
5 %
6 %
Πάνω από πέντε έτη
7,5 %
8 %
9 %
10 %
4. Το άθροισμα του τρέχοντος κόστους αντικατάστασης και του ενδεχόμενου μελλοντικού πιστωτικού ανοίγματος αποτελεί την αξία ανοίγματος.
Τμήμα 4
Μέθοδος αρχικό άνοιγματος
Άρθρο 275
Μέθοδος αρχικού ανοίγματος
1. Η αξία ανοίγματος είναι το ονομαστικό ποσό κάθε σύμβασης πολλαπλασιασμένο επί τα ποσοστά που αναφέρονται στον πίνακα 3:
Πίνακας 3
Αρχική ληκτότητα
Συμβάσεις επιτοκίου
Συμβάσεις που αφορούν τιμές συναλλάγματος και χρυσό
Ένα έτος ή λιγότερο
0,5 %
2 %
Πάνω από ένα έτος αλλά όχι περισσότερο από δύο έτη
1 %
5 %
Για κάθε επιπλέον έτος
1 %
3 %
2. Για τον υπολογισμό της αξίας ανοίγματος των συμβάσεων επιτοκίου, ένα ίδρυμα μπορεί να επιλέξει είτε την αρχική είτε την εναπομένουσα ληκτότητα.
Τμήμα 5
Τυποποιημένη μέθοδο
Άρθρο 276
Τυποποιημένη μέθοδος
1. Τα ιδρύματα μπορούν να χρησιμοποιούν την τυποποιημένη μέθοδο (εφεξής «SM») μόνο για τον υπολογισμό της αξίας ανοίγματος εξωχρηματιστηριακών παραγώγων και συναλλαγών με μακρά προθεσμία διακανονισμού.
2. Κατά την εφαρμογή της τυποποιημένης μεθόδου, τα ιδρύματα υπολογίζουν την αξία ανοίγματος χωριστά για κάθε συμψηφιστικό σύνολο, αφαιρουμένων των εξασφαλίσεων, ως εξής:
όπου:
CMV
=
η τρέχουσα αγοραία αξία του χαρτοφυλακίου με τις συναλλαγες στο συμψηφιστικό σύνολο με τον αντισυμβαλλόμενο συμπεριλαμβανομένων των εξασφαλίσεων, όπου:
όπου:
CMVi
=
η τρέχουσα αγοραία αξία της συναλλαγής I,
CΜC
=
η τρέχουσα αγοραία αξία των εξασφαλίσεων που μεταβιβάζονται στο συμψηφιστικό σύνολο, όπου:
όπου:
CMCl
=
η τρέχουσα αγοραία αξία των εξασφαλίσεων l,
i
=
ο δείκτης που αναφέρεται στην i-οστή συναλλαγή,
l
=
ο δείκτης που αναφέρεται στην l-οστή εξασφάλιση,
j
=
ο δείκτης που αναφέρεται στην j-οστή κατηγορία αντισταθμιστικού συνόλου.
Τα αντισταθμιστικά σύνολα για το συγκεκριμένο σκοπό αντιστοιχούν σε παράγοντες κινδύνου για τους οποίους μπορεί να γίνει συμψηφισμός των θέσεων με αντίθετο πρόσημο ώστε να προκύψει μια καθαρή θέση κινδύνου στην οποία βασίζεται στη συνέχεια η μέτρηση του ανοίγματος,
RPTij
=
η θέση κινδύνου από τη συναλλαγή i σε σχέση με το αντισταθμιστικό σύνολο j,
RPClj
=
η θέση κινδύνου από εξασφάλιση l σε σχέση με το αντισταθμιστικό σύνολο j,
CCRMj
=
ο πολλαπλασιαστής πιστωτικού κινδύνου αντισυμβαλλομένου (CCR) του πίνακα 5 σε σχέση με το αντισταθμιστικό σύνολο j,
β
=
1,4.
3. Για τους σκοπούς του υπολογισμού δυνάμει της παραγράφου 2:
α)
επιλέξιμη εξασφάλιση που λαμβάνεται από αντισυμβαλλόμενο θα έχει θετικό πρόσημο ενώ εξασφάλιση που παρέχεται σε αντισυμβαλλόμενο θα έχει αρνητικό πρόσημο,
β)
για την τυποποιημένη μέθοδο χρησιμοποιούνται μόνο εξασφαλίσεις που είναι αποδεκτές δυνάμει των άρθρων 197 και198 και του άρθρου 299 παράγραφος 2 στοιχείο δ),
γ)
τα ιδρύματα μπορούν να αγνοούν τον κίνδυνο επιτοκίου από σκέλη πληρωμής με εναπομένουσα ληκτότητα μικρότερη του ενός έτους,
δ)
τα ιδρύματα μπορούν να αντιμετωπίζουν ως ενιαία συνολική συναλλαγή τις συναλλαγές που αποτελούνται από δύο σκέλη πληρωμής που εκφράζονται στο ίδιο νόμισμα. Η αντιμετώπιση που επιφυλάσσεται στα σκέλη πληρωμής εφαρμόζεται στη συνολική συναλλαγή.
Άρθρο 277
Συναλλαγές με γραμμικό προφίλ κινδύνου
1. Τα ιδρύματα κατατάσσουν τις συναλλαγές με γραμμικό προφίλ κινδύνου για τις θέσεις κινδύνου σύμφωνα με τις κατωτέρω διατάξεις:
α)
οι συναλλαγές με γραμμικό προφίλ κινδύνου στις οποίες τα υποκείμενα χρηματοικονομικά μέσα είναι μετοχές (περιλαμβανομένων των δεικτών μετοχών), χρυσός, άλλα πολύτιμα μέταλλα ή άλλα βασικά εμπορεύματα αντιστοιχίζονται με μία θέση κινδύνου στη σχετική μετοχή (ή δείκτη μετοχών) ή στο σχετικό βασικό εμπόρευμα και με μία θέση κινδύνου επιτοκίου όσον αφορά το σκέλος πληρωμής,
β)
οι συναλλαγές με γραμμικό προφίλ κινδύνου στις οποίες το υποκείμενο μέσο είναι ένας χρεωστικός τίτλος αντιστοιχίζονται με μία θέση κινδύνου επιτοκίου για το χρεωστικό τίτλο και με μία άλλη θέση κινδύνου επιτοκίου για το σκέλος πληρωμής,
γ)
οι συναλλαγές με γραμμικό προφίλ κινδύνου που προβλέπουν ανταλλαγή πληρωμής έναντι πληρωμής περιλαμβανομένων των προθεσμιακών συμφωνιών συναλλάγματος αντιστοιχίζονται με μία θέση κινδύνου επιτοκίου για καθένα από τα σκέλη πληρωμής.
Εάν, βάσει μιας συναλλαγής που αναφέρεται στα στοιχεία α), β) ή γ), ένα σκέλος πληρωμής ή ο υποκείμενος χρεωστικός τίτλος είναι εκφρασμένα σε ξένο νόμισμα, το σκέλος πληρωμής ή ο υποκείμενος τίτλος κατατάσσεται επίσης σε θέση κινδύνου στο εν λόγω νόμισμα.
2. Για τους σκοπούς της παραγράφου 1, το μέγεθος της θέσης κινδύνου από συναλλαγή με γραμμικό προφίλ κινδύνου ισούται με την πραγματική ονομαστική αξία (αγοραία τιμή πολλαπλασιασμένη με την ποσότητα) των υποκείμενων χρηματοπιστωτικών μέσων ή βασικών εμπορευμάτων υπολογιζόμενη στο εγχώριο νόμισμα του ιδρύματος, με πολλαπλασιασμό με τη σχετική συναλλαγματική ισοτιμία, εξαιρουμένων των χρεωστικών τίτλων.
3. Για τους χρεωστικούς τίτλους και τα σκέλη πληρωμής, το μέγεθος της θέσης κινδύνου ισούται με την πραγματική ονομαστική αξία των υπολειπόμενων ακαθάριστων πληρωμών (περιλαμβανομένου του ονομαστικού ποσού), υπολογιζόμενη στο νόμισμα του κράτους μέλους προέλευσης, πολλαπλασιασμένη με την τροποποιημένη μέση σταθμική διάρκεια του χρεωστικού τίτλου ή του σκέλους πληρωμής, ανάλογα με την περίπτωση.
4. Το μέγεθος μιας θέσης κινδύνου από συμφωνία ανταλλαγής κινδύνου αθέτησης ισούται με την ονομαστική αξία του χρεωστικού τίτλου αναφοράς πολλαπλασιασμένη με την εναπομένουσα ληκτότητα της συμφωνίας ανταλλαγής κινδύνου αθέτησης.
Άρθρο 278
Συναλλαγές με μη γραμμικό προφίλ κινδύνου
1. Τα ιδρύματα προσδιορίζουν το μέγεθος των θέσεων κινδύνου για συναλλαγές με μη γραμμικό προφίλ κινδύνου σύμφωνα με τις ακόλουθες παραγράφους.
2. Το μέγεθος της θέσης κινδύνου από εξωχρηματιστηριακό παράγωγο με μη γραμμικό προφίλ κινδύνου περιλαμβανομένων των δικαιωμάτων προαίρεσης και των δικαιωμάτων προαίρεσης επί συμφωνιών ανταλλαγής του οποίου το υποκείμενο μέσο δεν είναι χρεωστικός τίτλος ή σκέλος πληρωμής ισούται με τη δέλτα-ισοδύναμη πραγματική ονομαστική αξία του υποκείμενου χρηματοπιστωτικού μέσου της συναλλαγής σύμφωνα με το άρθρο 280 παράγραφος 1.
3. Το μέγεθος της θέσης κινδύνου από εξωχρηματιστηριακό παράγωγο με μη γραμμικό προφίλ κινδύνου περιλαμβανομένων των δικαιωμάτων προαίρεσης και των δικαιωμάτων προαίρεσης επί συμφωνιών ανταλλαγής με υποκείμενο μέσο ένα χρεωστικό τίτλο ή ένα σκέλος πληρωμής ισούται με την δέλτα-ισοδύναμη πραγματική ονομαστική αξία του χρηματοπιστωτικού μέσου ή του σκέλους πληρωμής, πολλαπλασιασμένη με την τροποποιημένη μέση σταθμική διάρκεια του χρεωστικού τίτλου ή του σκέλους πληρωμής, αντίστοιχα.
Άρθρο 279
Διαχείριση των εξασφαλίσεων
Για τον προσδιορισμό των θέσεων κινδύνου, τα ιδρύματα αντιμετωπίζουν τις εξασφαλίσεις ως εξής:
α)
οι εξασφαλίσεις που έχουν εισπραχθεί από έναν αντισυμβαλλόμενο αντιμετωπίζονται ως απαίτηση έναντι του αντισυμβαλλομένου στο πλαίσιο μιας συμβασής παραγώγου (θέση αγοράς) που λήγει κατά την ημερομηνία του προσδιορισμού,
β)
οι εξασφαλίσεις που παρέχονται στον αντισυμβαλλόμενο αντιμετωπίζονται ως υποχρέωση προς τον αντισυμβαλλόμενο (αρνητική θέση) που λήγει την ημερομηνία του προσδιορισμού.
Άρθρο 280
Υπολογισμός των θέσεων κινδύνου
1. Ένα ίδρυμα προσδιορίζει το μέγεθος και το πρόσημο μιας θέσης κινδύνου ως εξής:
α)
για όλα τα μέσα εκτός από τους χρεωστικούς τίτλους:
i)
ως την πραγματική ονομαστική αξία σε περίπτωση συναλλαγής με γραμμικό προφίλ κινδύνου,
ii)
ως τη δέλτα-ισοδύναμη ονομαστική αξία,
, σε περίπτωση συναλλαγής με μη γραμμικό προφίλ κινδύνου,όπου:
Pref
=
η τιμή του υποκείμενου μέσου εκπεφρασμένου στο νόμισμα αναφοράς,
V
=
η αξία του χρηματοοικονομικπύ μέσου (στην περίπτωση δικαιώματος προαίρεσης: η αξία είναι η τιμή του δικαιώματος προαίρεσης),
p
=
η τιμή του υποκείμενου μέσου εκπεφρασμένου στο ίδιο νόμισμα όπως V,
β)
για χρεωστικούς τίτλους και τα σκέλη πληρωμής όλων των συναλλαγών:
i)
ως την πραγματική ονομαστική αξία πολλαπλασιασμένη επί την τροποποιημένη μέση σταθμική διάρκεια σε περίπτωση συναλλαγής με γραμμικό προφίλ κινδύνου,
ii)
ως τη δέλτα-ισοδύναμη ονομαστική αξία πολλαπλασιασμένη επί την τροποποιημένη μέση σταθμική διάρκεια,
, σε περίπτωση συναλλαγής με μη γραμμικό προφίλ κινδύνου,όπου:
V
=
η αξία του χρηματοοικονομικού μέσου (στην περίπτωση δικαιώματος προαίρεσης: η αξία είναι η τιμή του δικαιώματος προαίρεσης),
r
=
επίπεδο επιτοκίου.
Εάν το V εκφράζεται σε νόμισμα διαφορετικό από το νόμισμα αναφοράς, το παράγωγο μετατρέπεται σε νόμισμα αναφοράς με πολλαπλασιασμό με τη σχετική συναλλαγματική ισοτιμία.
2. Τα ιδρύματα κατατάσσουν τις θέσεις κινδύνου σε αντισταθμιστικά σύνολα. Για κάθε αντισταθμιστικό σύνολο υπολογίζεται η απόλυτη τιμή του αθροίσματος των απορρεουσών θέσεων κινδύνου. Η «καθαρή θέση κινδύνου» είναι το αποτέλεσμα αυτού του υπολογισμού και θα υπολογίζεται για τους σκοπούς του άρθρου 276 παράγραφος 2 ως εξής:
Άρθρο 281
Θέσεις κινδύνου επιτοκίου
1. Προκειμένου να υπολογίσουν τη θέση κινδύνου επιτοκίου, τα ιδρύματα εφαρμόζουν τις κατωτέρω διατάξεις:
2. Για τις θέσεις κινδύνου επιτοκίου από τα εξής:
α)
καταθέσεις χρηματικών ποσών που εισπράχθηκαν από τον αντισυμβαλλόμενο ως εξασφάλιση,
β)
σκέλη πληρωμής,
γ)
υποκείμενους χρεωστικούς τίτλους,
στα οποία εφαρμόζεται σε κάθε περίπτωση κεφαλαιακή απαίτηση ίση με ή μικρότερη του 1,60 % σύμφωνα με τον πίνακα 1 του άρθρου 336, τα ιδρύματα αντιστοιχίζουν τις θέσεις αυτές σε ένα από τα έξι αντισταθμιστικά σύνολα που προβλέπονται στον πίνακα 4 για κάθε νόμισμα.
Πίνακας 4
Κρατικά επιτόκια αναφοράς
Μη κρατικά επιτόκια αναφοράς
Ληκτότητα
1 έτος
1 έτος
1 ≤ 5 έτη
1 ≤ 5 έτη
5 έτη
5 έτη
3. Για τις θέσεις κινδύνου επιτοκίου από υποκείμενους χρεωστικούς τίτλους ή σκέλη πληρωμής για τα οποία το επιτόκιο συνδέεται με επιτόκιο αναφοράς που αντιπροσωπεύει ένα γενικό επίπεδο επιτοκίων της αγοράς, η εναπομένουσα ληκτότητα ισούται με το χρονικό διάστημα έως την επόμενη αναπροσαρμογή του επιτοκίου. Σε όλες τις άλλες περιπτώσεις, ισούται με την εναπομένουσα διάρκεια του υποκείμενου χρεωστικού τίτλου ή, στην περίπτωση σκέλους πληρωμής, με την εναπομένουσα διάρκεια της συναλλαγής.
Άρθρο 282
Αντισταθμιστικά σύνολα
1. Τα ιδρύματα δημιουργούν αντισταθμιστικά σύνολα σύμφωνα με τις παραγράφους 2 έως 5.
2. Σε κάθε εκδότη χρεωστικού τίτλου αναφοράς που αποτελεί το υποκείμενο μέσο σύμβασης ανταλλαγής κινδύνου αθέτησης αντιστοιχεί ένα αντισταθμιστικό σύνολο.
Οι συμφωνίες καλαθιού «νιοστού βαθμού αθέτησης» ανταλλαγής κινδύνου αθέτησης αντιμετωπίζονται ως εξής:
α)
το μέγεθος της θέσης κινδύνου για ένα χρεωστικό τίτλο αναφοράς που περιλαμβάνεται σε καλάθι καλυπτόμενο από συμφωνία ανταλλαγής κινδύνου αθέτησης «νιοστού βαθμού αθέτησης» είναι η πραγματική ονομαστική αξία του χρεωστικού τίτλου αναφοράς, πολλαπλασιασμένη επί τον τροποποιημένο μέσο σταθμικό δείκτη διάρκειας του παραγώγου νιοστού βαθμού αθέτησης όσον αφορά τη μεταβολή του πιστωτικού περιθωρίου του χρεωστικού τίτλου αναφοράς,
β)
για κάθε χρεωστικό τίτλο αναφοράς που περιλαμβάνεται σε καλάθι υποκείμενο σε δεδομένη συμφωνία ανταλλαγής κινδύνου αθέτησης «νιοστού βαθμού αθέτησης» υπάρχει ένα αντισταθμιστικό σύνολο. Θέσεις κινδύνου από διαφορετικές συμφωνίες ανταλλαγής κινδύνου αθέτησης «νιοστού βαθμού αθέτησης» δεν περιλαμβάνονται στο ίδιο αντισταθμιστικό σύνολο,
γ)
ο πολλαπλασιαστής πιστωτικού κινδύνου αντισυμβαλλομένου (CCR) που εφαρμόζεται σε κάθε αντισταθμιστικό σύνολο που δημιουργείται για έναν χρεωστικό τίτλο αναφοράς ενός παραγώγου νιοστού βαθμού αθέτησης είναι:
i)
0,3 % για χρεωστικούς τίτλους αναφοράς που έχουν πιστοληπτική αξιολόγηση από αναγνωρισμένο ΕΟΠΑ ισοδύναμη με βαθμίδα πιστωτικής ποιότητας 1 έως 3,
ii)
0,6 % για άλλους χρεωστικούς τίτλους.
3. Για τις θέσεις κινδύνου επιτοκίου από τα εξής:
α)
καταθέσεις χρηματικών ποσών που εκχωρούνται από τον αντισυμβαλλόμενο ως εξασφάλιση όταν ο αντισυμβαλλόμενος αυτός δεν έχει δανειακές ανεξόφλητες οφειλές χαμηλού ειδικού κινδύνου,
β)
υποκείμενοι χρεωστικοί τίτλοι, στους οποίους σύμφωνα με τον πίνακα 1 του άρθρου 336 εφαρμόζεται κεφαλαιακή επιβάρυνση άνω του 1,60 %.
Υπάρχει ένα αντισταθμιστικό σύνολο για κάθε εκδότη.
Όταν ένα σκέλος πληρωμής προσομοιάζει έναν τέτοιο χρεωστικό τίτλο, σε κάθε εκδότη χρεωστικού τίτλου αναφοράς αντιστοιχεί επίσης ένα αντισταθμιστικό σύνολο.
Τα ιδρύματα μπορούν να υπαγάγουν στο ίδιο αντισταθμιστικό σύνολο τις θέσεις κινδύνου από χρεωστικούς τίτλους συγκεκριμένου εκδότη ή από χρεωστικούς τίτλους αναφοράς του ιδίου εκδότη τους οποίους προσομοιάζουν σκέλη πληρωμής ή οι οποίοι αποτελούν το υποκείμενο μέσο συμφωνίας ανταλλαγής κινδύνου αθέτησης.
4. Τα υποκείμενα χρηματοοικονομικά μέσα εκτός των χρεωστικών τίτλων υπάγονται στα ίδια αντισταθμιστικά σύνολα μόνον εάν είναι ίδια ή όμοια μέσα. Σε όλες τις άλλες περιπτώσεις υπάγονται σε διαφορετικά αντισταθμιστικά σύνολα.
Για τους σκοπούς της παρούσας παραγράφου, τα ιδρύματα προσδιορίζουν εάν τα υποκείμενα μέσα είναι όμοια σύμφωνα με τις κατωτέρω αρχές:
α)
στην περίπτωση των μετοχών, το υποκείμενο μέσο είναι όμοιο εάν έχει εκδοθεί από τον ίδιο εκδότη. Ένας δείκτης μετοχών αντιμετωπίζεται ως χωριστός εκδότης,
β)
στην περίπτωση των πολύτιμων μετάλλων, όμοια είναι τα υποκείμενα μέσα που αφορούν το ίδιο μέταλλο. Ένας δείκτης πολύτιμων μετάλλων αντιμετωπίζεται ως χωριστό πολύτιμο μέταλλο,
γ)
στην περίπτωση της ηλεκτρικής ενέργειας, όμοια είναι εκείνα τα δικαιώματα και οι υποχρεώσεις παροχής που αφορούν την ίδια περίοδο αιχμής ή εκτός αιχμής φορτίου εντός οποιασδήποτε διακοπής οποιοδήποτε 24ώρου,
δ)
στην περίπτωση των βασικών εμπορευμάτων, όμοια είναι τα υποκείμενα μέσα που αφορούν το ίδιο βασικό εμπόρευμα. Ένας δείκτης βασικών εμπορευμάτων αντιμετωπίζεται ως χωριστό βασικό εμπόρευμα.
5. Οι πολλαπλασιαστές πιστωτικού κινδύνου αντισυμβαλλομένου (εφεξής «CCRM») για τις διάφορες κατηγορίες αντισταθμιστικών συνόλων παρατίθενται στον ακόλουθο πίνακα:
Πίνακας 5
Κατηγορίες αντισταθμιστικών συνόλων
CCRM
1.
Επιτόκια
0,2 %
2.
Επιτόκια για θέσεις κινδύνου από χρεωστικούς τίτλους αναφοράς που αποτελούν υποκείμενο μέσο συμφωνίας ανταλλαγής κινδύνου αθέτησης και στους οποίους εφαρμόζεται κεφαλαιακή απαίτηση ίση με ή μικρότερη του 1,60 % σύμφωνα με τον πίνακα 1 στον τίτλο IV κεφάλαιο 2.
0,3 %
3.
Επιτόκια για θέσεις κινδύνου από χρεωστικούς τίτλους ή χρεωστικούς τίτλους αναφοράς στους οποίους εφαρμόζεται κεφαλαιακή απαίτηση μεγαλύτερη του 1,60 % σύμφωνα με τον πίνακα 1 στον τίτλο IV κεφαλαίο 2.
0,6 %
4.
Συναλλαγματικές ισοτιμίες
2,5 %
5.
Ηλεκτρική ενέργεια
4 %
6.
Χρυσός
5 %
7.
Μετοχές
7 %
8.
Πολύτιμα μέταλλα (εκτός χρυσού)
8,5 %
9.
Άλλα βασικά εμπορεύματα (εκτός των πολυτίμων μετάλλων και ηλεκτρικής ενέργειας)
10 %
10.
Υποκείμενα μέσα εξωχρηματιστηριακών παραγώγων που δεν εμπίπτουν σε καμία από τις ανωτέρω κατηγορίες
10 %
Τα υποκείμενα μέσα εξωχρηματιστηριακών παραγώγων που αναφέρονται στο σημείο 10 του πίνακα 5 υπάγονται σε χωριστά αντισταθμιστικά σύνολα για κάθε κατηγορία υποκείμενου χρηματοπιστωτικού μέσου.
6. Για συναλλαγές με μη γραμμικό προφίλ κινδύνου ή για σκέλη πληρωμής και συναλλαγές με υποκείμενο μέσο χρεωστικούς τίτλους για τις οποίες το ίδρυμα δεν μπορεί να προσδιορίσει τον συντελεστή δέλτα ή την τροποποιημένη μέση σταθμική διάρκεια, ανάλογα με την περίπτωση, με ένα εγκεκριμένο από τις αρμόδιες αρχές υπόδειγμα προσδιορισμού των ελάχιστων απαιτήσεων ιδίων κεφαλαίων για κίνδυνο αγοράς, οι αρμόδιες αρχές προσδιορίζουν με συντηρητικό τρόπο το μέγεθος των θέσεων κινδύνου και τους εφαρμοστέους CCRMjή απαιτούν τη χρήση της μεθόδου που προβλέπεται στο τμήμα 3. Ο συμψηφισμός δεν αναγνωρίζεται (αυτό σημαίνει ότι η αξία του ανοίγματος προσδιορίζεται σαν να υπήρχε ένα συμψηφιστικό σύνολο που περιέχει μόνο την μεμονωμένη συναλλαγή).
7. Ένα ίδρυμα εφαρμόζει εσωτερικές διαδικασίες προκειμένου να επαληθεύσει ότι, προτού συμπεριλάβει μια συναλλαγή σε αντισταθμιστικό σύνολο, η συναλλαγή καλύπτεται από νομικά εκτελεστή σύμβαση συμψηφισμού που ανταποκρίνεται στις απαιτήσεις του τμήματος 7.
8. Ένα ίδρυμα που χρησιμοποιεί εξασφαλίσεις για τη μείωση του CCR του εφαρμόζει εσωτερικές διαδικασίες που του επιτρέπουν να επαληθεύει, προτού ληφθεί υπόψη η επίδρασή τους στους υπολογισμούς του, ότι οι εξασφαλίσεις πληρούν τα κατάλληλα πρότυπα ασφάλειας δικαίου που αναφέρονται στο κεφάλαιο 4.
Τμήμα 6
Μέθοδο εσωτερικών υποδειγμάτων
Άρθρο 283
Άδεια χρήσης της μεθόδου εσωτερικών υποδειγμάτων
1. Εφόσον οι αρμόδιες αρχές βεβαιωθούν ότι ένα ίδρυμα πληροί την προϋπόθεση της παραγράφου 2, επιτρέπουν στο εν λόγω ίδρυμα να χρησιμοποιεί τη μέθοδο εσωτερικών υποδειγμάτων (ΜΕΥ) για να υπολογίζουν την αξία ανοίγματος οποιασδήποτε από τις ακόλουθες συναλλαγές:
α)
συναλλαγές του άρθρου 273 παράγραφος 2 στοιχείο α),
β)
συναλλαγές του άρθρου 273 παράγραφος 2 στοιχεία β), γ) και δ),
γ)
συναλλαγές του άρθρου 273 παράγραφος 2 στοιχεία α) έως δ).
Εάν ένα ίδρυμα έχει άδεια να χρησιμοποιεί τη μέθοδο εσωτερικών υποδειγμάτων (ΜΕΥ) για να υπολογίζει την αξία ανοίγματος για τις συναλλαγές που αναφέρονται στα στοιχεία α) έως γ) του πρώτου εδαφίου, μπορεί επίσης να την χρησιμοποιεί και για τις συναλλαγές του άρθρου 273 παράγραφος 2 στοιχείο ε).
Κατά παρέκκλιση από το άρθρο 273 παράγραφος 1 τρίτο εδάφιο, τα ιδρύματα δύνανται να επιλέγουν να μην εφαρμόζουν τη μέθοδο αυτή σε ανοίγματα που είναι επουσιώδη από πλευράς μεγέθους και κινδύνου. Σε αυτή την περίπτωση, τα ιδρύματα εφαρμόζουν στα ανοίγματα μία από τις μεθόδους που προβλέπονται στα τμήματα 3 έως 5 εφόσον πληρούνται οι σχετικές απαιτήσεις της.
2. Οι αρμόδιες αρχές επιτρέπουν στα ιδρύματα να χρησιμοποιούν τη ΜΕΥ για τους υπολογισμούς που αναφέρονται στην παράγραφο 1 μόνο εάν το ίδρυμα έχει αποδείξει ότι συμμορφώνεται με τις απαιτήσεις που προβλέπονται στο παρόν τμήμα και οι αρμόδιες αρχές έχουν επαληθεύσει ότι τα συστήματα του ιδρύματος για τη διαχείριση του CCR είναι αξιόπιστα και εφαρμόζονται στο ακέραιο.
3. Οι αρμόδιες αρχές μπορούν να επιτρέπουν στα ιδρύματα για περιορισμένη χρονική περίοδο να εφαρμόζουν τη ΜΕΥ κατά σειρά σε διάφορους τύπους συναλλαγών. Κατά τη διάρκεια αυτής της περιόδου τα ιδρύματα μπορούν να χρησιμοποιούν τις μεθόδους που προβλέπονται στο τμήμα 3 ή 5 για είδη συναλλαγών για τα οποία δεν χρησιμοποιούν τη ΜΕΥ.
4. Για όλες τις συναλλαγές εξωχρηματιστηριακών παραγώγων και τις συναλλαγές με μακρά προθεσμία διακανονισμού για τις οποίες ένα ίδρυμα δεν έχει λάβει άδεια δυνάμει της παραγράφου 1 να χρησιμοποιεί τη ΜΕΥ, το ίδρυμα χρησιμοποιεί τις μεθόδους που εκτίθενται στο τμήμα 3 ή το τμήμα 5.
Οι εν λόγω μέθοδοι μπορούν να χρησιμοποιούνται συνδυαστικά σε μόνιμη βάση εντός ενός ομίλου. Στο πλαίσιο ενός ιδρύματος, οι εν λόγω μέθοδοι μπορούν να χρησιμοποιούνται συνδυαστικά μόνο εάν μία από τις μεθόδους χρησιμοποιείται για τις περιπτώσεις που προβλέπονται στο άρθρο 282 παράγραφος 6.
5. Ένα ίδρυμα που έχει άδεια σύμφωνα με την παράγραφο 1 να χρησιμοποιεί τη ΜΕΥ δεν επιστρέφει στη χρήση των μεθόδων που προβλέπονται στο τμήμα 3 ή στο τμήμα 5, εκτός εάν του έχει επιτραπεί να το πράξει από την αρμόδια αρχή. Οι αρμόδιες αρχές χορηγούν τη σχετική άδεια μόνο για αποδεδειγμένα βάσιμους λόγους.
6. Εάν ένα ίδρυμα παύσει να ανταποκρίνεται στις απαιτήσεις που ορίζονται στο παρόν τμήμα, ενημερώνει την αρμόδια αρχή και κάνει ένα από τα ακόλουθα:
α)
να παρουσιάσει στην αρμόδια αρχή σχέδιο για την έγκαιρη επιστροφή στη συμμόρφωση,
β)
αποδεικνύει στις αρμόδιες αρχές ότι οι επιπτώσεις της μη συμμόρφωσης είναι επουσιώδεις.
Άρθρο 284
Αξία ανοίγματος
1. Εάν ένα ίδρυμα έχει άδεια δυνάμει του άρθρου 283 παράγραφος 1 να χρησιμοποιεί τη μέθοδο εσωτερικών υποδειγμάτων (ΜΕΥ) για να υπολογίζει την αξία ανοίγματος για μερικές ή όλες τις συναλλαγές που αναφέρονται στην εν λόγω παράγραφο, υπολογίζει την αξία ανοίγματος των ανωτέρω συναλλαγών σε επίπεδο συμψηφιστικού συνόλου.
Το υπόδειγμα που χρησιμοποιεί το ίδρυμα για τον σκοπό αυτόν:
α)
προσδιορίζει την προγνωστική κατανομή για μεταβολές της αγοραίας αξίας του συμψηφιστικού συνόλου που μπορούν να αποδοθούν σε κοινές μεταβολές των σχετικών μεταβλητών της αγοράς όπως επιτόκια ή ισοτιμίες ξένου συναλλάγματος,
β)
υπολογίζει την αξία ανοίγματος για το συμψηφιστικό σύνολο σε κάθε μελλοντική ημερομηνία με βάση τις κοινές μεταβολές των μεταβλητών της αγοράς.
2. Προκειμένου να αποτυπώνει τα αποτελέσματα των συμφωνιών περιθωρίου, το υπόδειγμα της αξίας εξασφάλισης πρέπει να πληροί τις ποιοτικές και ποσοτικές απαιτήσεις και τις απαιτήσεις δεδομένων που ισχύουν για το υπόδειγμα της ΜΕΥ σύμφωνα με το παρόν τμήμα και το ίδρυμα μπορεί να συμπεριλαμβάνει στις προγνωστικές κατανομές του για μεταβολές της αγοραίας αξίας του συμψηφιστικού συνόλου μόνο επιλέξιμες χρηματοοικονομικές εξασφαλίσεις όπως αναφέρονται στα άρθρα 197 και 198 και στο άρθρο 299 παράγραφος 2 στοιχεία γ) και δ).
3. Η απαίτηση ιδίων κεφαλαίων για τον πιστωτικό κίνδυνο αντισυμβαλλομένου όσον αφορά τα ανοίγματα CCR στα οποία εφαρμόζει ένα ίδρυμα τη ΜΕΥ είναι το υψηλότερο από τα κατωτέρω:
α)
την απαίτηση ιδίων κεφαλαίων για τα εν λόγω ανοίγματα που υπολογίζονται βάσει του πραγματικού αναμενόμενου θετικού ανοίγματος («πραγματικό ΕΡΕ») με τη χρήση τρεχόντων δεδομένων της αγοράς,
β)
την απαίτηση ιδίων κεφαλαίων για τα εν λόγω ανοίγματα που υπολογίζονται βάσει του πραγματικού αναμενόμενου θετικού ανοίγματος («πραγματικό ΕΡΕ») με τη χρήση ενιαίας και συνεκτικής βαθμονόμησης ακραίων καταστάσεων για όλα τα ανοίγματα CCR στα οποία εφαρμόζουν τη ΜΕΥ.
4. Εκτός από τους αντισυμβαλλομένους που έχει προσδιοριστεί ότι έχουν ειδικό κίνδυνο δυσμενούς συσχέτισης και εμπίπτουν στο πεδίο εφαρμογής του άρθρου 291 παράγραφοι 4 και 5, τα ιδρύματα υπολογίζουν την αξία ανοίγματος ως το γινόμενο του άλφα α επί το πραγματικό EPE, ως εξής:
όπου:
α
=
1.4, εκτός εάν οι αρμόδιες αρχές απαιτούν υψηλότερο α ή επιτρέπουν στα ιδρύματα να χρησιμοποιούν εσωτερικές εκτιμήσεις σύμφωνα με την παράγραφο 9.
Το πραγματικό ΕΡΕ υπολογίζεται με εκτίμηση του αναμενόμενου ανοίγματος (ΕΕt) ως το μέσο άνοιγμα σε μια μελλοντική ημερομηνία t, όπου ο μέσος όρος λαμβάνεται με βάση πιθανές μελλοντικές τιμές των σχετικών παραγόντων κινδύνου της αγοράς.
Το υπόδειγμα εκτιμά το ΕΕ σε σειρά μελλοντικών ημερομηνιών t1, t2, t3 κ.λπ.
5. Το πραγματικό ΕΕ υπολογίζεται αναδρομικά ως εξής:
όπου:
η τρέχουσα ημερομηνία συμβολίζεται με t0,
το πραγματικό ΕΕt0 ισούται με το τρέχον άνοιγμα.
6. Το πραγματικό ΕΡΕ είναι το μέσο πραγματικό ΕΕ κατά τη διάρκεια του πρώτου έτους του μελλοντικού ανοίγματος. Εάν όλα τα συμβόλαια του συμψηφιστικού συνόλου λήγουν εντός διαστήματος μικρότερου του ενός έτους, το ΕΡΕ είναι ο μέσος όρος του ΕΕ έως ότου λήξουν όλα τα συμβόλαια του συμψηφιστικού συνόλου. Το πραγματικό ΕΡΕ υπολογίζεται ως ο σταθμισμένος μέσος όρος του πραγματικού ΕΕ:
όπου οι συντελεστές στάθμισηςπρο βλέπουν την περίπτωση κατά την οποία το μελλοντικό άνοιγμα υπολογίζεται σε ημερομηνίες που δεν ισαπέχουν η μία από την άλλη.
7. Τα ιδρύματα υπολογίζουν τις μετρήσεις αναμενόμενου ανοίγματος (EE) ή μεγίστου ανοίγματος με βάση κατανομή των ανοιγμάτων που λαμβάνει υπόψη την ενδεχόμενη μη κανονικότητα της κατανομής των ανοιγμάτων.
8. Ένα ίδρυμα μπορεί να χρησιμοποιήσει ένα μέτρο της κατανομής που να υπολογίζεται από το υπόδειγμα που είναι πιο συντηρητικό από το α πολλαπλασιαζόμενο με το πραγματικό ΕΡΕ όπως υπολογίζεται σύμφωνα με την εξίσωση της παραγράφου 4 για κάθε αντισυμβαλλόμενο.
9. Κατά παρέκκλιση από την παράγραφο 4, οι αρμόδιες αρχές μπορούν να επιτρέπουν στα ιδρύματα να χρησιμοποιούν δικές τους εκτιμήσεις για το α, όπου:
α)
το α ισούται με τον λόγο των εσωτερικών κεφαλαίων που προκύπτουν από πλήρη προσομοίωση του ανοίγματος πιστωτικού κινδύνου αντισυμβαλλομένων για τους διάφορους αντισυμβαλλομένους (αριθμητής) προς τα εσωτερικά κεφάλαια με βάση το ΕΡΕ (παρονομαστής),
β)
στον παρονομαστή, το ΕΡΕ θα χρησιμοποιείται σαν να ήταν ένα σταθερό εναπομένον ποσό.
Όταν εκτιμάται σύμφωνα με την παρούσα παράγραφο, το α δεν μπορεί να είναι μικρότερο από 1,2.
10. Για τους σκοπούς της εκτίμησης του α δυνάμει της παραγράφου 9, ένα ίδρυμα εξασφαλίζει ότι ο αριθμητής και ο παρονομαστής υπολογίζονται με συνέπεια όσον αφορά τη μεθοδολογία ανάπτυξης υποδειγμάτων, τις προδιαγραφές των παραμέτρων και τη σύνθεση του χαρτοφυλακίου. Η μέθοδος που χρησιμοποιείται για τον υπολογισμό του α βασίζεται στη μέθοδο εσωτερικών κεφαλαίων του ιδρύματος, είναι καλά τεκμηριωμένη και υπόκειται σε ανεξάρτητη επικύρωση. Επιπλέον, το ίδρυμα επανεξετάζει τις εκτιμήσεις του για το άλφα (α)τουλάχιστον σε τριμηνιαία βάση, και συχνότερα όταν η σύνθεση του χαρτοφυλακίου μεταβάλλεται στην πάροδο του χρόνου. Το ίδρυμα επίσης αξιολογεί τον κίνδυνο του υποδείγματος.
11. Το ίδρυμα αποδεικνύει επαρκώς στις αρμόδιες αρχές ότι οι εσωτερικές του εκτιμήσεις του άλφα (α) αποτυπώνουν στον αριθμητή ουσιώδεις πηγές της εξάρτησης της κατανομής των αγοραίων τιμών των συναλλαγών ή των χαρτοφυλακίων συναλλαγών για διάφορους αντισυμβαλλομένους. Οι εσωτερικές εκτιμήσεις του άλφα (α) λαμβάνουν υπόψη τη διασπορά των χαρτοφυλακίων.
12. Κατά την εποπτεία της χρήσης εκτιμήσεων δυνάμει της παραγράφου 9, οι αρμόδιες αρχές λαμβάνουν υπόψη τη σημαντική μεταβολή στις εκτιμήσεις του άλφα (α) που προκύπτει από το ενδεχόμενο εσφαλμένου προσδιορισμού στα υποδείγματα που χρησιμοποιούνται για τον αριθμητή, ιδίως όταν υφίσταται κυρτότητα.
13. Όπου αρμόζει, οι μεταβλητότητες και οι συσχετίσεις παραγόντων κινδύνου της αγοράς που χρησιμοποιούνται στην από κοινού ανάπτυξη υποδειγμάτων κινδύνου αγοράς και πιστωτικού κινδύνου εξαρτώνται από τον παράγοντα πιστωτικού κινδύνου ώστε να αντανακλούν ενδεχόμενες αυξήσεις της μεταβλητότητας ή της συσχέτισης σε περιόδους οικονομικής ύφεσης.
Άρθρο 285
Αξία ανοίγματος για συμψηφιστικά σύνολα που υπόκεινται σε συμφωνία περιθωρίου
1. Εάν το συμψηφιστικό σύνολο υπόκειται σε συμφωνία περιθωρίου και καθημερινή αποτίμηση στις τρέχουσες τιμές αγοράς, ένα ίδρυμα μπορεί να χρησιμοποιεί ένα από τα ακόλουθα μέτρα του ΕΡΕ:
α)
το πραγματικό ΕΡΕ, χωρίς να λαμβάνει υπόψη τυχόν εξασφαλίσεις που τηρούνται ή παρέχονται ως περιθώριο συν τυχόν εξασφαλίσεις που έχουν παρασχεθεί στον αντισυμβαλλόμενο ανεξάρτητα από τη διαδικασία καθημερινής αποτίμησης και καθορισμού περιθωρίου του τρέχοντος ανοίγματος,
β)
το άθροισμα μιας προσαύξησης που αντανακλά την ενδεχόμενη αύξηση του ανοίγματος κατά την περίοδο κινδύνου περιθωρίου και της υψηλότερης από τις κατωτέρω τιμές:
i)
το τρέχον άνοιγμα συμπεριλαμβανομένων όλων των εξασφαλίσεων που τηρούνται ή παρέχονται, εκτός των εξασφαλίσεων που αποτελούν αντικείμενο απαίτησης ή διαφοράς,
ii)
το μεγαλύτερο καθαρό άνοιγμα, συμπεριλαμβανομένων των εξασφαλίσεων δυνάμει της συμφωνίας περιθωρίου, που δεν θα ενεργοποιούσε απαίτηση παροχής εξασφάλισης. Το εν λόγω ποσό πρέπει να αντικατοπτρίζει όλα τα εφαρμοστέα κατώφλια, τα ελάχιστα ποσά μεταφοράς, τα ανεξάρτητα ποσά και τα αρχικά περιθώρια δυνάμει της συμφωνίας περιθωρίου,
γ)
εάν το υπόδειγμα αποτυπώνει τις επιπτώσεις του καθορισμού περιθωρίου κατά την εκτίμηση του ΕΕ, το ίδρυμα μπορεί να χρησιμοποιεί απευθείας το μέτρο του ΕΕ του υποδείγματος στην εξίσωση του άρθρου 284 παράγραφος 5, με την επιφύλαξη της έγκρισης των αρμόδιων αρχών. Οι αρμόδιες αρχές χορηγούν τη σχετική άδεια μόνο εάν βεβαιωθούν ότι το υπόδειγμα αποτυπώνει κατάλληλα τις επιπτώσεις του καθορισμού περιθωρίου κατά την εκτίμηση του ΕΕ.
Για τους σκοπούς του στοιχείου β), τα ιδρύματα υπολογίζουν την προσαύξηση ως την αναμενόμενη θετική μεταβολή της αξίας των συναλλαγών βάσει αποτίμησης στις τρέχουσες τιμές αγοράς κατά τη διάρκεια της περιόδου κινδύνου περιθωρίου. Οι μεταβολές της αξίας των εξασφαλίσεων αποτυπώνονται με τη χρήση των εποπτικών συντελεστών προσαρμογής μεταβλητότητας δυνάμει του κεφαλαίου 4 τμήμα 3 ή των εσωτερικών εκτιμήσεων προσαρμογής μεταβλητότητας της αναλυτικής μεθόδου χρηματοοικονομικών εξασφαλίσεων, αλλά δεν αναλαμβάνονται πληρωμές εξασφαλίσεων κατά τη διάρκεια της περιόδου κινδύνου περιθωρίου. Η περίοδος κινδύνου περιθωρίου υπόκειται στις ελάχιστες περιόδους που προβλέπονται στις παραγράφους 2 έως 5.
2. Για τις συναλλαγές που υπόκεινται σε καθημερινό επανακαθορισμό περιθωρίου και καθημερινή αποτίμηση στις τρέχουσες τιμές αγοράς, η περίοδος κινδύνου περιθωρίου που χρησιμοποιείται για τους σκοπούς ανάπτυξης υποδείγματος για την αξία ανοίγματος με συμφωνίες περιθωρίου δεν είναι μικρότερη από:
α)
5 εργάσιμες ημέρες για συμψηφιστικά σύνολα που αποτελούνται μόνο από συναλλαγές επαναγοράς ή συναλλαγές δανειοδοσίας ή δανειοληψίας τίτλων ή βασικών εμπορευμάτων και συναλλαγές δανεισμού σε λογαριασμό περιθωρίου ασφάλισης,
β)
δέκα εργάσιμες ημέρες για όλα τα άλλα συμψηφιστικά σύνολα.
3. Τα στοιχεία α) και β) της παραγράφου 2 υπόκεινται στις κατωτέρω εξαιρέσεις:
α)
για όλα τα συμψηφιστικά σύνολα όπου ο αριθμός των συναλλαγών υπερβαίνει τις 5 000 ανά πάσα στιγμή κατά τη διάρκεια ενός τριμήνου, η περίοδος κινδύνου περιθωρίου για το επόμενο τρίμηνο δεν μπορεί να είναι μικρότερη από 20 εργάσιμες ημέρες. Η εξαίρεση αυτή δεν ισχύει για τα ανοίγματα διαπραγμάτευσης των ιδρυμάτων,
β)
για όλα τα συμψηφιστικά σύνολα που περιλαμβάνουν μία ή περισσότερες συναλλαγές που αφορούν είτε μη ρευστοποιήσιμες εξασφαλίσεις είτε ένα εξωχρηματιστηριακό παράγωγο που δεν αντικαθίσταται εύκολα, η περίοδος κινδύνου περιθωρίου δεν μπορεί να είναι μικρότερη από 20 εργάσιμες ημέρες.
Ένα ίδρυμα προσδιορίζει εάν μια εξασφάλιση είναι μη ρευστοποιήσιμη ή εάν τα εξωχρηματιστηριακά παράγωγα δεν αντικαθίστανται εύκολα υπό ακραίες συνθήκες αγοράς, χαρακτηριζόμενες από την απουσία ενεργών αγορών όπου ένας αντισυμβαλλόμενος, εντός δύο ημερών κατά μέγιστο, θα πετύχαινε πολλές προσφορές που δεν θα προκαλούσαν κίνηση στην αγορά ή δεν θα αντιπροσώπευαν έκπτωση της ονομαστικής αξίας (σε περίπτωση εξασφάλισης) ή πριμ (σε περίπτωση εξωχρηματιστηριακού παραγώγου).
Ένα ίδρυμα εξετάζει εάν οι συναλλαγές ή οι τίτλοι που κατέχει ως εξασφάλιση συγκεντρώνονται σε ένα συγκεκριμένο αντισυμβαλλόμενο και εάν το ίδρυμα θα μπορούσε να αντικαταστήσει τις εν λόγω συναλλαγές ή τους τίτλους σε περίπτωση που ο εν λόγω αντισυμβαλλόμενος αποχωρούσε ξαφνικά από την αγορά.
4. Εάν το ίδρυμα έχει εμπλακεί σε περισσότερες από δύο διαφορές σχετικά με απαιτήσεις περιθωρίου για ένα συγκεκριμένο συμψηφιστικό σύνολο κατά τη διάρκεια των προηγούμενων δύο τριμήνων, οι οποίες διήρκεσαν περισσότερο από την εφαρμοστέα περίοδο κινδύνου περιθωρίου δυνάμει των παραγράφων 2 και 3, το ίδρυμα χρησιμοποιεί τουλάχιστον διπλάσια περίοδο κινδύνου περιθωρίου σε σχέση με την περίοδο που ορίζεται στις παραγράφους 2 και 3 για το εν λόγω συμψηφιστικό σύνολο για τα επόμενα δύο τρίμηνα.
5. Για τον επανακαθορισμό περιθωρίου με περιοδικότητα Ν ημερών, η περίοδος κινδύνου περιθωρίου είναι τουλάχιστον ίση με την περίοδο που ορίζεται στις παραγράφους 2 και 3, F, συν N ημέρες μείον μία ημέρα. Δηλαδή:
6. Εάν το εσωτερικό υπόδειγμα περιλαμβάνει τις επιπτώσεις του καθορισμού περιθωρίου στις μεταβολές της αγοραίας αξίας του συμψηφιστικού συνόλου, το ίδρυμα αναπτύσσει ένα υπόδειγμα για τις εξασφαλίσεις, εκτός από τα μετρητά που είναι εκφρασμένα στο ίδιο νόμισμα με το άνοιγμα, μαζί με το άνοιγμα στους υπολογισμούς του για την αξία του ανοίγματος για εξωχρηματιστηριακά παράγωγα και συναλλαγές χρηματοδότησης τίτλων.
7. Εάν το ίδρυμα δεν μπορεί να αναπτύξει ένα υπόδειγμα μαζί με το άνοιγμα, δεν αναγνωρίζει στους υπολογισμούς του για την αξία του ανοίγματος για εξωχρηματιστηριακά παράγωγα και συναλλαγές χρηματοδότησης τίτλων τις επιπτώσεις των εξασφαλίσεων, εκτός από τα μετρητά που είναι εκφρασμένα στο ίδιο νόμισμα με το άνοιγμα, εκτός εάν χρησιμοποιεί είτε προσαρμογές μεταβλητότητας που πληρούν τα πρότυπα της αναλυτικής μεθόδου χρηματοοικονομικών εξασφαλίσεων με εσωτερικές εκτιμήσεις προσαρμογής μεταβλητότητας είτε τους εποπτικούς συντελεστές προσαρμογής μεταβλητότητας σύμφωνα με το κεφάλαιο 4.
8. Ένα ίδρυμα που χρησιμοποιεί τη ΜΕΥ αγνοεί στα υποδείγματά του τις επιπτώσεις της μείωσης της αξίας ανοίγματος που οφείλεται σε οποιαδήποτε ρήτρα συμφωνίας εξασφάλισης που απαιτεί την είσπραξη της εξασφάλισης όταν επιδεινώνεται η πιστωτική ποιότητα του αντισυμβαλλομένου.
Άρθρο 286
Διαχείριση CCR - Πολιτικές, διαδικασίες και συστήματα
1. Ένα ίδρυμα θεσπίζει και διατηρεί ένα πλαίσιο διαχείρισης CCR που αποτελείται από:
α)
πολιτικές, διαδικασίες και συστήματα για τη διασφάλιση του εντοπισμού, της μέτρησης, της έγκρισης και της εσωτερικής αναφοράς του CCR,
β)
διαδικασίες για τη διασφάλιση της συμμόρφωσης με τις εν λόγω πολιτικές, τις διεργασίες και τα συστήματα.
Οι σχετικές πολιτικές, διεργασίες και τα συστήματα είναι ενοιολογικώς βάσιμες και έχουν υλοποιηθεί και τεκμηριωθεί με άρτιο τρόπο. Η τεκμηρίωση περιλαμβάνει μια επεξήγηση των εμπειρικών τεχνικών που χρησιμοποιούνται για τη μέτρηση του CCR.
2. Το πλαίσιο διαχείρισης CCR που απαιτείται δυνάμει της παραγράφου 1 λαμβάνει υπόψη τους κινδύνους αγοράς, ρευστότητας, καθώς και τους νομικούς και λειτουργικούς κινδύνους που σχετίζονται με τον CCR. Συγκεκριμένα, το πλαίσιο διασφαλίζει ότι το ίδρυμα συμμορφώνεται με τις κατωτέρω αρχές:
α)
δεν συνάπτει επιχειρηματικές σχέσεις με αντισυμβαλλόμενο χωρίς να εκτιμήσει την πιστοληπτική του ικανότητα,
β)
λαμβάνει δεόντως υπόψη τον πιστωτικό κίνδυνο διακανονισμού και πριν τον διακανονισμό,
γ)
διαχειρίζεται αυτούς τους κινδύνους όσο πιο σφαιρικά είναι εφικτό σε επίπεδο αντισυμβαλλομένων μέσω της ενοποίησης των ανοιγμάτων CCR με άλλα πιστωτικά ανοίγματα και σε επίπεδο επιχείρησης.
3. Ένα ίδρυμα που χρησιμοποιεί τη ΜΕΥ διασφαλίζει ότι το πλαίσιο διαχείρισης CCR που χρησιμοποιεί λαμβάνει επαρκώς υπόψη κατά την κρίση της αρμόδιας αρχής τον κίνδυνο ρευστότητας όλων των κατωτέρω στοιχείων:
α)
ενδεχόμενες εισερχόμενες απαιτήσεις περιθωρίου στο πλαίσιο ανταλλαγών του περιθωρίου μεταβλητότητας ή άλλων τύπων περιθωρίου, όπως είναι το αρχικό ή το ανεξάρτητο περιθώριο, στο πλαίσιο δυσμενών κρίσεων της αγοράς,
β)
ενδεχόμενες εισερχόμενες απαιτήσεις επιστροφής της υπερβάλλουσας εξασφάλισης που παρασχέθηκε από αντισυμβαλλομένους,
γ)
απαιτήσεις που προκύπτουν από πιθανή υποβάθμιση της εξωτερικής αξιολόγησης πιστωτικής ποιότητας του ιδρύματος.
Το ίδρυμα διασφαλίζει ότι η φύση και ο χρονικός ορίζοντας επαναχρησιμοποίησης των εξασφαλίσεων συνάδει με τις ανάγκες ρευστότητάς του και δεν θέτει σε κίνδυνο την ικανότητά του να παρέχει ή να επιστρέφει έγκαιρα εξασφαλίσεις.
4. Το διοικητικό όργανο και τα ανώτατα διοικητικά στελέχη ενός ιδρύματος συμμετέχουν ενεργά και διασφαλίζουν ότι διατίθενται επαρκείς πόροι για τη διαχείριση του CCR. Τα ανώτατα διοικητικά στελέχη έχουν επίγνωση των περιορισμών και των παραδοχών του υποδείγματος που χρησιμοποιείται και του αντικτύπου που μπορεί να έχουν στην αξιοπιστία του αποτελέσματος μέσω επίσημης διαδικασίας. Επίσης έχουν επίγνωση των αβεβαιοτήτων του περιβάλλοντος της αγοράς και των λειτουργικών ζητημάτων και του τρόπου με τον οποίο αυτά αντικατοπτρίζονται στο υπόδειγμα.
5. Οι καθημερινές εκθέσεις που καταρτίζονται σχετικά με τα ανοίγματα ενός ιδρύματος στον CCR σύμφωνα με το άρθρο 287 παράγραφος 2 στοιχείο β) αξιολογούνται σε επαρκώς ανώτατο διοικητικό επίπεδο που διαθέτει επαρκή εξουσία για να επιβάλλει μειώσεις τόσο στις θέσεις μεμονωμένων διαχειριστών πιστωτικού κινδύνου ή διαπραγματευτών όσο και στο ύψος του συνολικού ανοίγματος CCR του ιδρύματος.
6. Το πλαίσιο διαχείρισης CCR ενός ιδρύματος που θεσπίζεται σύμφωνα με την παράγραφο 1 χρησιμοποιείται σε συνδυασμό με εσωτερικά πιστωτικά όρια ς και όρια διαπραγμάτευσης. Τα πιστωτικά όρια πίστης και όρια διαπραγμάτευσηςσυνδέονται με το υπόδειγμα μέτρησης κινδύνου του ιδρύματος κατά τρόπο συνεπή διαχρονικά, ο οποίος έχει γίνει καλά κατανοητός από τους διαχειριστές πιστωτικού κινδύνου, τους διαπραγματευτές και τα ανώτατα διοικητικά στελέχη. Τα ιδρύματα διαθέτουν επίσημη διαδικασία αναφοράς τυχόν υπερβάσεων των ορίων κινδύνου στο κατάλληλο διοικητικό επίπεδο.
7. Η μέτρηση του CCR από ένα ίδρυμα περιλαμβάνει τη μέτρηση της ημερήσιας και της ενδοημερήσιας χρήσης των πιστωτικών ορίων. Το ίδρυμα μετρά τα τρέχοντα ανοίγματα με και χωρίς συνυπολογισμό της εξασφάλισης. Σε επίπεδο χαρτοφυλακίου και αντισυμβαλλομένου, το ίδρυμα υπολογίζει και παρακολουθεί το μέγιστο άνοιγμα ή το δυνητικό μελλοντικό άνοιγμα (PFE) στο διάστημα εμπιστοσύνης που έχει επιλέξει το ίδρυμα. Το ίδρυμα λαμβάνει υπόψη μεγάλες ή συγκεντρωμένες θέσεις, μεταξύ άλλων ανά ομάδες συσχετιζόμενων αντισυμβαλλομένων, ανά κλάδο και ανά αγορά.
8. Ένα ίδρυμα θεσπίζει και διατηρεί ένα τρέχοντακτικό και αυστηρό πρόγραμμα προσομοίωσης ακραίων καταστάσεων. Τα αποτελέσματα αυτής της προσομοίωσης ακραίων καταστάσεων επανεξετάζονται τακτικά και τουλάχιστον ανά τρίμηνο από τα ανώτατα διοικητικά στελέχη και αντικατοπτρίζονται στις πολιτικές CCR και τα όρια που τίθενται από το διοικητικό όργανο ή ανώτατα διευθυντικά στελέχη. Όταν οι προσομοιώσεις ακραίων καταστάσεων αποκαλύπτουν ιδιαίτερες αδυναμίες για ένα δεδομένο σύνολο συνθηκών, το ίδρυμα λαμβάνει άμεσα μέτρα για τη διαχείριση αυτών των κινδύνων.
Άρθρο 287
Οργανωτικές δομές για τη διαχείριση CCR
1. Ένα ίδρυμα που χρησιμοποιεί τη ΜΕΥ θεσπίζει και διατηρεί:
α)
μια μονάδα ελέγχου κινδύνων που συμμορφώνεται με την παράγραφο 2,
β)
μια μονάδα διαχείρισης των εξασφαλίσεων που συμμορφώνεται με την παράγραφο 3.
2. Η μονάδα ελέγχου κινδύνων είναι υπεύθυνη για τον σχεδιασμό και την υλοποίηση της διαχείρισης CCR που εφαρμόζει το ίδρυμα, συμπεριλαμβανομένης της αρχικής και της συνεχιζόμενης επικύρωσης του υποδείγματος, εκτελεί όλες τις κατωτέρω λειτουργίες και πληροί όλες τις κατωτέρω απαιτήσεις:
α)
είναι υπεύθυνη για τον σχεδιασμό και την υλοποίηση του συστήματος διαχείρισης CCR του ιδρύματος,
β)
συντάσσει καθημερινές εκθέσεις και αναλύει τα αποτελέσματα του υποδείγματος διαχείρισης κινδύνων του ιδρύματος. Η ανάλυση περιλαμβάνει αξιολόγηση της σχέσης μεταξύ μέτρων των αξιών ανοιγμάτων CCR και των ορίων διαπραγμάτευσης,
γ)
ελέγχει την ακεραιότητα των δεδομένων που εισάγονται και παράγει και αναλύει εκθέσεις σχετικά με τα αποτελέσματα του υποδείγματος μέτρησης κινδύνου του ιδρύματος, συμπεριλαμβανομένης της αξιολόγησης της σχέσης μεταξύ μέτρων έκθεσης σε κίνδυνο και ορίων πίστης και διαπραγμάτευσης,
δ)
είναι ανεξάρτητη από τις μονάδες που είναι υπεύθυνες για τη δημιουργία, την ανανέωση ή την διαπραγμάτευσης ανοιγμάτων και δεν υπόκειται σε αδικαιολόγητες επιρροές,
ε)
έχει επαρκή στελέχωση,
στ)
αναφέρεται απευθείας στα ανώτατα διοικητικά στελέχη του ιδρύματος,
ζ)
το έργο της θα συνδυάζεται στενά με την καθημερινή διαδικασία διαχείρισης του πιστωτικού κινδύνου του ιδρύματος,
η)
τα αποτελέσματα των εργασιών της συνιστούν ουσιώδες στοιχείο της διαδικασίας προγραμματισμού, παρακολούθησης και ελέγχου του προφίλ πιστωτικού και συνολικού κινδύνου του ιδρύματος.
3. Η μονάδα διαχείρισης των εξασφαλίσεων διεξάγει τα ακόλουθα καθήκοντα και λειτουργίες:
α)
υπολογίζει και πραγματοποιεί απαιτήσεις περιθωρίου, διαχειρίζεται τις διαφορές σχετικά με απαιτήσεις περιθωρίου και τα επίπεδα αναφοράς ανεξάρτητων ποσών, αρχικών περιθωρίων και περιθωρίων μεταβλητότητας σε καθημερινή βάση,
β)
ελέγχει την ακεραιότητα των δεδομένων που χρησιμοποιούνται για τις απαιτήσεις περιθωρίου και διασφαλίζει ότι είναι συνεπείς και ότι τακτικά συμφωνούνται με όλες τις σχετικές πηγές δεδομένων του ιδρύματος,
γ)
παρακολουθεί την έκταση της επαναχρησιμοποίησης και οποιαδήποτε τροποποίηση των δικαιωμάτων του ιδρύματος στις εξασφαλίσεις που παρέχει ή σε σχέση με αυτές,
δ)
υποβάλλει αναφορές στο αρμόδιο επίπεδο διοίκησης σχετικά με τα είδη των εξασφαλίσεων που επαναχρησιμοποιούνται και τους όρους της εν λόγω επαναχρησιμοποίησης, συμπεριλαμβανομένου του μέσου, της πιστωτικής ποιότητας και της ληκτότητας,
ε)
παρακολουθεί τη συγκέντρωση σε μεμονωμένα είδη εξασφαλίσεων που γίνονται αποδεκτά από το ίδρυμα,
στ)
υποβάλλει αναφορές σχετικά με τις πληροφορίες διαχείρισης των εξασφαλίσεων σε τακτική βάση, αλλά τουλάχιστον μία φορά το τρίμηνο, στα ανώτατα διοικητικά στελέχη, συμπεριλαμβανομένων πληροφοριών σχετικά με το είδος των εξασφαλίσεων που λαμβάνονται και παρέχονται, το μέγεθος, τη χρονολογική διάρθρωση και την αιτία των διαφορών σχετικά με αιτήσεις περιθωρίου. Οι εσωτερικές αναφορές θα αποτυπώνουν και αυτές τις τάσεις των ανωτέρω στοιχείων.
4. Τα ανώτατα διοικητικά στελέχη διαθέτουν επαρκείς πόρους στη μονάδα διαχείρισης των εξασφαλίσεων που απαιτείται δυνάμει της παραγράφου 1 στοιχείο β), ούτως ώστε να διασφαλίζουν ότι τα συστήματά της επιτυγχάνουν το κατάλληλο επίπεδο λειτουργικής απόδοσης, όπως υπολογίζεται βάσει της έγκαιρης άσκησης και ακρίβειας των απαιτήσεων περιθωρίου του ιδρύματος και της έγκαιρης ανταπόκρισης σε απαιτήσεις περιθωρίου των αντισυμβαλλομένων του. Τα ανώτατα διοικητικά στελέχη διασφαλίζουν ότι η μονάδα έχει επαρκή στελέχωση ώστε να επεξεργάζεται εγκαίρως αιτήσεις και διαφωνίες ακόμα και στο πλαίσιο σοβαρών κρίσεων της αγοράς και να επιτρέπει στο ίδρυμα να περιορίζει τον αριθμό των μεγάλων διαφορών που οφείλονται στον όγκο των συναλλαγών.
Άρθρο 288
Εξέταση του συστήματος διαχείρισης CCR
Ένα ίδρυμα πραγματοποιεί τακτικά ανεξάρτητό έλεγχο του συστήματος διαχείρισης κινδύνου CCR που διαθέτει μέσω της εσωτερικής διαδικασίας εσωτερικού ελέγχου. Η εν λόγω εξέταση περιλαμβάνει τις δραστηριότητες της μονάδας ελέγχου και της μονάδας διαχείρισης εξασφαλίσεων που προβλέπονται από το άρθρο 287 και καλύπτει συγκεκριμένα τουλάχιστον τα εξής στοιχεία:
α)
την επάρκεια της τεκμηρίωσης του συστήματος και της διαδικασίας διαχείρισης κινδύνου CCR που απαιτούνται δυνάμει του άρθρου 286,
β)
την οργάνωση της μονάδας ελέγχου CCR που απαιτείται δυνάμει του άρθρου 287 παράγραφος 1 στοιχείο α),
γ)
την οργάνωση της μονάδας διαχείρισης εξασφαλίσεων που απαιτείται δυνάμει του άρθρου 287 παράγραφος 1 στοιχείο β),
δ)
την ενσωμάτωση των μέτρων CCR στην καθημερινή διαχείριση κινδύνου,
ε)
τη διαδικασία έγκρισης των υποδειγμάτων τιμολόγησης κινδύνου και των συστημάτων αποτίμησης που χρησιμοποιούνται από προσωπικό της μονάδας διαπραγμάτευσης και της μονάδας υποστείριξης και διαχείρησης συναλλαγών,
στ)
την επικύρωση οποιασδήποτε σημαντικής μεταβολής της διαδικασίας μέτρησης του CCR,
ζ)
την εμβέλεια εφαρμογής του CCR που αποτυπώνεται από το υπόδειγμα μέτρησης κινδύνου,
η)
την αρτιότητα του συστήματος διαχείρισης πληροφοριών,
θ)
την ακρίβεια και την πληρότητα των δεδομένων CCR,
ι)
την ακριβή αποτύπωση των νομικών όρων των συμφωνιών εξασφάλισης και συμψηφισμού στις μετρήσεις της αξίας ανοιγμάτων,
ια)
την επαλήθευση της συνέπειας, της ακρίβειας και της αξιοπιστίας των πηγών των δεδομένων που χρησιμοποιούνται στα υποδείγματα, συμπεριλαμβανομένης της ανεξαρτησίας των εν λόγω πηγών,
ια)
την ακρίβεια και καταλληλότητα των παραδοχών για τη μεταβλητότητα και τις συσχετίσεις,
ιβ)
την ακρίβεια των υπολογισμών αποτίμησης και μετασχηματισμού κινδύνου,
ιγ)
την επαλήθευση της ακρίβειας του υποδείγματος μέσω συχνού δοκιμαστικού εκ των υστέρων ελέγχου όπως προβλέπεται στο άρθρο 293 παράγραφος 1 στοιχεία β) έως ε),
ιδ)
τη συμμόρφωση της μονάδας ελέγχου CCR και της μονάδας διαχείρισης εξασφαλίσεων με τις σχετικές εποπτικές απαιτήσεις.
Άρθρο 289
Χρησιμοποίηση υποδείγματος
1. Τα ιδρύματα διασφαλίζουν ότι η κατανομή των ανοιγμάτων που παράγεται από το υπόδειγμα που χρησιμοποιείται για τον υπολογισμό του πραγματικού ΕΡΕ είναι στενά ενταγμένη στην καθημερινή διαδικασία διαχείρισης CCR του ιδρύματος και ότι τα αποτελέσματα του υποδείγματος λαμβάνονται υπόψη στη διαδικασία έγκρισης πίστης, στη διαχείριση CCR στην κατανομή των εσωτερικών κεφαλαίων και στην εταιρική διακυβέρνηση.
2. Το ίδρυμα αποδεικνύει επαρκώς στις αρμόδιες αρχές ότι χρησιμοποιεί, για τον υπολογισμό των κατανομών ανοιγμάτων επί των οποίων βασίζεται ο υπολογισμός του ΕΡΕ, ένα υπόδειγμα που ικανοποιεί σε γενικές γραμμές τις απαιτήσεις που εκτίθενται στο παρόν τμήμα, τουλάχιστον επί έναν χρόνο πριν από την άδεια από τις αρμόδιες αρχές για τη χρήση της ΜΕΥ σύμφωνα με το άρθρο 283.
3. Το υπόδειγμα που χρησιμοποιείται για την παραγωγή κατανομής ανοιγμάτων στον CCR είναι τμήμα του πλαισίου διαχείρισης CCR που απαιτείται δυνάμει του άρθρου 286. Το πλαίσιο αυτό περιλαμβάνει τη μέτρηση της χρήσης πιστωτικών ορίων μέσω της ενοποίησης των ανοιγμάτων στον CCR με άλλα πιστωτικά ανοίγματα και την κατανομή των εσωτερικών κεφαλαίων.
4. Εκτός από το ΕΡΕ, το ίδρυμα μετρά και διαχειρίζεται τα τρέχοντα ανοίγματα. Όπου αρμόζει, το ίδρυμα μετρά τα τρέχοντα ανοίγματα με και χωρίς συνυπολογισμό της εξασφάλισης. Η χρήση του υποδείγματος ικανοποιείται εάν ένα ίδρυμα χρησιμοποιεί άλλα μέτρα του CCR, όπως το μέγιστο άνοιγμα, που βασίζονται στην κατανομή ανοιγμάτων που έχει παραγάγει το ίδιο υπόδειγμα για τον υπολογισμό του ΕΡΕ.
5. Τα συστήματα ενός ιδρύματος διαθέτουν τη δυνατότητα για καθημερινή εκτίμηση του ΕΕ, εφόσον απαιτείται, εκτός εάν αποδείξει επαρκώς στις αρμόδιες αρχές του ότι τα ανοίγματά του στον CCR δικαιολογούν λιγότερο συχνό υπολογισμό. Το ίδρυμα υπολογίζει το ΕΕ σε ένα χρονικό προγνωστικό ορίζοντα ο οποίος αντανακλά ικανοποιητικά τη χρονική δομή των μελλοντικών χρηματορροών και τη ληκτότητα των συμβολαίων, και κατά τρόπο που είναι συνεπής με την σημαντικότητα και τη σύνθεση των ανοιγμάτων.
6. Το άνοιγμα μετράται, παρακολουθείται και ελέγχεται για τη διάρκεια ζωής όλων των συμβολαίων του συμψηφιστικού συνόλου και όχι μόνο για ορίζοντα ενός έτους. Το πιστωτικό ίδρυμα έχει θεσπίσει διαδικασίες για τον εντοπισμό και έλεγχο των κινδύνων αντισυμβαλλομένων στις περιπτώσεις όπου το άνοιγμα εκτείνεται πέρα από τον ορίζοντα του ενός έτους. Η προβλεπόμενη αύξηση του ανοίγματος θα εισάγεται στο υπόδειγμα εσωτερικών κεφαλαίων του ιδρύματος.
Άρθρο 290
Προσομοίωση ακραίων καταστάσεων
1. Ένα ίδρυμα διαθέτει ολοκληρωμένο πρόγραμμα προσομοίωσης ακραίων καταστάσεων για τον CCR το οποίο χρησιμοποιεί μεταξύ άλλων για την αξιολόγηση των απαιτήσεων ιδίων κεφαλαίων για CCR και συμμορφώνεται με τις απαιτήσεις που ορίζονται στις παραγράφους 2 έως 10.
2. Το πρόγραμμα εντοπίζει δυνητικά γεγονότα ή μελλοντικές μεταβολές των οικονομικών συνθηκών που μπορούν να έχουν δυσμενείς επιπτώσεις στα ανοίγματα του ιδρύματος και αξιολογεί την ικανότητά του να αντιμετωπίσει τις μεταβολές αυτές.
3. Οι μετρήσεις του προγράμματος συγκρίνονται με τα όρια κινδύνου και θεωρούνται από το ίδρυμα ως μέρος της διαδικασίας που ορίζεται στο άρθρο 81 της οδηγίας 2013/36/ΕΕ.
4. Το πρόγραμμα αποτυπώνει το σύνολο των συναλλαγών και των αθροιστικών ανοιγμάτων σε όλες τις μορφές του πιστωτικού κινδύνου του αντισυμβαλλομένου σε επίπεδο συγκεκριμένων αντισυμβαλλομένων εντός επαρκούς χρονικού πλαισίου για τη διεξαγωγή τακτικών προσομοιώσεων ακραίων καταστάσεων.
5. Παρέχει τουλάχιστον μηνιαίες προσομοιώσεις ακραίων καταστάσεων των ανοιγμάτων για τους βασικούς παράγοντες κινδύνου της αγοράς, όπως είναι τα επιτόκια, οι συναλλαγματικές ισοτιμίες, οι μετοχές, τα πιστωτικά περιθώρια και οι τιμές των βασικών εμπορευμάτων για όλους τους αντισυμβαλλομένους του ιδρύματος, προκειμένου να εντοπίζει και να δίνει τη δυνατότητα στο ίδρυμα να μειώνει, όποτε είναι απαραίτητο, τις υπερβολικά μεγάλες συγκεντρώσεις σε συγκεκριμένους κινδύνους κατεύθυνσης. Οι προσομοιώσεις ακραίων καταστάσεων των ανοιγμάτων -συμπεριλαμβανομένων των κινδύνων μιας μεταβλητής, πολλαπλών μεταβλητών και των σημαντικών κινδύνων που δεν συγκαταλέγονται στους κινδύνους κατεύθυνσης- και η κοινή δοκιμή του ανοίγματος και της πιστοληπτικής ικανότητας εκτελούνται σε επίπεδο μεμονωμένου αντισυμβαλλομένου, ομάδας αντισυμβαλλομένων και ενοποιημένου CCR για όλο το ίδρυμα.
6. Εφαρμόζει τουλάχιστον τριμηνιαία σενάρια προσομοίωσης ακραίων καταστάσεων πολλαπλών μεταβλητών και αξιολογεί τους σημαντικούς κινδύνους εκτός των κινδύνων κατεύθυνσης, συμπεριλαμβανομένων των ανοιγμάτων στην καμπύλη απόδοσης και του κινδύνου βάσης. Οι προσομοιώσεις ακραίων καταστάσεων πολλαπλών μεταβλητών εξετάζουν τουλάχιστον τα κατωτέρω σενάρια, στα οποία συμβαίνουν οι ακόλουθες καταστάσεις:
α)
έχουν επέλθει σοβαρά οικονομικά γεγονότα ή γεγονότα της αγοράς,
β)
έχει μειωθεί σημαντικά η ευρεία ρευστότητα της αγοράς,
γ)
ένας μεγάλος χρηματοοικονομικός διαμεσολαβητής ρευστοποιεί θέσεις.
7. Η αυστηρότητα των διαταραχών των υποκείμενων παραγόντων κινδύνου συνάδει με τον σκοπό της προσομοίωσης ακραίων καταστάσεων. Κατά την αξιολόγηση της φερεγγυότητας υπό ακραίες καταστάσεις, οι διαταραχές των υποκείμενων παραγόντων κινδύνου είναι επαρκώς αυστηρές για να αποτυπώνουν ιστορικά ακραία περιβάλλοντα αγοράς και υπερβολικές αλλά εύλογες ακραίες συνθήκες της αγοράς. Οι προσομοιώσεις ακραίων καταστάσεων αξιολογούν τον αντίκτυπο των εν λόγω διαταραχών στα ίδια κεφάλαια, στις απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων και στα κέρδη. Για τους σκοπούς της καθημερινής παρακολούθησης του χαρτοφυλακίου, της αντιστάθμισης και της διαχείρισης των συγκεντρώσεων, το πρόγραμμα προσομοίωσης λαμβάνει επίσης υπόψη λιγότερο αυστηρά και πιο πιθανά σενάρια.
8. Το πρόγραμμα περιλαμβάνει μια πρόβλεψη, εάν απαιτείται, για αντίστροφες ασκήσεις προσομοίωσης για τον προσδιορισμό ακραίων, αλλά εύλογων σεναρίων που θα μπορούσαν να οδηγήσουν σε σημαντικά δυσμενή αποτελέσματα. Οι αντίστροφες ασκήσεις προσομοίωσης εξετάζουν τον αντίκτυπο σημαντικής μη γραμμικότητας του χαρτοφυλακίου.
9. Τα αποτελέσματα των προσομοιώσεων ακραίων καταστάσεων στο πλαίσιο του προγράμματος υποβάλλονται στα ανώτατα διοικητικά στελέχη σε τακτική βάση, τουλάχιστον ανά τρίμηνο. Οι αναφορές και η ανάλυση των αποτελεσμάτων καλύπτουν τις μεγαλύτερες επιπτώσεις σε επίπεδο αντισυμβαλλομένου σε όλο το χαρτοφυλάκιο, τις σημαντικές συγκεντρώσεις σε τμήματα του χαρτοφυλακίου (στο πλαίσιο του ίδιου κλάδου ή της ίδιας περιφέρειας), και ειδικές σχετικές τάσεις χαρτοφυλακίου και αντισυμβαλλομένου.
10. Τα ανώτατα διοικητικά στελέχη αναλαμβάνουν κυρίαρχο ρόλο στην ενσωμάτωση των προσομοιώσεων ακραίων καταστάσεων στο πλαίσιο διαχείρισης κινδύνου και στη νοοτροπία αντιμετώπισης των κινδύνων του ιδρύματος και διασφαλίζουν ότι τα αποτελέσματα είναι ουσιαστικά και χρησιμοποιούνται για τη διαχείριση του CCR. Τα αποτελέσματα των προσομοιώσεων ακραίων καταστάσεων για σημαντικά ανοίγματα πρέπει τουλάχιστον να αξιολογούνται έναντι κατευθυντήριων γραμμών που αναφέρουν την πολιτική ανάληψης κινδύνων του ιδρύματος και να αναφέρονται στα ανώτατα διοικητικά στελέχη για συζήτηση και ανάληψη ενεργειών όταν εντοπίζονται υπερβολικοί ή συγκεντρωμένοι κίνδυνοι.
Άρθρο 291
Κίνδυνος δυσμενούς συσχέτισης
1. Για τους σκοπούς του παρόντος άρθρου νοούνται ως:
α) «γενικός κίνδυνος δυσμενούς συσχέτισης»: o κίνδυνος που δημιουργείται όταν η πιθανότητα να αθετήσουν οι αντισυμβαλλόμενοι συσχετίζεται θετικά με γενικούς παράγοντες κινδύνου αγοράς,
β) «ειδικός κίνδυνος δυσμενούς συσχέτισης»: κίνδυνος που δημιουργείται όταν το μελλοντικό άνοιγμα έναντι δεδομένου αντισυμβαλλομένου συσχετίζεται θετικά με την πιθανότητα αθέτησης του εν λόγω αντισυμβαλλομένου λόγω της φύσης των συναλλαγών με αυτόν. Ένα ίδρυμα θεωρείται ότι έχει εκτεθεί σε ειδικό κίνδυνο δυσμενούς συσχέτισης, εάν το μελλοντικό άνοιγμα σε συγκεκριμένο αντισυμβαλλόμενο αναμένεται να είναι υψηλό όταν η πιθανότητα αθέτησης του αντισυμβαλλομένου είναι επίσης υψηλή.
2. Ένα ίδρυμα λαμβάνει δεόντως υπόψη τα ανοίγματα που δημιουργούν σημαντικό βαθμό ειδικού και γενικού κινδύνου δυσμενούς συσχέτισης.
3. Προκειμένου να προσδιορίσει τον γενικό κίνδυνο δυσμενούς συσχέτισης, το ίδρυμα σχεδιάζει προσομοιώσεις ακραίων καταστάσεων και αναλύσεις σεναρίων για να δώσει έμφαση σε παράγοντες κινδύνου που σχετίζονται δυσμενώς με την πιστοληπτική ικανότητα του αντισυμβαλλομένου. Οι εν λόγω δοκιμές εξετάζουν την πιθανότητα επέλευσης σοβαρών διαταραχών όταν αλλάζουν οι σχέσεις μεταξύ των παραγόντων κινδύνου. Το ίδρυμα παρακολουθεί τον γενικό κίνδυνο δυσμενούς συσχέτισης ανά προϊόν, περιφέρεια, κλάδο ή άλλες κατηγορίες που είναι συναφείς με την επιχείρηση.
4. Το ίδρυμα διατηρεί διαδικασίες εντοπισμού, παρακολούθησης και ελέγχου των περιπτώσεων ειδικού κινδύνου δυσμενούς συσχέτισης για κάθε νομική οντότητα, από την έναρξη της συναλλαγής και έως την ολοκλήρωσή της.
5. Τα ιδρύματα υπολογίζουν τις απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων για CCR σε σχέση με συναλλαγές όπου έχει προσδιοριστεί ειδικός κίνδυνος δυσμενούς συσχέτισης και υπάρχει νομική σύνδεση μεταξύ του αντισυμβαλλομένου και του εκδότη του υποκειμένου του εξωχρηματιστηριακού παραγώγου ή του υποκειμένου των συναλλαγών που αναφέρονται στο άρθρο 273 παράγραφος 2 στοιχεία β), γ) και δ), σύμφωνα με τις ακόλουθες αρχές:
α)
τα μέσα για τα οποία υφίσταται ειδικός κίνδυνος δυσμενούς συσχέτισης δεν περιλαμβάνονται στο ίδιο συμψηφιστικό σύνολο με άλλες συναλλαγές με τον αντισυμβαλλόμενο και αντιμετωπίζονται ως χωριστό συμψηφιστικό σύνολο,
β)
στο πλαίσιο οποιουδήποτε εκ των ανωτέρω συμψηφιστικών συνόλων, για συμφωνίες ανταλλαγής κινδύνου αθέτησης μεμονωμένου οφειλέτη η αξία του ανοίγματος ισούται με την πλήρη αναμενόμενη ζημία της αξίας της εναπομένουσας εύλογης αξίας των υποκείμενων μέσων βάσει της παραδοχής ότι ο υποκείμενος εκδότης τελεί υπό εκκαθάριση,
γ)
το LGD για ένα ίδρυμα που χρησιμοποιεί τη μέθοδο που ορίζεται στο κεφάλαιο 3 ισούται με 100 % για τέτοιου είδους συμφωνίες ανταλλαγής,
δ)
για ένα ίδρυμα που χρησιμοποιεί τη μέθοδο που προβλέπεται στο Κεφάλαιο 2, ο εφαρμοστέος συντελεστής κινδύνου είναι αυτός της μη εξασφαλισμένης συναλλαγής,
ε)
για όλες τις άλλες συναλλαγές που αναφέρουν ένα μεμονωμένο όνομα σε οποιοδήποτε συμψηφιστικό σύνολο αυτού του είδους, η αξία ανοίγματος ισούται με την αξία της συναλλαγής βάσει της παραδοχής αθέτησης των υποκείμενων υποχρεώσεων για τις οποίες ο εκδότης είναι νομικώς συνδεδεμένος με τον αντισυμβαλλόμενο. Για τις συναλλαγές που αναφέρουν ένα καλάθι ονομάτων ή δείκτη, εφαρμόζεται εάν καθίσταται διαθέσιμη, η αθέτηση των οικείων υποκείμενων υποχρεώσεων για τις οποίες ο εκδότης είναι νομικώς συνδεδεμένος με τον αντισυμβαλλόμενο,
στ)
στον βαθμό που το ίδρυμα χρησιμοποιεί υπάρχοντες υπολογισμούς κινδύνου της αγοράς για τις απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων για επιπρόσθετο κίνδυνο αθέτησης και κίνδυνο μεταβολής πιστοληπτικής αξιολόγησης όπως προβλέπεται στον τίτλο IV κεφάλαιο 5 τμήμα 4 που περιλαμβάνουν ήδη μια παραδοχή LGD, το LGD στον τύπο που χρησιμοποιείται ισούται με 100 %.
6. Τα ιδρύματα υποβάλλουν τακτικά στα ανώτατα διοικητικά στελέχη και στην αρμόδια επιτροπή του διοικητικού οργάνου αναφορές σχετικά με τους ειδικούς και τους γενικούς κινδύνους δυσμενούς συσχέτισης καθώς και με τα μέτρα που λαμβάνονται για τη διαχείριση των εν λόγω κινδύνων.
Άρθρο 292
Ακεραιότητα της διαδικασίας ανάπτυξης υποδειγμάτων
1. Ένα ίδρυμα διασφαλίζει την ακεραιότητα της διαδικασίας ανάπτυξης υποδειγμάτων όπως προβλέπεται στο άρθρο 284 λαμβάνοντας τουλάχιστον τα κατωτέρω μέτρα:
α)
το εσωτερικό υπόδειγμα αντικατοπτρίζει τους όρους και τα χαρακτηριστικά της συναλλαγής με επίκαιρο, πλήρη και συντηρητικό τρόπο,
β)
αυτοί οι όροι περιλαμβάνουν τουλάχιστον τα ακόλουθα: ονομαστικά ποσά των συμβάσεων, ληκτότητα, περιουσιακά στοιχεία αναφοράς, συμφωνίες περιθωρίου και συμφωνίες συμψηφισμού,
γ)
οι όροι και οι προδιαγραφές διατηρούνται σε βάση δεδομένων που υπόκειται σε τακτικό επίσημο έλεγχο,
δ)
διαδικασία αναγνώρισης των συμφωνιών συμψηφισμού που απαιτεί την επαλήθευση από νομικό προσωπικό ότι ο συμψηφισμός είναι νομικά εφαρμόσιμος στο πλαίσιο των εν λόγω συμφωνιών,
ε)
η επαλήθευση που απαιτείται δυνάμει του στοιχείου δ) εισάγεται στη βάση δεδομένων που αναφέρεται στο στοιχείο γ) από ανεξάρτητη μονάδα,
στ)
η μεταφορά των όρων και χαρακτηριστικών των συναλλαγών στο υπόδειγμα EPE υπόκειται σε εσωτερικό έλεγχο,
ζ)
υπάρχουν επίσημες διαδικασίες ελέγχου της συμφωνίας μεταξύ εσωτερικού υποδείγματος και συστημάτων πηγών δεδομένων ώστε να επαληθεύεται σε συνεχή βάση ότι οι όροι και τα χαρακτηριστικά των συναλλαγών λαμβάνονται υπόψη ορθά, ή τουλάχιστον συντηρητικά, στον υπολογισμό του ΕΡΕ.
2. Τα τρέχοντα δεδομένα της αγοράς χρησιμοποιούνται για τον προσδιορισμό των τρεχόντων ανοιγμάτων. Ένα ίδρυμα μπορεί να βαθμονομήσει το υπόδειγμα EPE που χρησιμοποιεί είτε μέσω ιστορικών δεδομένων αγοράς είτε μέσω τεκμαρτών δεδομένων της αγοράς για τον καθορισμό των παραμέτρων των υποκείμενων στοχαστικών διαδικασιών όπως είναι η τάση, η μεταβλητότητα και η συσχέτιση. Εάν ένα ίδρυμα χρησιμοποιεί ιστορικά δεδομένα, οφείλει να χρησιμοποιεί τα δεδομένα μιας τριετίας τουλάχιστον. Τα δεδομένα επικαιροποιούνται ανά τρίμηνο ή συχνότερα εάν απαιτείται για να αντανακλούν τις συνθήκες της αγοράς.
Προκειμένου να υπολογίσει το πραγματικό EPE χρησιμοποιώντας βαθμονόμηση ακραίων καταστάσεων, ένα ίδρυμα βαθμονομεί το πραγματικό EPE είτε μέσω δεδομένων μιας τριετίας που περιλαμβάνουν μια περίοδο κρίσης για τα πιστωτικά περιθώρια αθέτησης των αντισυμβαλλομένων του είτε μέσω τεκμαρτών δεδομένων της αγοράς από μια τέτοια περίοδο.
Για αυτό το σκοπό εφαρμόζονται από το ίδρυμα οι απαιτήσεις των παραγράφων 3, 4 και 5.
3. Ένα ίδρυμα αποδεικνύει επαρκώς στην αρμόδια αρχή, τουλάχιστον μία φορά το τρίμηνο, ότι η περίοδος κρίσης που χρησιμοποιείται για τον υπολογισμό δυνάμει της παρούσας παραγράφου συμπίπτει με μια περίοδο αυξημένης ανταλλαγής κινδύνου αθέτησης ή άλλων πιστωτικών περιθωρίων (όπως δανείων ή εταιρικών ομολόγων) για μια αντιπροσωπευτική επιλογή των αντισυμβαλλομένων του με διαπραγματεύσιμα πιστωτικά περιθώρια. Σε περιπτώσεις όπου το ίδρυμα δεν διαθέτει επαρκή δεδομένα για τα πιστωτικά περιθώρια ενός αντισυμβαλλομένου κατατάσσει τον εν λόγω αντισυμβαλλόμενο σε συγκεκριμένα δεδομένα πιστωτικών περιθωρίων βάσει της περιφέρειας, της εσωτερικής διαβάθμισης και των τύπων των δραστηριοτήτων του.
4. Το υπόδειγμα EPE του ανοίγματος για όλους τους αντισυμβαλλομένους χρησιμοποιεί δεδομένα, είτε ιστορικά είτε τεκμαρτά, στα οποία περιλαμβάνονται τα δεδομένα από την περίοδο πιστωτικής κρίσης και χρησιμοποιεί τα εν λόγω δεδομένα με συνέπεια ως προς τη μέθοδο που εφαρμόζεται για τη βαθμονόμηση του υποδείγματος EPE στα τρέχοντα δεδομένα.
5. Για την αξιολόγηση της αποτελεσματικότητας της βαθμονόμηση ακραίων συνθηκών για το EPE, ένα ίδρυμα δημιουργεί διάφορα χαρτοφυλάκια αναφοράς που είναι ευάλωτα στους βασικούς παράγοντες κινδύνου στους οποίους εκτίθεται το ίδρυμα. Το άνοιγμα στα εν λόγω χαρτοφυλάκια αναφοράς υπολογίζεται μέσω α) μιας μεθοδολογίας ακραίων συνθηκών που βασίζεται στις τρέχουσες αξίες της αγοράς και σε παραμέτρους υποδειγμάτων βαθμονομημένων για ακραίες συνθήκες της αγοράς, και β) του ανοίγματος που δημιουργείται κατά τη διάρκεια της περιόδου κρίσης, αλλά εφαρμόζοντας τη μέθοδο που προβλέπεται στο παρόν τμήμα (αξία αγοράς στο τέλος της περιόδου κρίσης, μεταβλητότητες και συσχετισμοί από την 3ετή περίοδο κρίσης).
Οι αρμόδιες αρχές απαιτούν από τα ιδρύματα να προσαρμόζουν τη βαθμονόμηση ακραίων συνθηκών εάν τα ανοίγματα των εν λόγω χαρτοφυλακίων αναφοράς αποκλίνουν σημαντικά μεταξύ τους.
6. Ένα ίδρυμα υποβάλλει το υπόδειγμα σε διαδικασία επικύρωσης που εντάσσεται σαφώς στις πολιτικές και τις διαδικασίες του πιστωτικού ιδρύματος. Η διαδικασία επικύρωσης:
α)
προσδιορίζει το είδος ελέγχων που απαιτούνται για να εξασφαλιστεί η αρτιότητα του υποδείγματος και να εντοπιστούν οι συνθήκες υπό τις οποίες οι παραδοχές είναι ακατάλληλες και είναι συνεπώς πιθανό να οδηγήσουν σε υποεκτίμηση του ΕΡΕ,
β)
περιλαμβάνει την εξέταση της πληρότητας του υποδείγματος.
7. Το ίδρυμα παρακολουθεί τους σχετικούς κινδύνους και εφαρμόζει διαδικασίες που επιτρέπουν την προσαρμογή των εκτιμήσεων του EPE όταν οι κίνδυνοι αυτοί καθίστανται σημαντικοί. Σύμφωνα με την παρούσα παράγραφο, το ίδρυμα:
α)
εντοπίζει και διαχειρίζεται τα ανοίγματά του σε ειδικό κίνδυνο δυσμενούς συσχέτισης όπως ορίζεται στο άρθρο 291 παράγραφος 1 στοιχείο β) και τα ανοίγματά του σε γενικό κίνδυνο δυσμενούς συσχέτισης όπως ορίζεται στο άρθρο 291 παράγραφος 1 στοιχείο α),
β)
για τα ανοίγματα με προφίλ αυξανόμενου κινδύνου έπειτα από ένα έτος, συγκρίνει τακτικά την εκτίμηση της σχετικής μέτρησης του ανοίγματος για ένα έτος με την ίδια μέτρηση του ανοίγματος για ολόκληρη τη διάρκεια του ανοίγματος,
γ)
για ανοίγματα με εναπομένουσα ληκτότητα κάτω του ενός έτους, συγκρίνει τακτικά το κόστος αντικατάστασης (τρέχον άνοιγμα) με το πραγματοποιηθέν προφίλ κινδύνου του ανοίγματος και αποθηκεύει τα δεδομένα που επιτρέπουν παρόμοιες συγκρίσεις.
8. Ένα ίδρυμα εφαρμόζει εσωτερικές διαδικασίες προκειμένου να επαληθεύσει ότι, προτού συμπεριλάβει μια συναλλαγή σε αντισταθμιστικό σύνολο, η συναλλαγή καλύπτεται από μια νομικά εκτελεστή σύμβαση συμψηφισμού που ανταποκρίνεται στις απαιτήσεις του τμήματος 7.
9. Ένα ίδρυμα που χρησιμοποιεί εξασφαλίσεις για τη μείωση του CCR του εφαρμόζει εσωτερικές διαδικασίες που του επιτρέπουν να επαληθεύει, προτού ληφθεί υπόψη η επίδρασή τους στους υπολογισμούς του, ότι οι εξασφαλίσεις πληρούν τα κατάλληλα πρότυπα ασφάλειας δικαίου που αναφέρονται στο κεφάλαιο 4.
10. Η ΕΑΤ παρακολουθεί το φάσμα των πρακτικών στον συγκεκριμένο τομέα και, σύμφωνα με το άρθρο 16 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010, εκδίδει κατευθυντήριες γραμμές σχετικά με την εφαρμογή του παρόντος άρθρου.
Άρθρο 293
Απαιτήσεις για το σύστημα διαχείρισης κινδύνου
1. Κάθε ίδρυμα συμμορφώνεται με τις κατωτέρω απαιτήσεις:
α)
πληροί τις ποιοτικές απαιτήσεις που προβλέπονται στο τρίτο μέρος τίτλος IV κεφάλαιο 5,
β)
διεξάγει τακτικό πρόγραμμα δοκιμαστικού εκ των υστέρων ελέγχων, συγκρίνοντας τις μετρήσεις κινδύνου που προέκυψαν από το υπόδειγμα με τις πραγματοποιηθείσες μετρήσεις κινδύνου, και τις υποθετικές μεταβολές βάσει στατικών θέσεων με πραγματοποιηθείσες μετρήσεις,
γ)
πραγματοποιεί αρχική επικύρωση και συνεχιζόμενη περιοδική εξέταση του υποδείγματος ανοίγματος CCR και των μετρήσεων κινδύνου που παράγει αυτό. Η επικύρωση και η εξέταση είναι ανεξάρτητες από την ανάπτυξη του υποδείγματος,
δ)
το διοικητικό όργανο και τα ανώτατα διοικητικά στελέχη συμμετέχουν στη διαδικασία ελέγχου κινδύνων και διασφαλίζουν ότι διατίθενται επαρκείς πόροι για τον έλεγχο του πιστωτικού κινδύνου και του κινδύνου αντισυμβαλλομένου. Σε αυτό το πλαίσιο, οι καθημερινές εκθέσεις που καταρτίζονται από την ανεξάρτητη μονάδα ελέγχου κινδύνων σύμφωνα με το άρθρο 287 παράγραφος 1 στοιχείο α) εξετάζονται σε διοικητικό επίπεδο που διαθέτει επαρκή εξουσία για να επιβάλλει μειώσεις τόσο στις θέσεις μεμονωμένων διαπραγματευτών όσο και στο ύψος του συνολικού ανοίγματος σε κίνδυνο του ιδρύματος,
ε)
το εσωτερικό υπόδειγμα μέτρησης των κινδύνων συνδυάζεται στενά με την καθημερινή διαδικασία διαχείρισης κινδύνου του ιδρύματος,
στ)
το σύστημα διαχείρισης κινδύνου χρησιμοποιείται σε συνδυασμό με εσωτερικά όρια διαπραγμάτευσης και ανοιγμάτων. Σε αυτό το πλαίσιο, τα όρια ανοιγμάτων συνδέονται με το υπόδειγμα μέτρησης κινδύνου του ιδρύματος κατά τρόπο διαχρονικά συνεπή, ο οποίος έχει γίνει καλά κατανοητός από τους διαπραγματευτές, την υπηρεσία πιστοδοτήσεων πιστοδότησης και τα ανώτα διοικητικά στελέχη,
ζ)
ένα ίδρυμα διασφαλίζει την πλήρη τεκμηρίωση του συστήματος διαχείρισης κινδύνου του. Συγκεκριμένα, διατηρεί γραπτώς τεκμηριωμένες εσωτερικές πολιτικές, ελέγχους και διαδικασίες που σχετίζονται με τη λειτουργία του συστήματος μέτρησης κινδύνων και ρυθμίσεις που να εξασφαλίζουν τη συμμόρφωση με τις ανωτέρω πολιτικές,
η)
στο πλαίσιο της διαδικασίας εσωτερικού ελέγχου του ιδρύματος πραγματοποιείται τακτικά ανεξάρτητη εξέταση του συστήματος μέτρησης κινδύνων. Η εν λόγω εξέταση περιλαμβάνει τόσο τις δραστηριότητες των τμημάτων διαπραγμάτευσης όσο και εκείνες του ανεξάρτητου τμήματος ελέγχου κινδύνων. Εξέταση της συνολικής διαδικασίας διαχείρισης κινδύνου πραγματοποιείται σε τακτά διαστήματα (τουλάχιστον μία φορά το χρόνο) και αφορά ειδικά τουλάχιστον όλα τα στοιχεία που αναφέρονται στο άρθρο 288,
(θ)
η περιοδική επικύρωση των υποδειγμάτων πιστωτικού κινδύνου αντισυμβαλλομένου, συμπεριλαμβανομένων των δικιμαστικών εκ των υστέρων ελέγχων, εξετάζεται περιοδικά σε επίπεδο διοίκησης που διαθέτει επαρκή εξουσία να αποφασίσει τις ενέργειες που θα ληφθούν για την αντιμετώπιση αδυναμιών των υποδειγμάτων.
2. Οι αρμόδιες αρχές λαμβάνουν υπόψη τον βαθμό στον οποίο ένα ίδρυμα πληροί τις απαιτήσεις της παραγράφου 1 όταν ορίζουν το επίπεδο του άλφα, όπως προβλέπεται στο άρθρο 284 παράγραφος 4. Μόνο τα ιδρύματα που πληρούν όλες τις εν λόγω απαιτήσεις είναι επιλέξιμα για την εφαρμογή του ελάχιστου πολλαπλασιαστικού συντελεστή. 3.
3. Ένα ίδρυμα τεκμηριώνει τη διαδικασία αρχικής και περιοδικής επικύρωσης του υποδείγματος ανοίγματος CCR και τον υπολογισμό των μετρήσεων κινδύνου που παράγουν τα υποδείγματα με επαρκείς λεπτομέρειες ούτως ώστε ένα τρίτο μέρος να είναι σε θέση να αναπαραγάγει την ανάλυση και τις μετρήσεις των κινδύνων, αντίστοιχα. Η εν λόγω τεκμηρίωση αναφέρει τη συχνότητα με την οποία πραγματοποιούνται οι δοκιμαστικοί εκ των υστέρων έλεγχοι και τυχόν άλλες περιοδικές επικυρώσεις, τον τρόπο διεξαγωγής της επικύρωσης όσον αφορά τις ροές δεδομένων και τα χαρτοφυλάκια και τις αναλύσεις που χρησιμοποιήθηκαν.
4. Το ίδρυμα ορίζει τα κριτήρια με τα οποία αξιολογούνται τα υποδείγματα υπολογισμού του ανοίγματος CCR και τα υποδείγματα που χρησιμοποιούνται για τον υπολογισμό του ανοίγματος και διατηρεί μια έγγραφη πολιτική που περιγράφει τη διαδικασία με την οποία προσδιορίζεται και αποκαθίσταται η μη αποδεκτή απόδοση.
5. Το ίδρυμα ορίζει πώς σχηματίζονται τα αντιπροσωπευτικά χαρτοφυλάκια αντισυμβαλλομένου για τους σκοπούς της επικύρωσης ενός υποδείγματος ανοίγματος CCR και των μετρήσεων κινδύνου του.
6. Η επικύρωση των υποδειγμάτων ανοίγματος CCR και των μετρήσεων κινδύνου τους που παράγουν προγνωστικές κατανομές λαμβάνει υπόψη περισσότερες από μία στατιστικές σχετικά με την προγνωστική κατανομή.
Άρθρο 294
Απαιτήσεις επικύρωσης
1. Στο πλαίσιο της αρχικής και της περιοδικής επικύρωσης του υποδείγματος ανοίγματος CCR και των μετρήσεων κινδύνου του, ένα ίδρυμα διασφαλίζει ότι πληρούνται οι κατωτέρω απαιτήσεις:
α)
το ίδρυμα πραγματοποιεί δοκιμαστικόυς εκ των υστέρων ελέγχους χρησιμοποιώντας ιστορικά δεδομένα σχετικά με τις κινήσεις των συντελεστών κινδύνου αγοράς πριν λάβει άδεια από τις αρμόδιες αρχές σύμφωνα με το άρθρο 283 παράγραφος 1. Οι δοκιμαστικοί εκ των υστέρων έλεγχοι λαμβάνουν υπόψη διακριτούς χρονικούς ορίζοντες πρόγνωσης επί ένα τουλάχιστον έτος, σε ένα φάσμα διάφορων ημερομηνιών έναρξης που καλύπτουν ένα ευρύ φάσμα συνθηκών αγοράς,
β)
το ίδρυμα που χρησιμοποιεί τη μέθοδο που προβλέπεται στο άρθρο 285 παράγραφος 1 στοιχείο β) επικυρώνει τακτικά το υπόδειγμά του προκειμένου να ελέγξει εάν τα πραγματοποιηθέντα τρέχοντα ανοίγματα συνάδουν με την πρόγνωση κατά τη διάρκεια όλων των περιόδων περιθωρίου ενός έτους. Εάν ορισμένες από τις συναλλαγές του συμψηφιστικού συνόλου έχουν ληκτότητα μικρότερη του ενός έτους, και το συμψηφιστικό σύνολο έχει υψηλότερες ευαισθησίες παραμέτρων κινδύνου χωρίς τις εν λόγω συναλλαγές, η επικύρωση λαμβάνει υπόψη αυτό το γεγονός,
γ)
ελέγχει δοκιμστικά εκ των υστέρων την απόδοση του υποδείγματος υπολογισμού του ανοίγματος CCR και τις σχετικές μετρήσεις κινδύνου του υποδείγματος, καθώς και τις προγνώσεις των παραγόντων κινδύνου αγοράς. Για εξασφαλισμένες συναλλαγές, οι χρονικοί ορίζοντες πρόγνωσης που λαμβάνονται υπόψη περιλαμβάνουν όσους αποτυπώνουν τυπικές περιόδους κινδύνου περιθωρίου που εφαρμόζονται σε εξασφαλισμένες συναλλαγές ή συναλλαγές που καλύπτονται από περιθώριο ασφαλείας,
δ)
εάν από την επικύρωση του υποδείγματος προκύψει ότι ο πραγματικός EPE είναι υποτιμημένος, το ίδρυμα λαμβάνει τα μέτρα που απαιτούνται για την αντιμετώπιση της ανακρίβειας του υποδείγματος,
ε)
ελέγχει τα υποδείγματα τιμολόγησης που χρησιμοποιούνται για τον υπολογισμό του CCR για ένα δεδομένο σενάριο μελλοντικών διαταραχών που επηρεάζουν τους παράγοντες κινδύνου αγοράς στο πλαίσιο της διαδικασίας αρχικής και περιοδικής επικύρωσης του υποδείγματος. Τα υποδείγματα τιμολόγησης που εφαρμόζονται στα δικαιώματα προαίρεσης λαμβάνουν υπόψη τη μη γραμμικότητα της αξίας των δικαιωμάτων προαίρεσης ως προς τους παράγοντες κινδύνου αγοράς,
στ)
το υπόδειγμα υπολογισμού του ανοίγματος CCR αποτυπώνει τις ειδικές πληροφορίες για κάθε συναλλαγή που απαιτούνται για την ομαδοποίηση των ανοιγμάτων στο επίπεδο του συμψηφιστικού συνόλου. Το ίδρυμα επαληθεύει ότι οι συναλλαγές έχουν ενταχθεί στο κατάλληλο συμψηφιστικό σύνολο στο πλαίσιο του υποδείγματος,
ζ)
το υπόδειγμα υπολογισμού του ανοίγματος CCR περιλαμβάνει ειδικές πληροφορίες για κάθε συναλλαγή προκειμένου να αποτυπώσει τα αποτελέσματα των συμφωνιών περιθωρίου. Λαμβάνει υπόψη τόσο το τρέχον ποσό του περιθωρίου ασφαλείας όσο και το περιθώριο που ενδέχεται να μεταβιβαστεί μεταξύ αντισυμβαλλομένων στο μέλλον. Λαμβάνει επίσης υπόψη τη φύση των συμφωνιών περιθωρίου που είναι μονομερείς ή διμερείς, τη συχνότητα των απαιτήσεων περιθωρίου, την περίοδο κινδύνου περιθωρίου, το ελάχιστο κατώφλι μη καλυμμένου με περιθώριο ασφαλείας ανοίγματος που είναι αποδεκτό από το ίδρυμα, καθώς και το ελάχιστο ποσό κάθε μεταφοράς. Τέλος, είτε περιλαμβάνει εκτίμηση των μεταβολών αξίας των ληφθεισών εξασφαλίσεων βάσει αποτίμησης με τρέχουσες τιμές αγοράς, είτε εφαρμόζει τους κανόνες του κεφαλαίου 4,
η)
η διαδικασία επικύρωσης του υποδείγματος περιλαμβάνει δοκιμαστικούς εκ των υστέρων στατικούς ελέγχους βάσει ιστορικών δεδομένων σε αντιπροσωπευτικά χαρτοφυλάκια αντισυμβαλλομένων. Το ίδρυμα προβαίνει σε δικιμαστικό εκ των υστέρων έλεγχο ορισμένου αριθμού αντιπροσωπευτικών χαρτοφυλακίων αντισυμβαλλομένων (πραγματικών ή υποθετικών) ανά τακτά χρονικά διαστήματα. Τα αντιπροσωπευτικά χαρτοφυλάκια επιλέγονται με βάση την ευαισθησία τους στους σημαντικούς παράγοντες και συνδυασμούς παραγόντων κινδύνου στους οποίους είναι εκτεθειμένο το ίδρυμα,
θ)
ένα ίδρυμα πραγματοποιεί δοκιμαστικούς εκ των υστέρων ελέγχους με στόχο τον έλεγχο των βασικών παραδοχών του υποδείγματος υπολογισμού του ανοίγματος CCR και των σχετικών μετρήσεων κινδύνου, συμπεριλαμβανομένων των σχέσεων βάσει υποδείγματος μεταξύ των περιόδων ισχύος του ίδιου παράγοντα κινδύνου και οι σχέσεις μεταξύ παραγόντων κινδύνου βάσει του υποδείγματος·,
ι)
η απόδοση των υποδειγμάτων υπολογισμού του ανοίγματος CCR και των μετρήσεων κινδύνου του υπόκειται σε κατάλληλες πρακτικές δοκιμαστικών εκ των υστέρων ελέγχων. Το πρόγραμμα δοκιμαστικών εκ των υστέρων ελέγχων πρέπει να μπορεί να προσδιορίσει ανεπαρκή απόδοση των μετρήσεων κινδύνου ενός υποδείγματος υπολογισμού EPE·,
ια)
ένα ίδρυμα επικυρώνει τα υποδείγματα υπολογισμού του ανοίγματος CCR και όλες τις μετρήσεις κινδύνου για χρονικούς ορίζοντες που αναλογούν στη ληκτότητα των συναλλαγών το άνοιγμα των οποίων υπολογίζεται βάσει της ΜΕΥ σύμφωνα με το άρθρο 283,
ιβ)
ένα ίδρυμα ελέγχει τακτικά τα υποδείγματα τιμολόγησης που χρησιμοποιούνται για τον υπολογισμό του ανοίγματος έναντι αντισυμβαλλομένου σε σχέση με τα κατάλληλα ανεξάρτητα συγκριτικά κριτήρια στο πλαίσιο της περιοδικής διαδικασίας επικύρωσης υποδειγμάτων,
ιγ)
η περιοδική επικύρωση του υποδείγματος υπολογισμού του ανοίγματος CCR και των σχετικών μετρήσεων κινδύνου περιλαμβάνει μια αξιολόγηση της επάρκειας της πρόσφατης απόδοσης,
ιδ)
η συχνότητα επικαιροποίησης των παραμέτρων ενός υποδείγματος υπολογισμού του ανοίγματος CCR αξιολογείται από ένα ίδρυμα στο πλαίσιο της αρχικής και της περιοδικής διαδικασίας επικύρωσης,
ιε)
η αρχική και η περιοδική επικύρωση των υποδειγμάτων υπολογισμού του ανοίγματος CCR αξιολογεί εάν οι υπολογισμοί του ανοίγματος σε επίπεδο αντισυμβαλλομένου και σε επίπεδο συμψηφιστικού συνόλου είναι οι κατάλληλοι.
2. Αντί για το γινόμενο του άλφα επί το πραγματικό EPE μπορεί να χρησιμοποιηθεί ένα πιο συντηρητικό μέτρο από τη μέτρηση που χρησιμοποιείται για τον υπολογισμό της κανονιστικής αξίας ανοίγματος για κάθε αντισυμβαλλόμενο, με την επιφύλαξη της προηγούμενης έγκρισης των αρμόδιων αρχών. Ο βαθμός του σχετικού συντηρητισμού θα αξιολογηθεί κατά την αρχική έγκριση των αρμόδιων αρχών και κατά τις τακτικές εποπτικές αξιολογήσεις των υποδειγμάτων υπολογισμού του EPE. Το ίδρυμα επικυρώνει τακτικά τον βαθμό συντηρητισμού. Η περιοδική αξιολόγηση της απόδοσης του υποδείγματος καλύπτει όλους τους αντισυμβαλλομένους για τους οποίους χρησιμοποιούνται τα υποδείγματα.
3. Εάν από τον δοκιμστικό εκ των υστέρων έλεγχο προκύψει ότι το υπόδειγμα δεν είναι επαρκώς ακριβές, οι αρμόδιες αρχές ανακαλούν την άδεια υποδείγματος ή επιβάλλουν απαραίτητα μέτρα για να εξασφαλίσουν την άμεση βελτίωση του υποδείγματος.
Τμήμα 7
Συμβατικός Συμψηφισμός
Άρθρο 295
Αναγνώριση του συμβατικού συμψηφισμού ως στοιχείου ελάττωσης του κινδύνου
Τα ιδρύματα μπορούν να αντιμετωπίζουν ως στοιχεία μείωσης του κινδύνου δυνάμει του άρθρου 298 μόνο τα ακόλουθα είδη συμφωνιών συμβατικού συμψηφισμού εάν η συμφωνία συμψηφισμού έχει αναγνωριστεί από τις αρμόδιες αρχές σύμφωνα με το άρθρο 296 και το ίδρυμα πληροί τις προϋποθέσεις που ορίζονται στο άρθρο 297:
α)
διμερείς συμβάσεις ανανέωσης οφειλής μεταξύ ενός ιδρύματος και ενός αντισυμβαλλομένου του, βάσει των οποίων οι εκατέρωθεν απαιτήσεις και υποχρεώσεις συγχωνεύονται αυτομάτως, έτσι ώστε η ανανέωση αυτή να καταλήγει σε ένα και μόνο καθαρό ποσόν, οσάκις εφαρμόζεται ανανέωση, και συνεπώς γεννάται νέα ενιαία σύμβαση, η οποία αντικαθιστά όλες τις προϋπάρχουσες συμβάσεις και όλες τις υποχρεώσεις μεταξύ των μερών δυνάμει των εν λόγω συμβάσεων και είναι νομικά δεσμευτική για τα μέρη,
β)
άλλες διμερείς συμφωνίες συμψηφισμού μεταξύ του ιδρύματος και του αντισυμβαλλομένου του,
γ)
συμφωνίες συμβατικού συμψηφισμού μεταξύ προϊόντων για ιδρύματα που έχουν λάβει άδεια να χρησιμοποιούν τη μέθοδο που αναφέρεται στο τμήμα 6, σε ό,τι αφορά τις συναλλαγές που εμπίπτουν στο πεδίο εφαρμογής της εν λόγω μεθόδου. Οι αρμόδιες αρχές υποβάλλουν στην ΕΑΤ κατάλογο των συμφωνιών συμβατικού συμψηφισμού μεταξύ προϊόντων που εγκρίνονται.
Ο συμψηφισμός μεταξύ συναλλαγών που έχουν αναλάβει διαφορετικές νομικές οντότητες ενός ομίλου δεν αναγνωρίζεται για τους σκοπούς του υπολογισμού των απαιτήσεων ιδίων κεφαλαίων.
Άρθρο 296
Αναγνώριση συμφωνιών συμβατικού συμψηφισμού
1. Οι αρμόδιες αρχές αναγνωρίζουν μια συμφωνία συμβατικού συμψηφισμού μόνο εάν πληρούνται οι προϋποθέσεις της παραγράφου 2 και, εάν συντρέχει περίπτωση, της παραγράφου 3.
2. Οι κατωτέρω προϋποθέσεις πληρούνται από όλες τις συμφωνίες συμβατικού συμψηφισμού που χρησιμοποιεί ένα ίδρυμα για τους σκοπούς του προσδιορισμού της αξίας ανοίγματος στο παρόν μέρος:
α)
το ίδρυμα έχει συνάψει με τον αντισυμβαλλόμενό του σύμβαση συμψηφισμού η οποία γεννά ενιαία νομική υποχρέωση περιέχουσα το σύνολο των καλυπτομένων συναλλαγών ούτως ώστε, στην περίπτωση που ο αντισυμβαλλόμενος αθετήσει τις υποχρεώσεις του, το ίδρυμα να έχει δικαίωμα να λάβει ή υποχρέωση να καταβάλει μόνο το καθαρό αλγεβρικό άθροισμα των θετικών και αρνητικών αγοραίων αξιών στις οποίες αποτιμώνται οι καλυπτόμενες επιμέρους συναλλαγές,
β)
το ίδρυμα έχει θέσει υπόψη των αρμοδίων αρχών γραπτές και αιτιολογημένες νομικές γνωμοδοτήσεις ούτως ώστε, εάν υπάρξει νομική αμφισβήτηση της σύμβασης συμψηφισμού, οι απαιτήσεις και οι υποχρεώσεις του ιδρύματος να μην υπερβούν τις αναφερόμενες στο στοιχείο α). Η νομική γνωμοδότηση παραπέμπει στο εφαρμοστέο δίκαιο:
i)
το δίκαιο του κράτους στο οποίο έχει συσταθεί ο αντισυμβαλλόμενος,
ii)
στην περίπτωση που συμμετέχει υποκατάστημα μιας εταιρείας που βρίσκεται σε άλλη χώρα από τη χώρα όπου έχει συσταθεί η επιχείρηση, το δίκαιο του κράτους στο οποίο ευρίσκεται το υποκατάστημα,
iii)
το δίκαιο του κράτους που διέπει τις επιμέρους συναλλαγές που περιλαμβάνονται στη σύμβαση συμψηφισμού,
iv)
το δίκαιο του κράτους που διέπει καθεμία από τις συμβάσεις ή συμφωνίες που απαιτούνται για την πραγματοποίηση του συμβατικού συμψηφισμού,
γ)
ο πιστωτικός κίνδυνος έναντι κάθε αντισυμβαλλομένου υπολογίζεται σωρευτικά ώστε να προκύψει ένα ενιαίο από νομική άποψη άνοιγμα για όλες τις συναλλαγές με κάθε αντισυμβαλλόμενο. Το σωρευτικό αυτό άνοιγμα λαμβάνεται υπόψη για τον καθορισμό των πιστωτικών ορίων και των εσωτερικών κεφαλαίων,
δ)
η σύμβαση δεν περιέχει ρήτρα σύμφωνα με την οποία σε περίπτωση αθέτησης από έναν αντισυμβαλλόμενο επιτρέπεται στον συμβαλλόμενο που εκπληρώνει τις υποχρεώσεις του να προβαίνει σε περιορισμένες μόνο καταβολές ή σε καμία καταβολή προς την περιουσία του περιελθόντος σε αδυναμία εκπλήρωσης των υποχρεώσεων του αντισυμβαλλομένου, ακόμα και εάν ο τελευταίος είναι καθαρός πιστωτής (ήτοι, ρήτρα υπαναχώρησης).
Εάν κάποια από τις αρμόδιες αρχές κρίνει ότι ο συμβατικός συμψηφισμός δεν είναι νομικά έγκυρος και εφαρμοστέος σύμφωνα με το δίκαιο καθεμίας από τις δικαιοδοσίες που αναφέρονται στο στοιχείο β), η συμφωνία συμβατικού συμψηφισμού δεν αναγνωρίζεται ως παράγοντας μείωσης του κινδύνου για κανέναν από τους συμβαλλομένους. Οι αρμόδιες αρχές αλληλοενημερώνονται σχετικά.
3. Οι νομικές γνωμοδοτήσεις που αναφέρονται στο στοιχείο β) μπορούν να καταρτίζονται με αναφορά στα είδη συμβατικού συμψηφισμού. Οι συμφωνίες συμβατικού συμψηφισμού μεταξύ προϊόντων πληρούν τις κατωτέρω πρόσθετες προϋποθέσεις:
α)
το καθαρό αλγεβρικό άθροισμά που αναφέρεται στην παράγραφο 2 στοιχείο α) είναι το καθαρό αλγεβρικό άθροισμά των θετικών και αρνητικών τιμών εκκαθάρισης οιασδήποτε συμπεριλαμβανόμενης επιμέρους διμερούς συμφωνίας-πλαισίου και της θετικής και αρνητικής τρέχουσας τιμής των μεμονωμένων συναλλαγών (το «καθαρό ποσό μεταξύ προϊόντων»),
β)
οι νομικές γνωμοδοτήσεις που αναφέρονται στην παράγραφο 2 στοιχείο β) θα πραγματεύονται την εγκυρότητα και την εκτελεστότητα της συμφωνίας συμβατικού συμψηφισμού μεταξύ προϊόντων στο σύνολό της σύμφωνα με τους όρους της και τις επιπτώσεις του συμψηφιστικού διακανονισμού επί των βασικών διατάξεων οιασδήποτε συμπεριλαμβανόμενης επιμέρους διμερούς συμφωνίας πλαισίου.
Άρθρο 297
Υποχρεώσεις των ιδρυμάτων
1. Ένα ίδρυμα θεσπίζει και διατηρεί διαδικασίες που εξασφαλίζουν ότι η νομική εγκυρότητα και η εκτελεστότητα του συμβατικού συμψηφισμού επανεξετάζεται με γνώμονα τις μεταβολές της νομοθεσίας στις σχετικές δικαιοδοσίες που αναφέρονται στο άρθρο 296 παράγραφος 2 στοιχείο β).
2. Το ίδρυμα διατηρεί στα αρχεία του όλη την απαιτούμενη τεκμηρίωση σχετικά με τον συμβατικό συμψηφισμό.
3. Το ίδρυμα λαμβάνει υπόψη το αποτέλεσμα του συμψηφισμού όταν υπολογίζει το άνοιγμά του στον σωρευτικό πιστωτικό κίνδυνο κάθε αντισυμβαλλομένου και διαχειρίζεται τον πιστωτικό κίνδυνο του αντισυμβαλλομένου σε αυτή τη βάση.
4. Στην περίπτωση των συμφωνιών συμβατικού συμψηφισμού μεταξύ προϊόντων που αναφέρονται στο άρθρο 295, το ίδρυμα διαθέτει διαδικασίες στο πλαίσιο του άρθρου 296 παράγραφος 2 στοιχείο γ) ώστε να επαληθεύει ότι οιαδήποτε συναλλαγή που πρόκειται να περιληφθεί σε συμψηφιστικό σύνολο καλύπτεται από νομική γνωμοδότηση που αναφέρεται στο άρθρο 296 παράγραφος 2 στοιχείο β).
Λαμβανομένης υπόψη της συμφωνίας συμβατικού συμψηφισμού μεταξύ προϊόντων, το ίδρυμα εξακολουθεί να συμμορφώνεται προς τις απαιτήσεις για την αναγνώριση του διμερούς συμψηφισμού και τις απαιτήσεις του κεφαλαίου 4 για την αναγνώριση της μείωσης του πιστωτικού κινδύνου, κατά περίπτωση, σε σχέση με κάθε συμπεριληφθείσα επιμέρους διμερή συμφωνία-πλαίσιο και συναλλαγή.
Άρθρο 298
Αποτελέσματα της αναγνώρισης του συμψηφισμού ως στοιχείου μείωσης του κινδύνου
1. Οι συμφωνίες συμβατικού συμψηφισμού έχουν την κατωτέρω αντιμετώπιση:
α)
ο συμψηφισμός για τους σκοπούς των τμημάτων 5 και 6 αναγνωρίζεται με τον τρόπο που προβλέπεται σε αυτά τα τμήματα,
β)
στην περίπτωση συμβάσεων ανανέωσης οφειλής, είναι δυνατή η στάθμιση των ενιαίων καθαρών ποσών που καθορίζονται από τις εν λόγω συμβάσεις αντί των μεικτών ποσών.
Για την εφαρμογή του τμήματος 3, τα ιδρύματα μπορούν να λάβουν υπόψη τους τη σύμβαση ανανέωσης οφειλής κατά τον προσδιορισμό:
i)
του τρέχοντος κόστους αντικατάστασης που αναφέρεται στο άρθρο 274 παράγραφος 1,
ii)
των ονομαστικών κεφαλαίων ή των υποκείμενων αξιών που αναφέρονται στο άρθρο 274 παράγραφος 2.
Για την εφαρμογή του τμήματος 4, κατά τον προσδιορισμό του ονομαστικού ποσού που αναφέρεται στο άρθρο 275 παράγραφος 1, τα ιδρύματα μπορούν να λάβουν υπόψη τη σύμβαση ανανέωσης οφειλής για τον υπολογισμό του ονομαστικού κεφαλαίου. Σε αυτή την περίπτωση, τα ιδρύματα εφαρμόζουν τα ποσοστά που αναφέρονται στον πίνακα 3,
γ)
στην περίπτωση άλλων συμφωνιών συμψηφισμού, τα ιδρύματα εφαρμόζουν το τμήμα 3 ως εξής:
i)
το τρέχον κόστος αντικατάστασης που αναφέρεται στο άρθρο 274 παράγραφος 1 για τις συμβάσεις που περιλαμβάνονται σε μία συμφωνία συμψηφισμού υπολογίζεται εάν ληφθεί υπόψη το υποθετικό καθαρό κόστος αντικατάστασης που προκύπτει από τη συμφωνία· όταν από τον συμψηφισμό προκύπτει καθαρή υποχρέωση για το ίδρυμα που υπολογίζει το καθαρό κόστος αντικατάστασης, το τρέχον κόστος αντικατάστασης υπολογίζεται ως «0»,
ii)
το ποσό που αφορά τα ενδεχόμενα μελλοντικά πιστωτικά ανοίγματα δυνάμει του άρθρου 274 παράγραφος 2 για όλες τις συμβάσεις που περιλαμβάνονται σε μια συμφωνία συμψηφισμού μπορεί να μειωθεί σύμφωνα με τον ακόλουθο τύπο:
όπου:
PCEred
=
το μειωμένο ποσό που αφορά το ενδεχόμενο μελλοντικό πιστωτικό άνοιγμα για όλες τις συμβάσεις με έναν συγκεκριμένο αντισυμβαλλόμενο που περιλαμβάνονται σε μια νομικά έγκυρη διμερή συμφωνία συμψηφισμού,
PCEgross
=
το άθροισμα των ενδεχόμενων μελλοντικών πιστωτικών ανοιγμάτων για όλες τις συμβάσεις με έναν συγκεκριμένο αντισυμβαλλόμενο που περιλαμβάνονται σε μια νομικά έγκυρη συμφωνία συμψηφισμού και υπολογίζονται εάν πολλαπλασιαστούν τα ονομαστικά ποσά με τα ποσοστά του πίνακα 1,
NGR
=
δείκτης καθαρού προς ακαθάριστο υπολογιζόμενος ως το πηλίκο του καθαρού κόστους αντικατάστασης για όλες τις συμβάσεις που περιλαμβάνονται σε μία νομικά έγκυρη συμφωνία συμψηφισμού με έναν συγκεκριμένο αντισυμβαλλόμενο (αριθμητής) προς το ακαθάριστο κόστος αντικατάστασης για όλες τις συμβάσεις που περιλαμβάνονται σε μια νομικά έγκυρη διμερή συμφωνία συμψηφισμού με τον ίδιο αντισυμβαλλόμενο (παρονομαστής).
2. Κατά τον υπολογισμό των ενδεχομένων μελλοντικών πιστωτικών ανοιγμάτων σύμφωνα με τον τύπο που καθορίζεται στην παράγραφο 1, τα ιδρύματα μπορούν να αντιμετωπίζουν τις πλήρως αντιστοιχιζόμενες μεταξύ τους συμβάσεις που περιλαμβάνονται στη συμφωνία συμψηφισμού ως μια σύμβαση με ονομαστικό ποσό ισοδύναμο προς τις καθαρές εισροές.
Για την εφαρμογή του άρθρου 275 παράγραφος 1, τα ιδρύματα μπορούν να αντιμετωπίζουν τις πλήρως αντιστοιχιζόμενες μεταξύ τους συμβάσεις που περιλαμβάνονται στη συμφωνία συμψηφισμού ως σύμβαση με ονομαστικό ποσό ισοδύναμο προς τις καθαρές εισροές, και τα ονομαστικά ποσά πολλαπλασιάζονται με τα ποσοστά του πίνακα 3.
Για τους σκοπούς της παρούσας παραγράφου, οι πλήρως αντιστοιχιζόμενες μεταξύ τους συμβάσεις είναι συμβόλαια προθεσμιακών πράξεων συναλλάγματος ή παρεμφερείς συμβάσεις, στις οποίες το ονομαστικό ποσό είναι ισοδύναμο με τις ταμειακές ροές, εάν οι ταμειακές ροές λήγουν την ίδια τοκοφόρο ημερομηνία και πλήρως στο ίδιο νόμισμα.
3. Προκειμένου περί οιωνδήποτε άλλων συμβάσεων συμπεριλαμβανομένων σε συμφωνία συμψηφισμού, τα εφαρμοστέα ποσοστά είναι δυνατόν να ελαττωθούν κατά τα εκτιθέμενα στον πίνακα 6:
Πίνακας 6
Αρχική ληκτότητα
Συμβάσεις επιτοκίου
Συμβάσεις συναλλάγματος
Ένα έτος ή λιγότερο
0,35 %
1,50 %
Πάνω από ένα έτος αλλά όχι μεγαλύτερη από δύο έτη
0,75 %
3,75 %
Για κάθε επιπλέον έτος
0,75 %
2,25 %
4. Στην περίπτωση των συμβάσεων επιτοκίου, τα ιδρύματα μπορούν, με την έγκριση των αρμοδίων αρχών, να επιλέξουν είτε την αρχική είτε την εναπομένουσα ληκτότητα.
Τμήμα 8
Στοιχεία του χαρτοφυλακίου συναλλαγών
Άρθρο 299
Στοιχεία του χαρτοφυλακίου συναλλαγών
1. Για τους σκοπούς της εφαρμογής του παρόντος άρθρου, το παράρτημα ΙΙ περιλαμβάνει μια αναφορά σε παράγωγα μέσα για τη μεταφορά του πιστωτικού κινδύνου, όπως αναφέρεται στο παράρτημα Ι τμήμα Γ σημείο 8 της οδηγίας 2004/39/ΕΚ.
2. Κατά τον υπολογισμό των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ποσών για κίνδυνο αντισυμβαλλομένου των στοιχείων του χαρτοφυλακίου συναλλαγών, τα ιδρύματα συμμορφώνονται με τις κατωτέρω αρχές:
α)
οσάκις πρόκειται για πιστωτικά παράγωγα τύπου συμφωνίας ανταλλαγής συνολικής απόδοσης και συμφωνίας ανταλλαγής κινδύνου αθέτησης, για να υπολογισθεί το ύψος ενδεχόμενου μελλοντικού πιστωτικού ανοίγματος βάσει της μεθόδου που ορίζεται στο τμήμα 3, το ονομαστικό ποσό του μέσου πολλαπλασιάζεται επί τα ακόλουθα ποσοστά:
i)
5 %, σε περίπτωση που η υποχρέωση αναφοράς είναι τέτοιου τύπου ώστε, εάν δημιουργούσε άμεσο άνοιγμα για το ίδρυμα, θα εθεωρείτο εγκεκριμένο στοιχείο για τους σκοπούς του τρίτου μέρους τίτλος IV κεφάλαιο 2,
ii)
10 %, σε περίπτωση που η υποχρέωση αναφοράς είναι τέτοιου τύπου ώστε, εάν δημιουργούσε άμεσο άνοιγμα για το ίδρυμα, δεν θα εθεωρείτο εγκεκριμένο στοιχείο για τους σκοπούς του τρίτου μέρους τίτλος IV κεφάλαιο 2,
Εάν πρόκειται για ίδρυμα του οποίου το άνοιγμα που προκύπτει από την εν λόγω συμφωνία ανταλλαγής αποτελεί θετική θέση στο υποκείμενο μέσο, το ποσοστό για το ενδεχόμενο μελλοντικό πιστωτικό άνοιγμα μπορεί να είναι 0 %, εκτός εάν η συμφωνία ανταλλαγής κινδύνου αθέτησης υπόκειται σε ρήτρα εκκαθάρισης σε περίπτωση αφερεγγυότητας της οντότητας της οποίας το άνοιγμα που προκύπτει από τη συμφωνία ανταλλαγής αποτελεί αρνητική θέση στο υποκείμενο μέσο, έστω και εάν το υποκείμενο μέσο δεν τελεί σε κατάσταση αθέτησης τήρησης υποχρέωσης.
Οσάκις το πιστωτικό παράγωγο παρέχει προστασία έναντι της «νιοστής αθέτησης τήρησης υποχρέωσης» μεταξύ ενός πλήθους υποκείμενων υποχρεώσεων, το ίδρυμα προσδιορίζει ποιο από τα ποσοστά που καθορίζονται στο πρώτο εδάφιο εφαρμόζεται για την υποχρέωση με τη νιοστή χαμηλότερη πιστωτική ποιότητα, η οποία εάν βάρυνε το ίδρυμα, θα εθεωρείτο εγκεκριμένο στοιχείο για τους σκοπούς του τρίτου μέρους τίτλος IV κεφάλαιο 2,
β)
τα ιδρύματα δεν μπορούν να εφαρμόζουν την απλή μέθοδο χρηματοοικονομικών εξασφαλίσεων που αναφέρεται στο άρθρο 222 για την αναγνώριση των συνεπειών χρηματοοικονομικών εξασφαλίσεων,
γ)
στην περίπτωση συναλλαγών επαναγοράς και συναλλαγών δανειοδοσίας ή δανειοληψίας τίτλων ή βασικών εμπορευμάτων καταχωριζόμενων σε χαρτοφυλάκιο συναλλαγών, τα ιδρύματα μπορούν να αναγνωρίζουν ως επιλέξιμη εξασφάλιση κάθε χρηματοοικονομικό μέσο και βασικό εμπόρευμα που πληροί τις προϋποθέσεις για να συμπεριληφθεί στο χαρτοφυλάκιο συναλλαγών,
δ)
για άνοιγμα που οφείλεται σε εξωχρηματιστηριακό παράγωγο μέσο το οποίο εγγράφεται στο χαρτοφυλάκιο συναλλαγών, τα ιδρύματα μπορούν ομοίως να αναγνωρίζουν ως επιλέξιμη εξασφάλιση τα βασικά εμπορεύματα που πληρούν τις προϋποθέσεις για να συμπεριληφθούν στο χαρτοφυλάκιο συναλλαγών,
ε)
προκειμένου να υπολογισθούν οι προσαρμογές μεταβλητότητας όταν τέτοιου είδους χρηματοοικονομικά μέσα ή βασικά εμπορεύματα μη επιλέξιμα δυνάμει του κεφαλαίου 4 διατίθενται ως δάνειο, πωλούνται ή παρέχονται ή αποτελούν αντικείμενο δανειοληψίας, αγοράζονται ή λαμβάνονται ως εξασφάλιση ή υπό άλλη μορφή στο πλαίσιο τέτοιας συναλλαγής και το ίδρυμα χρησιμοποιεί τη μέθοδο των εποπτευόμενων προσαρμογών μεταβλητότητας δυνάμει κεφαλαίου 4 τμήμα 3, τα ιδρύματα αντιμετωπίζουν τα εν λόγω μέσα και βασικά εμπορεύματα με τον ίδιο τρόπο όπως και τις μετοχές οι οποίες δεν περιλαμβάνονται σε βασικό δείκτη και είναι εισηγμένες σε αναγνωρισμένο χρηματιστήριο,
στ)
εάν ένα ίδρυμα χρησιμοποιεί τη μέθοδο των εσωτερικών εκτιμήσεων προσαρμογής μεταβλητότητας δυνάμει του κεφαλαίου 4 τμήμα 3 σε σχέση με χρηματοπιστωτικά μέσα ή βασικά εμπορεύματα που δεν είναι επιλέξιμα δυνάμει του κεφαλαίου 4, το ίδρυμα υπολογίζει τις προσαρμογές μεταβλητότητας για κάθε χωριστό στοιχείο. Εάν ένα ίδρυμα έχει λάβει άδεια να χρησιμοποιεί τη μέθοδο των εσωτερικών υποδειγμάτων που ορίζεται στο κεφάλαιο 4, μπορεί επίσης να χρησιμοποιήσει τη μέθοδο αυτή και για το χαρτοφυλάκιο συναλλαγών,
ζ)
σε σχέση με την αναγνώριση συμβάσεων-πλαισίων συμψηφισμού που καλύπτουν συναλλαγές επαναγοράς ή συναλλαγές δανειοδοσίας ή δανειοληψίας τίτλων ή βασικών εμπορευμάτων ή άλλου είδους συναλλαγές με όρους κεφαλαιαγοράς, τα ιδρύματα αναγνωρίζουν τον συμψηφισμό μεταξύ θέσεων εντός και εκτός του χαρτοφυλακίου συναλλαγών μόνο εφόσον οι συμψηφιζόμενες συναλλαγές πληρούν τις ακόλουθες προϋποθέσεις:
i)
όλες οι συναλλαγές αποτιμώνται καθημερινά με βάση τις τρέχουσες αγοραίες τιμές,
ii)
κάθε στοιχείο το οποίο αποτελεί αντικείμενο δανειοληψίας, αγοράζεται ή λαμβάνεται στο πλαίσιο των συναλλαγών είναι δυνατόν να αναγνωρισθεί ως επιλέξιμη χρηματοοικονομική εξασφάλιση δυνάμει του κεφαλαίου 4 χωρίς εφαρμογή των στοιχείων γ) έως στ) της παρούσας παραγράφου,
η)
όταν ένα πιστωτικό παράγωγο το οποίο περιλαμβάνεται στο χαρτοφυλάκιο συναλλαγών αποτελεί στοιχείο εσωτερικής αντιστάθμισης κινδύνου και η πιστωτική προστασία αναγνωρίζεται βάσει του παρόντος κανονισμού σύμφωνα με το άρθρο 204, τα ιδρύματα εφαρμόζουν μία από τις κατωτέρω προσεγγίσεις:
i)
το αντιμετωπίζουν ως εάν δεν υφίστατο κίνδυνος αντισυμβαλλομένου εξαιτίας της θέσης στο πιστωτικό παράγωγο,
ii)
συμπεριλαμβάνουν με συνέπεια για τους σκοπούς του υπολογισμού των απαιτήσεων ιδίων κεφαλαίων για πιστωτικό κίνδυνο αντισυμβαλλομένου όλα τα πιστωτικά παράγωγα που περιλαμβάνονται στο χαρτοφυλάκιο συναλλαγών και αποτελούν στοιχείο εσωτερικής αντιστάθμισης κινδύνου στο χαρτοφυλάκιο συναλλαγών ή έχουν αγοραστεί ως προστασία για πιστωτικό κίνδυνο αντισυμβαλλομένου όταν η πιστωτική προστασία αναγνωρίζεται ως επιλέξιμη βάσει του κεφαλαίου 4.
Τμήμα 9
Απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων για ανοίγματά έναντι εντρικού αντισυμβαλλομένου
Άρθρο 300
Ορισμοί
Για τους σκοπούς του παρόντος τμήματος, ισχύουν οι ακόλουθοι ορισμοί:
1) «απομακρυσμένο από τον κίνδυνο πτώχευσης»: σε σχέση με περιουσιακά στοιχεία πελάτη σημαίνει ότι υφίστανται αποτελεσματικές ρυθμίσεις που διασφαλίζουν ότι τα συγκεκριμένα στοιχεία δεν θα είναι διαθέσιμα στους πιστωτές ενός κεντρικού αντισυμβαλλομένου ή ενός εκκαθαριστικού μέλους σε περίπτωση αφερεγγυότητας του εν λόγω κεντρικού αντισυμβαλλομένου ή του εκκαθαριστικού μέλους αντιστοίχως ή ότι τα στοιχεία δεν θα είναι διαθέσιμα στο εκκαθαριστικό μέλος για την κάλυψη ζημιών που έχει υποστεί μετά την αθέτηση πελάτη ή πελατών πέραν εκείνων που έχουν παράσχει τα εν λόγω στοιχεία,
2) «συναλλαγή που σχετίζεται με κεντρικό αντισυμβαλλόμενο»: μια σύμβαση ή συναλλαγή που αναφέρεται στο άρθρο 295 παράγραφος 1 μεταξύ ενός πελάτη και ενός εκκαθαριστικού μέλους που σχετίζεται άμεσα με μια σύμβαση ή μία συναλλαγή που αναφέρεται στο άρθρο 295 παράγραφος 1 μεταξύ του εκκαθαριστικού μέλους και ενός κεντρικού αντισυμβαλλομένου,
3) «εκκαθαριστικό μέλος»: εκκαθαριστικό μέλος όπως ορίζεται στο άρθρο 2 σημείο 14) του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 648/2012,
4) «πελάτης»: πελάτης όπως ορίζεται στο άρθρο 2 σημείο 15) του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 648/2012 ή επιχείρηση που έχει προβεί σε ρυθμίσεις έμμεσης εκκαθάρισης με εκκαθαριστικό μέλος, σύμφωνα με το άρθρο 4 παράγραφος 3 του εν λόγω κανονισμού.
Άρθρο 301
Πεδίο εφαρμογής
1. Το παρόν τμήμα εφαρμόζεται στις ακόλουθες συμβάσεις και συναλλαγές με κεντρικό αντισυμβαλλόμενο για όσο διάστημα παραμένουν εκκρεμείς:
α)
συμβάσεις του παραρτήματος ΙΙ και πιστωτικά παράγωγα,
β)
συναλλαγές επί συμβάσεων επαναγοράς,
γ)
συναλλαγές δανειοδοσίας ή δανειοληψίας τίτλων ή βασικών εμπορευμάτων,
δ)
συναλλαγές με μακρά περίοδο διακανονισμού,
ε)
παροχή πίστωσης μέσω λογαριασμού περιθωρίου ασφάλισης,
2. Τα ιδρύματα μπορούν να επιλέγουν να εφαρμόζουν έναν από τους ακόλουθους τρόπους χειρισμού των εκκρεμών συμβάσεων και συναλλαγών που αναφέρονται στην παράγραφο 1 με αναγνωρισμένο κεντρικό αντισυμβαλλόμενο:
α)
είτε τον χειρισμό για τα ανοίγματα συναλλαγών και τα ανοίγματα από συνεισφορές στο κεφάλαιο εκκαθάρισης που προσδιορίζεται στο άρθρο 306, εκτός από τον χειρισμό που προσδιορίζεται στην παράγραφο 1 στοιχείο β) του εν λόγω άρθρου, και στο άρθρο 307, αντιστοίχως,
β)
είτε τον χειρισμό που προσδιορίζεται στο άρθρο 310.
3. Τα ιδρύματα εφαρμόζουν στις περιλαμβανόμενες στην παράγραφο 1 του παρόντος άρθρου εκκρεμείς συμβάσεις και συναλλαγές με μη αναγνωρισμένους κεντρικούς αντισυμβαλλόμενους την αντιμετώπιση που προσδιορίζεται στο άρθρο 306, εκτός από αντιμετώπιση που προσδιορίζεται στην παράγραφο 1 στοιχείο α) του εν λόγω άρθρου, και στο άρθρο 309, κατά περίπτωση.
Άρθρο 302
Παρακολούθηση των ανοιγμάτων έναντι κεντρικών αντισυμβαλλόμενων
1. Τα ιδρύματα παρακολουθούν όλα τα ανοίγματά τους έναντι κεντρικών αντισυμβαλλομένων και καθορίζουν διαδικασίες για την τακτική υποβολή πληροφοριών σχετικά με τα εν λόγω ανοίγματα στα ανώτερα διευθυντικά στελέχη και στην αρμόδια επιτροπή ή επιτροπές του διοικητικού οργάνου.
2. Τα ιδρύματα αξιολογούν, μέσω κατάλληλων αναλύσεων σεναρίων και προσομοιώσεων ακραίων καταστάσεων, αν το επίπεδο των ιδίων κεφαλαίων που τηρούνται για ανοίγματα έναντι κεντρικού αντισυμβαλλομένου, περιλαμβανομένων ενδεχόμενων μελλοντικών πιστωτικών ανοιγμάτων, ανοιγμάτων από συνεισφορές στο κεφάλαιο εκκαθάρισης και, όταν το ίδρυμα ενεργεί ως εκκαθαριστικό μέλος, ανοιγμάτων που προκύπτουν από συμβατικές ρυθμίσεις όπως προσδιορίζονται στο άρθρο 304, ανταποκρίνεται επαρκώς στους εγγενείς κινδύνους των εν λόγω ανοιγμάτων.
Άρθρο 303
Αντιμετώπιση των ανοιγμάτων έναντι κεντρικού αντισυμβαλλομένου εκκαθαριστικών μελών
1. Εάν ένα ίδρυμα ενεργεί ως εκκαθαριστικό μέλος, είτε για ίδιο λογαριασμό είτε ως χρηματοοικονομικός διαμεσολαβητής μεταξύ πελάτη του και ενός κεντρικού αντισυμβαλλομένου, υπολογίζει τις απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων για τα ανοίγματά του έναντι του κεντρικού αντισυμβαλλομένου σύμφωνα με το άρθρο 301 παράγραφοι 2 και 3.
2. Εάν ένα ίδρυμα ενεργεί ως εκκαθαριστικό μέλος και, υπό αυτή την ιδιότητα, ενεργεί ως χρηματοοικονομικός διαμεσολαβητής μεταξύ ενός πελάτη του και ενός κεντρικού αντισυμβαλλομένου, υπολογίζει τις απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων για τις συναλλαγές που συνάπτει με τον πελάτη αυτόν και οι οποίες σχετίζονται με τον κεντρικό αντισυμβαλλόμενο σύμφωνα με τα τμήματα 1 έως 8 του παρόντος κεφαλαίου, κατά περίπτωση.
3. Εάν ένα ίδρυμα είναι πελάτης ενός εκκαθαριστικού μέλους, υπολογίζει τις απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων για τις σχετιζόμενες με τον κεντρικό αντισυμβαλλόμενο συναλλαγές του με αυτό το εκκαθαριστικό μέλος σύμφωνα με τα τμήματα 1 έως 8 του παρόντος κεφαλαίου, κατά περίπτωση.
4. Ως εναλλακτική δυνατότητα σε σχέση με τη προσέγγιση που αναφέρεται στην παράγραφο 4, εάν ένα ίδρυμα είναι πελάτης, μπορεί να υπολογίζει τις απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων για τις σχετιζόμενες με τον κεντρικό αντισυμβαλλόμενο συναλλαγές του με το εκκαθαριστικό μέλος σύμφωνα με το άρθρο 305 παράγραφος 2 εφόσον πληρούνται σωρευτικά οι κατωτέρω προϋποθέσεις:
α)
οι θέσεις και τα στοιχεία περιουσίας του εν λόγω ιδρύματος που σχετίζονται με τις εν λόγω συναλλαγές διακρίνονται και διαχωρίζονται κατά την έννοια του άρθρου 39 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 648/2012, τόσο σε επίπεδο εκκαθαριστικού μέλους όσο και σε επίπεδο κεντρικού αντισυμβαλλομένου, από τις θέσεις και τα στοιχεία περιουσίας τόσο του εκκαθαριστικού μέλους όσο και των υπολοίπων πελατών του εν λόγω εκκαθαριστικού μέλους και ως αποτέλεσμα αυτού του διαχωρισμού, οι σχετικές θέσεις και τα στοιχεία περιουσίας είναι απομακρυσμένα από τον κίνδυνο πτώχευσης σε περίπτωση αθέτησης υποχρέωσης ή αφερεγγυότητας του εκκαθαριστικού μέλους ή ενός ή περισσοτέρων από τους υπόλοιπους πελάτες του,
β)
η σχετική νομοθεσία, οι κανονισμοί, οι κανόνες και οι συμβατικές ρυθμίσεις που εφαρμόζονται ή δεσμεύουν το εν λόγω ίδρυμα ή τον κεντρικό αντισυμβαλλόμενο διασφαλίζουν ότι σε περίπτωση αθέτησης υποχρέωσης ή αφερεγγυότητας του εκκαθαριστικού μέλους, η μεταφορά των θέσεων του ιδρύματος που σχετίζονται με τις εν λόγω συμβάσεις και συναλλαγές και των αντίστοιχων εξασφαλίσεων σε άλλο εκκαθαριστικό μέλος γίνεται εντός της σχετικής περιόδου κινδύνου που καλύπτεται από το περιθώριο ασφάλισης.
5. Όταν ένα ίδρυμα που ενεργεί ως εκκαθαριστικό μέλος συνάπτει συμβατική σχέση με πελάτη άλλου εκκαθαριστικού μέλους για να διασφαλίσει στον πελάτη αυτό τη δυνατότητα μεταφοράς των στοιχείων περιουσίας και των θέσεων που αναφέρονται στην παράγραφο 4 στοιχείο β), το εν λόγω ίδρυμα μπορεί να εφαρμόζει μηδενική αξία ανοίγματος στην ενδεχόμενη υποχρέωση που δημιουργείται λόγω της ανωτέρω συμβατικής σχέσης.
Άρθρο 304
Αντιμετώπιση ανοιγμάτων εκκαθαριστικών μελών έναντι πελατών
1. Όταν ένα ίδρυμα ενεργεί ως εκκαθαριστικό μέλος και, υπό αυτή την ιδιότητα, ενεργεί ως χρηματοοικονομικός διαμεσολαβητής μεταξύ πελάτη και κεντρικού αντισυμβαλλομένου, υπολογίζει τις απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων για τις σχετιζόμενες με τον κεντρικό αντισυμβαλλόμενο συναλλαγές του με τον πελάτη σύμφωνα με τα τμήματα 1 έως 8 του παρόντος κεφαλαίου και το τρίτο μέρος τίτλος IV, κατά περίπτωση.
2. Όταν ένα ίδρυμα που ενεργεί ως εκκαθαριστικό μέλος συνάπτει συμβατική σχέση με πελάτη άλλου εκκαθαριστικού μέλους η οποία διευκολύνει, σύμφωνα με το άρθρο 48 παράγραφοι 5 και 6 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 648/2012, τη μεταφορά θέσεων και εξασφαλίσεων που αναφέρονται στο άρθρο 305 παράγραφος 2 στοιχείο β) του παρόντος κανονισμού για τον πελάτη αυτό και η εν λόγω συμβατική συμφωνία δημιουργεί ενδεχόμενη υποχρέωση για το ίδρυμα αυτό, το εν λόγω ίδρυμα μπορεί να εφαρμόζει μηδενική αξία ανοίγματος στην εν λόγω ενδεχόμενη υποχρέωση.
3. Ένα ίδρυμα που ενεργεί ως εκκαθαριστικό μέλος μπορεί να εφαρμόζει συντομότερη περίοδο κινδύνου που καλύπτεται από το περιθώριο ασφάλισης κατά τον υπολογισμό των απαιτήσεων ιδίων κεφαλαίων για τα ανοίγματά του έναντι πελάτη σύμφωνα με τη μέθοδο του εσωτερικού υποδείγματος. Η περίοδος κινδύνου που καλύπτεται από το περιθώριο ασφάλισης και χρησιμοποιείται από το ίδρυμα δεν είναι λιγότερη από 5 ημέρες.
4. Κατά τον υπολογισμό των απαιτήσεων ιδίων κεφαλαίων για τα ανοίγματά του έναντι πελάτη σύμφωνα με τη μέθοδο αποτίμησης με τιμές αγοράς, την τυποποιημένη μέθοδο ή την μέθοδο του αρχικού ανοίγματος, ένα ίδρυμα που ενεργεί ως εκκαθαριστικό μέλος μπορεί να πολλαπλασιάζει το άνοιγμά του σε περίπτωση αθέτησης με μία βαθμωτή τιμή. Οι βαθμωτές τιμές που μπορούν να εφαρμόζουν τα ιδρύματα είναι οι ακόλουθες:
α)
0,71 για περίοδο κινδύνου περιθωρίου ασφάλισης πέντε ημερών,
β)
0,77 για περίοδο κινδύνου περιθωρίου ασφάλισης έξι ημερών,
γ)
0,84 για περίοδο κινδύνου περιθωρίου ασφάλισης επτά ημερών,
δ)
0,89 για περίοδο κινδύνου περιθωρίου ασφάλισης οκτώ ημερών,
ε)
0,95 για περίοδο κινδύνου περιθωρίου ασφάλισης εννέα ημερών,
στ)
1 για περίοδο κινδύνου περιθωρίου ασφάλισης δέκα ημερών και άνω.
5. Η ΕΑΤ αναπτύσσει σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων για τον καθορισμό των περιόδων κινδύνου περιθωρίου ασφάλισης που μπορούν να χρησιμοποιούν τα ιδρύματα για τους σκοπούς των παραγράφων 3 και 4.
Κατά την ανάπτυξη των εν λόγω ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων, η ΕΑΤ εφαρμόζει τις ακόλουθες αρχές:
α)
ορίζει την περίοδο κινδύνου περιθωρίου ασφάλισης για καθένα από τα είδη των συμβάσεων και των συναλλαγών που απαριθμούνται στο άρθρο 301 παράγραφος 1,
β)
οι περίοδοι κινδύνου περιθωρίου ασφάλισης που ορίζονται σύμφωνα με το σημείο α) αντικατοπτρίζουν την περίοδο εκκαθάρισης των συμβάσεων και των συναλλαγών που αναφέρονται στο εν λόγω σημείο.
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω ρυθμιστικά τεχνικά πρότυπα στην Επιτροπή το αργότερο έως τις 30 Ιουνίου 2014.
Ανατίθεται στην Επιτροπή η εξουσία να εγκρίνει τα ρυθμιστικά τεχνικά πρότυπα που προβλέπονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με τα άρθρα 10 έως 14 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
Άρθρο 305
Αντιμετώπιση των ανοιγμάτων πελατών
1. Όταν ένα ίδρυμα είναι πελάτης, υπολογίζει τις απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων για τις σχετιζόμενες με τον κεντρικό συμβαλλόμενο συναλλαγές του με το εκκαθαριστικό μέλος του σύμφωνα με τα τμήματα 1 έως 8 του παρόντος κεφαλαίου και το τρίτο μέρος τίτλος VI, κατά περίπτωση.
2. Με την επιφύλαξη της προσέγγισης που καθορίζεται στην παράγραφο 1, όταν ένα ίδρυμα είναι πελάτης, μπορεί να υπολογίζει τις απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων για τα ανοίγματα διαπραγμάτευσης που αφορούν τις σχετιζόμενες με τον κεντρικό αντισυμβαλλόμενο συναλλαγές του με το εκκαθαριστικό μέλος του σύμφωνα με το άρθρο 306, εφόσον πληρούνται σωρευτικά οι κατωτέρω προϋποθέσεις:
α)
οι θέσεις και τα στοιχεία περιουσίας του εν λόγω ιδρύματος που σχετίζονται με τις εν λόγω συναλλαγές διακρίνονται και διαχωρίζονται, σε επίπεδο τόσο εκκαθαριστικού μέλους όσο και κεντρικού αντισυμβαλλομένου, από τις θέσεις και τα στοιχεία περιουσίας τόσο του εκκαθαριστικού μέλους όσο και των υπολοίπων πελατών του εν λόγω εκκαθαριστικού μέλους και ως αποτέλεσμα αυτής της διάκρισης και αυτού του διαχωρισμού, οι σχετικές θέσεις και τα στοιχεία περιουσίας είναι απομακρυσμένα από τον κίνδυνο πτώχευσης σε περίπτωση αθέτησης υποχρέωσης ή αφερεγγυότητας του εκκαθαριστικού μέλους ή ενός ή περισσοτέρων από τους υπόλοιπους πελάτες του εκκαθαριστικού μέλους,
β)
η σχετική νομοθεσία, οι κανονισμοί, οι κανόνες και οι συμβατικές ρυθμίσεις που εφαρμόζονται ή δεσμεύουν το εν λόγω ίδρυμα ή τον κεντρικό αντισυμβαλλόμενο διευκολύνουν τη μεταφορά των θέσεων του πελάτη που σχετίζονται με τις εν λόγω συμβάσεις και συναλλαγές και των αντίστοιχων εξασφαλίσεων σε άλλο εκκαθαριστικό μέλος εντός της εφαρμοστέας περιόδου κινδύνου που καλύπτεται από το περιθώριο ασφάλισης σε περίπτωση αθέτησης ή αφερεγγυότητας του αρχικού εκκαθαριστικού μέλους. Στην περίπτωση αυτή, οι θέσεις του πελάτη και οι εξασφαλίσεις μεταφέρονται βάσει της τιμής αγοράς, εκτός εάν ο πελάτης ζητήσει το κλείσιμο της ανοιχτής θέσης στην τιμή αγοράς,
γ)
το ίδρυμα έχει στη διάθεσή του ανεξάρτητη, γραπτή και αιτιολογημένη νομική γνωμοδότηση από την οποία προκύπτει ότι, σε περίπτωση προσφυγής, τα αρμόδια δικαστήρια και οι διοικητικές αρχές θα αποφαίνονταν ότι ο πελάτης δεν θα υφίστατο ζημία λόγω της αφερεγγυότητας του εκκαθαριστικού μέλους του ή οποιωνδήποτε πελατών αυτού βάσει του δικαίου του κράτους του ιδρύματος, του εκκαθαριστικού μέλος και του κεντρικού αντισυμβαλλομένου, του δικαίου που διέπει τις συναλλαγές και τις συμβάσεις τις οποίες εκκαθαρίζει το ίδρυμα μέσω του κεντρικού αντισυμβαλλομένου, του δικαίου που διέπει τις εξασφαλίσεις και του δικαίου που διέπει κάθε σύμβαση ή συμφωνία που είναι αναγκαία για την πλήρωση της προϋπόθεσης που αναφέρεται στο σημείο β),
δ)
ο κεντρικός αντισυμβαλλόμενος είναι αναγνωρισμένος κεντρικός αντισυμβαλλόμενος.
3. Με την επιφύλαξη των προϋποθέσεων που ορίζονται στην παράγραφο 2, όταν ένα ίδρυμα που είναι πελάτης δεν προστατεύεται από ζημίες σε περίπτωση ταυτόχρονης αθέτησης του εκκαθαριστικού μέλους και άλλου πελάτη του εκκαθαριστικού μέλους, αλλά πληρούνται όλες οι λοιπές προϋποθέσεις της παραγράφου 2, ο πελάτης μπορεί να υπολογίζει τις απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων για τα ανοίγματα διαπραγμάτευσης που αφορούν τις σχετιζόμενες με κεντρικό αντισυμβαλλόμενο συναλλαγές του με το εκκαθαριστικό μέλος του σύμφωνα με το άρθρο 306, υπό την προϋπόθεση ότι αντικαθιστά τον συντελεστή στάθμισης κινδύνου 2 % που αναφέρεται στην παράγραφο 1 στοιχείο α) του εν λόγω άρθρου με συντελεστή στάθμισης κινδύνου 4 %.
4. Όταν ένα ίδρυμα που είναι πελάτης κάνει χρήση των υπηρεσιών κεντρικού αντισυμβαλλομένου μέσω ρυθμίσεων έμμεσης εκκαθάρισης, σύμφωνα με το άρθρο 4 παράγραφος 3 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 648/2012, το ίδρυμα αυτό μπορεί να εφαρμόζει την αντιμετώπιση που καθορίζεται στο άρθρο 2 ή 3 μόνο όταν πληρούνται οι προϋποθέσεις που ορίζονται σε κάθε παράγραφο, σε κάθε επίπεδο της αλυσίδας των διαμεσολαβούντων.
Άρθρο 306
Απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων για ανοίγματα συναλλαγών
1. Κάθε ίδρυμα εφαρμόζει την ακόλουθη αντιμετώπιση στα ανοίγματα συναλλαγών με κεντρικούς αντισυμβαλλομένους:
α)
εφαρμόζει συντελεστή στάθμισης κινδύνου 2 % στις αξίες ανοίγματος όλων των ανοιγμάτων συναλλαγών με αναγνωρισμένους κεντρικούς αντισυμβαλλομένους,
β)
εφαρμόζει σε όλα τα ανοίγματα συναλλαγών με μη αναγνωρισμένους κεντρικούς αντισυμβαλλομένους τον συντελεστή στάθμισης κινδύνου που χρησιμοποιείται για την τυποποιημένη μέθοδο υπολογισμού του πιστωτικού κινδύνου, όπως ορίζεται στο άρθρο 107 παράγραφος 2 στοιχείο β),
γ)
όταν ένα ίδρυμα ενεργεί ως χρηματοοικονομικός διαμεσολαβητής μεταξύ πελάτη και κεντρικού αντισυμβαλλομένου και οι όροι της σχετιζόμενης με τον κεντρικό αντισυμβαλλόμενο συναλλαγής ορίζουν ότι το ίδρυμα δεν υποχρεούται να αποζημιώσει τον πελάτη για ζημίες που υφίσταται λόγω μεταβολής της αξίας της συναλλαγής σε περίπτωση αθέτησης υποχρέωσης του κεντρικού αντισυμβαλλομένου. Η αξία ανοίγματος της συναλλαγής με τον κεντρικό αντισυμβαλλόμενο που αντιστοιχεί στη συγκεκριμένη σχετιζόμενη με τον κεντρικό αντισυμβαλλόμενο συναλλαγή είναι ίση με μηδέν.
2. Κατά παρέκκλιση από την παράγραφο 1, εάν τα στοιχεία περιουσίας που παρέχονται ως εξασφάλιση σε κεντρικό αντισυμβαλλόμενο ή σε εκκαθαριστικό μέλος είναι απομακρυσμένα από τον κίνδυνο πτώχευσης σε περίπτωση που ο κεντρικός αντισυμβαλλόμενος, το εκκαθαριστικό μέλος ή ένας ή περισσότεροι από τους άλλους πελάτες του εκκαθαριστικού μέλους καταστούν αφερέγγυοι, το εν λόγω ίδρυμα μπορεί να εφαρμόσει μηδενική αξία ανοίγματος στα ανοίγματα πιστωτικού κινδύνου αντισυμβαλλομένου για τα σχετικά στοιχεία περιουσίας.
3. Ένα ίδρυμα υπολογίζει τις αξίες ανοίγματος των ανοιγμάτων συναλλαγών με κεντρικό αντισυμβαλλόμενο σύμφωνα με τα τμήματα 1 έως 8 του παρόντος κεφαλαίου, κατά περίπτωση.
4. Ένα ίδρυμα υπολογίζει τα σταθμισμένα ως προς τον κίνδυνο ποσά των ανοιγμάτων συναλλαγών με κεντρικό αντισυμβαλλόμενο για τους σκοπούς του άρθρου 92 παράγραφος 3, ως το άθροισμα των αξιών ανοίγματος των ανοιγμάτων συναλλαγών του με κεντρικούς αντισυμβαλλόμενους, υπολογισμένων σύμφωνα με τις παραγράφους 2 και 3 του παρόντος άρθρου και πολλαπλασιασμένων με το συντελεστή στάθμισης κινδύνου που προσδιορίζεται σύμφωνα με την παράγραφο 1 του παρόντος άρθρου.
Άρθρο 307
Απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων για προκαταβεβλημένες συνεισφορές στο κεφάλαιο εκκαθάρισης κεντρικού αντισυμβαλλομένου
Ένα ίδρυμα που ενεργεί ως εκκαθαριστικό μέλος εφαρμόζει την ακόλουθη αντιμετώπιση στα ανοίγματά του που προκύπτουν από τις συνεισφορές του στο κεφάλαιο εκκαθάρισης ενός κεντρικού αντισυμβαλλομένου
α)
υπολογίζει την απαίτηση ιδίων κεφαλαίων για τις προκαταβεβλημένες συνεισφορές στο κεφάλαιο εκκαθάρισης αναγνωρισμένου κεντρικού αντισυμβαλλομένου σύμφωνα με τη μέθοδο που ορίζεται στο άρθρο 308,
β)
υπολογίζει την απαίτηση ιδίων κεφαλαίων για τις προκαταβεβλημένες συνεισφορές στο κεφάλαιο εκκαθάρισης μη αναγνωρισμένου κεντρικού αντισυμβαλλομένου σύμφωνα με τη μέθοδο που ορίζεται στο άρθρο 309.
Άρθρο 308
Απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων για προκαταβεβλημένες συνεισφορές στο κεφάλαιο εκκαθάρισης αναγνωρισμένου κεντρικού αντισυμβαλλομένου
1. Η αξία του ανοίγματος για προκαταβεβλημένη συνεισφορά ιδρύματος στο κεφάλαιο εκκαθάρισης αναγνωρισμένου κεντρικού αντισυμβαλλομένου (DFi) είναι το ποσό που έχει καταβάλει ή η αγοραία αξία των στοιχείων περιουσίας που έχει παράσχει το ίδρυμα, απομειωμένη κατά οποιοδήποτε ποσό της συνεισφοράς αυτής έχει ήδη χρησιμοποιηθεί από τον αναγνωρισμένο κεντρικό αντισυμβαλλόμενο για να απορροφήσει ζημιές που έχει ήδη υποστεί λόγω αθέτησης υποχρέωσης ενός ή περισσοτέρων εκ των εκκαθαριστικών μελών του.
2. Το ίδρυμα υπολογίζει την απαίτηση ιδίων κεφαλαίων (Ki) για την κάλυψη του ανοίγματος που προκύπτει από την προκαταβεβλημένη συνεισφορά του (DFi) ως εξής:
όπου:
β
=
ο συντελεστής συγκέντρωσης ο οποίος γνωστοποιείται στο ίδρυμα από τον κεντρικό αντισυμβαλλόμενο.
N
=
ο αριθμός των εκκαθαριστικών μελών ο οποίος γνωστοποιείται στο ίδρυμα από τον κεντρικό αντισυμβαλλόμενο.
DFCM
=
το άθροισμα των προκαταβεβλημένων συνεισφορών όλων των εκκαθαριστικών μελών του κεντρικού αντισυμβαλλομένου το οποίο γνωστοποιείται στο ίδρυμα από τον κεντρικό αντισυμβαλλόμενο.
KCM
=
το άθροισμα των απαιτήσεων ιδίων κεφαλαίων όλων των εκκαθαριστικών μελών του κεντρικού αντισυμβαλλομένου που υπολογίζεται σύμφωνα με τον εφαρμοστέο τύπο που ορίζεται στην παράγραφο 3 .
3. Το ίδρυμα υπολογίζει το KCM ως εξής:
α)
εάν KCCP ≤ DFCCP το ίδρυμα χρησιμοποιεί τον ακόλουθο τύπο:
,
β)
εάν DFCCP KCCP ≤DF* το ίδρυμα χρησιμοποιεί τον ακόλουθο τύπο:
,
γ)
εάν DF* KCCP το ίδρυμα χρησιμοποιεί τον ακόλουθο τύπο:
όπου:
DFCCP
=
οι προκαταβεβλημένοι χρηματοοικονομικοί πόροι του κεντρικού αντισυμβαλλομένου οι οποίοι γνωστοποιούνται στο ίδρυμα από τον κεντρικό αντισυμβαλλόμενο,
KCCP
=
το υποθετικό κεφάλαιο του κεντρικού αντισυμβαλλομένου το οποίο γνωστοποιείται στο ίδρυμα από τον κεντρικό αντισυμβαλλόμενο,
DF*
=
,
=
=
η μέση προκαταβεβλημένη συνεισφορά , η οποία γνωστοποιείται στο ίδρυμα από τον κεντρικό αντισυμβαλλόμενο,
c1
=
συντελεστής κεφαλαίου που ισούται με
c2
=
συντελεστής κεφαλαίου που ισούται με 100 %,
μ
=
1,2.
4. Το ίδρυμα υπολογίζει τα σταθμισμένα ως προς τον κίνδυνο ποσά ανοιγμάτων που προκύπτουν από την προκαταβεβλημένη συνεισφορά του ιδρύματος για τους σκοπούς του άρθρου 92 παράγραφος 3 πολλαπλασιάζοντας επί 12,5 την απαίτηση ιδίων κεφαλαίων (Ki) όπως προσδιορίζεται σύμφωνα με την παράγραφο 2.
5. Εάν το KCCP ισούται με μηδέν, τα ιδρύματα χρησιμοποιούν ως τιμή για το c1 το 0,16 %, για τον σκοπό υπολογισμού που προβλέπεται στην παράγραφο 3.
Άρθρο 309
Απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων για προκαταβεβλημένες συνεισφορές σε κεφάλαιο εκκαθάρισης μη αναγνωρισμένου κεντρικού αντισυμβαλλομένου και για προκαταβεβλημένες συνεισφορές σε μη αναγνωρισμένο κεντρικό αντισυμβαλλόμενο
1. Το ίδρυμα εφαρμόζει τον ακόλουθο τύπο για τον υπολογισμό της απαίτησης ιδίων κεφαλαίων (Ki) για ανοίγματα που προκύπτουν από τις προκαταβεβλημένες συνεισφορές του στο κεφάλαιο εκκαθάρισης μη αναγνωρισμένου κεντρικού αντισυμβαλλομένου (DFi) και από τις μη καταβεβλημένες εισφορές του (UC i) σε τέτοιου είδους κεντρικό αντισυμβαλλόμενο:
όπου c 2 και μ ορίζονται όπως στο άρθρο 308 παράγραφος 3.
2. Για τους σκοπούς της παραγράφου 1, ως μη προκαταβεβλημένες συνεισφορές νοούνται συνεισφορές που ένα ίδρυμα το οποίο ενεργεί ως εκκαθαριστικό μέλος έχει δεσμευτεί συμβατικώς να παράσχει σε κεντρικό αντισυμβαλλόμενο αφότου αυτός έχει εξαντλήσει το κεφάλαιο εκκαθάρισής του για την κάλυψη ζημιών που υφίσταται λόγω αθέτησης ενός ή περισσοτέρων εκκαθαριστικών μελών του.
3. Το ίδρυμα υπολογίζει τα σταθμισμένα ως προς τον κίνδυνο ποσά ανοιγμάτων που προκύπτουν από την προκαταβεβλημένη συνεισφορά του ιδρύματος για τους σκοπούς του άρθρου 92 παράγραφος 3 πολλαπλασιάζοντας την απαίτηση ιδίων κεφαλαίων (Ki) όπως προσδιορίζεται σύμφωνα με την παράγραφο 1 επί 12,5.
Άρθρο 310
Εναλλακτικός υπολογισμός της απαίτησης ιδίων κεφαλαίων για ανοίγματα έναντι αναγνωρισμένου κεντρικού αντισυμβαλλομένου
Το ίδρυμα εφαρμόζει τον ακόλουθο τύπο για τον υπολογισμό της απαίτησης ιδίων κεφαλαίων (Ki) για τα ανοίγματα που προκύπτουν από τα ανοίγματα συναλλαγών του και τα ανοίγματα συναλλαγών του πελάτη του (TEi) καθώς και από τις προκαταβεβλημένες συνεισφορές (DFi) στο κεφάλαιο εκκαθάρισης αναγνωρισμένου κεντρικού αντισυμβαλλομένου:
Άρθρο 311
Απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων για ανοίγματα έναντι κεντρικών αντισυμβαλλομένων που παύουν να πληρούν ορισμένες προϋποθέσεις
1. Το ίδρυμα εφαρμόζει την αντιμετώπιση που καθορίζεται στο παρόν άρθρο σε περίπτωση που πληρούται μία ή αμφότερες από τις κάτωθι προϋποθέσεις:
α)
έχει λάβει από τον κεντρικό αντισυμβαλλόμενο τη γνωστοποίηση που απαιτείται δυνάμει του άρθρου 50β στοιχείο ι) σημείο ii) του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 648/2012 με την οποία ενημερώνεται ότι ο κεντρικός αντισυμβαλλόμενος έχει παύσει να υπολογίζει το KCCP,
β)
λαμβάνει γνώση, κατόπιν δημόσιας ανακοίνωσης ή γνωστοποίησης από την αρμόδια αρχή του κεντρικού αντισυμβαλλομένου που χρησιμοποιεί το ίδρυμα ή από τον ίδιο τον κεντρικό αντισυμβαλλόμενο, ότι ο κεντρικός αντισυμβαλλόμενος δεν πληροί πλέον τις προϋποθέσεις αδειοδότησης ή αναγνώρισης, κατά περίπτωση.
2. Όταν πληρούται μόνο η προϋπόθεση της παραγράφου 1 στοιχείο α), η αρμόδια αρχή του ιδρύματος επιβεβαιώνει τους λόγους για τους οποίους ο κεντρικός αντισυμβαλλόμενος έπαυσε να υπολογίζει το K
CCP .
Όταν η αρμόδια αρχή θεωρεί ότι οι λόγοι που αναφέρονται στο πρώτο εδάφιο είναι - σε ισχύ, δύναται να επιτρέπει στα ιδρύματα στο κράτος μέλος όπου έχει την έδρα της η αρμόδια αρχή αυτή να εφαρμόζουν τον καθοριζόμενο στο άρθρο 310 χειρισμό στα ανοίγματα συναλλαγών και στις συνεισφορές τους στο κεφάλαιο εκκαθάρισης του συγκεκριμένου κεντρικού αντισυμβαλλομένου. Όταν η αρμόδια αρχή δίνει την έγκριση αυτή, αιτιολογεί την απόφασή της.
Όταν η αρμόδια αρχή θεωρεί ότι οι λόγοι που αναφέρονται στο πρώτο εδάφιο δεν είναι σε ισχύ, όλα τα ιδρύματα στο κράτος μέλος όπου βρίσκεται η έδρα της αρμόδιας αυτής αρχής, ανεξαρτήτως του χειρισμού που έχουν επιλέξει σύμφωνα με το άρθρο 301 παράγραφος 2, εφαρμόζουν τον χειρισμό που καθορίζεται στην παράγραφο 3 στοιχεία α) έως δ) του παρόντος άρθρου.
3. Εφόσον πληρούται η προϋπόθεση της παραγράφου 1 στοιχείο β), ανεξαρτήτως του αν πληρούται ή όχι η προϋπόθεση του στοιχείου α) της ιδίας παραγράφου, ένα ίδρυμα, εντός τριών μηνών από τη στιγμή που προκύπτει η κατάσταση που περιγράφεται στο στοιχείο β) της εν λόγω παραγράφου ή νωρίτερα εάν απαιτηθεί από την αρμόδια αρχή του ιδρύματος, πράττει τα ακόλουθα σε σχέση με τα ανοίγματά του έναντι του εν λόγω κεντρικού αντισυμβαλλομένου:
α)
παύει να εφαρμόζει τον χειρισμό που έχει επιλέξει δυνάμει του άρθρου 301 παράγραφος 2,
β)
εφαρμόζει στα ανοίγματα συναλλαγών έναντι του εν λόγω κεντρικού αντισυμβαλλομένου τον χειρισμό που καθορίζεται στο άρθρο 306 παράγραφος 1 σημείο β),
γ)
εφαρμόζει τον χειρισμό που καθορίζεται στο άρθρο 309 στις προκαταβεβλημένες συνεισφορές του στο κεφάλαιο εκκαθάρισης του εν λόγω κεντρικού αντισυμβαλλομένου και στις μη καταβεβλημένες συνεισφορές του στον εν λόγω κεντρικό αντισυμβαλλόμενο,
δ)
αντιμετωπίζει τα ανοίγματα έναντι του εν λόγω κεντρικού αντισυμβαλλομένου πλην των αναφερόμενων στα σημεία β) και γ) ως ανοίγματα έναντι επιχείρησης σύμφωνα με την τυποποιημένη μέθοδο για τον πιστωτικό κίνδυνο, όπως ορίζεται στο κεφάλαιο 2.
ΤΙΤΛΟΣ ΙΙΙ
ΑΠΑΙΤΗΣΕΙΣ ΙΔΗΩΝ ΚΕΦΑΛΑΗΩΝ ΓΙΑ ΛΕΙΤΟΥΡΓΙΚΟ ΚΙΝΔΥΝΟ
ΚΕΦΑΛΑΙΟ 1
Γενικές αρχές που διέπουν τη χρήση διαφορετικών μεθόδων
Άρθρο 312
Χορήγηση άδειας και ενημέρωση
1. Προκειμένου να πληρούν τις προϋποθέσεις για χρήση της τυποποιημένης προσέγγισης, τα ιδρύματα πρέπει να πληρούν τα κριτήρια που ορίζονται στο άρθρο 320, καθώς και να ικανοποιούν τα γενικά πρότυπα διαχείρισης κινδύνου που προβλέπονται στα άρθρα 74 και 85 της οδηγίας 2013/36/ΕΕ. Τα ιδρύματα ενημερώνουν τις αρμόδιες αρχές πριν χρησιμοποιήσουν την τυποποιημένη προσέγγιση.
Οι αρμόδιες αρχές επιτρέπουν στα ιδρύματα να χρησιμοποιούν εναλλακτικό σχετικό δείκτη για τους επιχειρηματικούς τομείς της λιανικής τραπεζικής και της εμπορικής τραπεζικής εφόσον πληρούνται οι προϋποθέσεις του άρθρου 319 παράγραφος 2 και του άρθρου 320.
2. Οι αρμόδιες αρχές επιτρέπουν στα ιδρύματα να χρησιμοποιούν εξελιγμένες προσεγγίσεις μέτρησης βάσει των εσωτερικών συστημάτων μέτρησης λειτουργικού κινδύνου τους, εφόσον πληρούνται όλα τα ποιοτικά και ποσοτικά πρότυπα των άρθρων 321 και 322 αντίστοιχα, και εφόσον τα ιδρύματα πληρούν τα γενικά πρότυπα διαχείρισης κινδύνου που προβλέπονται στα άρθρα 74 και 85 της οδηγίας 2013/36/ΕΕ και στο τμήμα ΙΙ κεφάλαιο 3 τίτλο VII τμ της εν λόγω οδηγίας.
Επιπλέον, τα ιδρύματα υποβάλλουν αίτηση στις αρμόδιες αρχές εάν επιθυμούν να πραγματοποιήσουν ουσιώδεις επεκτάσεις και μεταβολές των εν λόγω εξελιγμένων μεθόδων μέτρησης. Οι αρμόδιες αρχές χορηγούν την άδεια μόνο εάν τα ιδρύματα εξακολουθήσουν να ικανοποιούν τα πρότυπα που προβλέπονται στο πρώτο εδάφιο μετά τις εν λόγω ουσιώδεις επεκτάσεις και μεταβολές.
3. Τα ιδρύματα κοινοποιούν στις αρμόδιες αρχές όλες τις μεταβολές των υποδειγμάτων εξελιγμένων μεθόδων μέτρησης που χρησιμοποιούν.
4. Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων προκειμένου να διευκρινίσει τα εξής:
α)
τη μεθοδολογία αξιολόγησης βάσει της οποίας οι αρμόδιες αρχές επιτρέπουν στα ιδρύματα να χρησιμοποιούν εξελιγμένες προσεγγίσεις μέτρησης,
β)
τους όρους για την αξιολόγηση του ουσιώδους χαρακτήρα των επεκτάσεων και των μεταβολών των εξελιγμένων προσεγγίσεων μέτρησης,
γ)
τις λεπτομέρειες της κοινοποίησης που απαιτείται βάσει της παραγράφου 3.
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή το αργότερο έως τις 31 Δεκεμβρίου 2014.
Ανατίθεται στην Επιτροπή η εξουσία να εγκρίνει τα ρυθμιστικά τεχνικά πρότυπα που προβλέπονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με τα άρθρα 10 έως 14 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
Άρθρο 313
Επιστροφή στη χρήση λιγότερο εξελιγμένων μεθόδων
1. Τα ιδρύματα που χρησιμοποιούν την τυποποιημένη προσέγγιση δεν επανέρχονται στη χρήση της προσέγγισης του βασικού δείκτη παρά μόνο εφόσον πληρούνται οι προϋποθέσεις της παραγράφου 3.
2. Τα ιδρύματα που χρησιμοποιούν εξελιγμένες προσεγγίσεις μέτρησης δεν επανέρχονται στη χρήση της τυποποιημένης προσέγγισης ή της προσέγγισης του βασικού δείκτη παρά μόνο εφόσον πληρούνται οι προϋποθέσεις της παραγράφου 3.
3. Ένα ίδρυμα μπορεί να επανέλθει στη χρήση μιας λιγότερο εξελιγμένης προσέγγισης για τον λειτουργικό κίνδυνο μόνο εφόσον πληρούνται αμφότερες οι ακόλουθες προϋποθέσεις:
α)
το ίδρυμα έχει αποδείξει επαρκώς στις αρμόδιες αρχές ότι η χρήση μιας λιγότερο εξελιγμένης προσέγγισης δεν προτείνεται για τη μείωση των κεφαλαιακών απαιτήσεων που σχετίζονται με το λειτουργικό κίνδυνο του ιδρύματος, ότι είναι απαραίτητη βάσει της φύσης και της πολυπλοκότητας του ιδρύματος και δεν θα είχε ουσιώδη αρνητικό αντίκτυπο στη φερεγγυότητα του ιδρύματος ή την ικανότητά του για αποτελεσματική διαχείριση του λειτουργικού κινδύνου,
β)
το ίδρυμα έχει λάβει την προηγούμενη άδεια της αρμόδιας αρχής.
Άρθρο 314
Συνδυασμένη χρήση διαφορετικών προσεγγίσεων
1. Τα ιδρύματα μπορούν να χρησιμοποιούν έναν συνδυασμό προσεγγίσεων εφόσον λάβουν την άδεια των αρμόδιων αρχών. Οι αρμόδιες αρχές χορηγούν την εν λόγω άδεια εφόσον πληρούνται οι απαιτήσεις που προβλέπονται στις παραγράφους 2 έως 4, ανάλογα με την περίπτωση.
2. Το ίδρυμα μπορεί να χρησιμοποιεί εξελιγμένη μέθοδο προσέγγισης σε συνδυασμό είτε με τη προσέγγιση του βασικού δείκτη είτε με την τυποποιημένη προσέγγιση, εάν συντρέχουν οι ακόλουθες προϋποθέσεις:
α)
ο συνδυασμός των προσεγγίσεων που χρησιμοποιεί το ίδρυμα αποτυπώνει όλους τους λειτουργικούς του κινδύνους και οι αρμόδιες αρχές έχουν πεισθεί για την καταλληλότητα της μεθοδολογίας που εφαρμόζεται για την κάλυψη των διαφόρων δραστηριοτήτων, γεωγραφικών τόπων, νομικών διαρθρώσεων ή άλλων υποδιαιρέσεων που προσδιορίζονται σε εσωτερικό επίπεδο,
β)
τα κριτήρια που προβλέπονται στο άρθρο 320 και τα πρότυπα των άρθρων 321 και 322 πληρούνται για το μέρος των δραστηριοτήτων που καλύπτεται από την τυποποιημένη προσέγγιση και την εξελιγμένη προσέγγιση μέτρησης, αντίστοιχα.
3. Για τα ιδρύματα που επιθυμούν να χρησιμοποιήσουν εξελιγμένη μέθοδο μέτρησης σε συνδυασμό είτε με τη μέθοδο του βασικού δείκτη είτε με την τυποποιημένη μέθοδο, οι αρμόδιες αρχές επιβάλλουν τις ακόλουθες πρόσθετες προϋποθέσεις για τη χορήγηση άδειας:
α)
κατά την ημερομηνία εφαρμογής της εξελιγμένης προσέγγισης μέτρησης, η προσέγγιση αυτή αποτυπώνει ένα ουσιαστικό μέρος των λειτουργικών κινδύνων του ιδρύματος,
β)
το ίδρυμα αναλαμβάνει να εφαρμόζει την εξελιγμένη μέθοδο μέτρησης σε σημαντικό τμήμα των δραστηριοτήτων του, με χρονοδιάγραμμα που έχει υποβληθεί στις αρμόδιες αρχές και έχει λάβει την έγκρισή τους.
4. Ένα ίδρυμα μπορεί να ζητήσει την άδεια της αρμόδιας αρχής για να χρησιμοποιήσει έναν συνδυασμό της προσέγγισης του βασικού δείκτη και της τυποποιημένης προσέγγισης μόνο σε εξαιρετικές περιπτώσεις, όπως η πρόσφατη απόκτηση νέων δραστηριοτήτων που ενδέχεται να απαιτήσει μια μεταβατική περίοδο για τη εφαρμογή της τυποποιημένης προσέγγισης.
Μια αρμόδια αρχή χορηγεί την εν λόγω άδεια μόνο εάν το ίδρυμα έχει δεσμευτεί να εφαρμόζει την τυποποιημένη μέθοδο, με χρονοδιάγραμμα που έχει υποβληθεί στις αρμόδιες αρχές και έχει λάβει την έγκρισή τους.
5. Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων προκειμένου να διευκρινίσει τα εξής:
α)
τους όρους που χρησιμοποιούν οι αρμόδιες αρχές κατά την αξιολόγηση της μεθοδολογίας που αναφέρεται στην παράγραφο 2 στοιχείο α),
β)
τους όρους που χρησιμοποιούν οι αρμόδιες αρχές κατά τη διαδικασία απόφασης επιβολής των πρόσθετων προϋποθέσεων της παραγράφου 3.
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω ρυθμιστικά τεχνικά πρότυπα στην Επιτροπή το αργότερο έως τις 31 Δεκεμβρίου 2016.
Ανατίθεται στην Επιτροπή η εξουσία να εγκρίνει τα ρυθμιστικά τεχνικά πρότυπα που προβλέπονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με τα άρθρα 10 έως 14 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
ΚΕΦΑΛΑΙΟ 2
Προσέγγιση του βασικού δείκτη
Άρθρο 315
Απαίτηση ιδίων κεφαλαίων
1. Στη προσέγγιση του βασικού δείκτη, η απαίτηση ιδίων κεφαλαίων για λειτουργικό κίνδυνο ισούται με το 15 % του μέσου όρου τριετίας του σχετικού δείκτη που καθορίζεται στο άρθρο 316.
Τα ιδρύματα υπολογίζουν τον τριετή μέσο όρο του σχετικού δείκτη με βάση τις τελευταίες τρεις δωδεκάμηνες παρατηρήσεις στο τέλος του οικονομικού έτους. Εάν δεν υπάρχουν διαθέσιμα ελεγμένα στοιχεία, τα ιδρύματα μπορούν να χρησιμοποιούν εκτιμήσεις.
2. Εάν ένα ίδρυμα δεν έχει συμπληρώσει τρία έτη λειτουργίας, μπορεί να χρησιμοποιήσει προορατικές επιχειρηματικές εκτιμήσεις για τον υπολογισμό του κατάλληλου δείκτη, υπό την προϋπόθεση ότι θα αρχίσει να χρησιμοποιεί ιστορικά δεδομένα αμέσως μόλις καταστούν διαθέσιμα.
3. Εάν ένα ίδρυμα μπορεί να αποδείξει στην αρμόδια αρχή του ότι, λόγω συγχώνευσης, εξαγοράς ή εκχώρησης οντοτήτων ή δραστηριοτήτων, η χρήση του τριετούς μέσου όρου για τον υπολογισμό του σχετικού δείκτη θα οδηγούσε σε στρεβλή εκτίμηση όσον αφορά τις απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων για λειτουργικό κίνδυνο, η αρμόδια αρχή μπορεί να επιτρέψει στο ίδρυμα να τροποποιήσει τον υπολογισμό κατά τρόπο που να λαμβάνει υπόψη τέτοιου είδους γεγονότα και ενημερώνει δεόντως την ΕΑΤ. Υπό τις συνθήκες αυτές η αρμόδια αρχή μπορεί, με δική της πρωτοβουλία, να ζητήσει επίσης από ένα ίδρυμα να τροποποιήσει τον υπολογισμό.
4. Εάν για δεδομένη παρατήρηση ο σχετικός δείκτης είναι αρνητικός ή μηδενικός, τα ιδρύματα δεν λαμβάνουν υπόψη αυτή την τιμή στον υπολογισμό του τριετούς μέσου όρου. Τα ιδρύματα υπολογίζουν τον τριετή μέσο όρο ως το άθροισμα των θετικών αποτελεσμάτων διαιρούμενο με τον αριθμό των θετικών αποτελεσμάτων.
Άρθρο 316
Σχετικός δείκτης
1. Για τα ιδρύματα που εφαρμόζουν λογιστικά πρότυπα που θεσπίζονται από την οδηγία 86/635/ΕΟΚ, με βάση τους λογαριασμούς της κατάστασης αποτελεσμάτων χρήσης των ιδρυμάτων δυνάμει του άρθρου 27 της ανωτέρω οδηγίας, ο σχετικός δείκτης ισούται με το άθροισμα των στοιχείων που απαριθμούνται στον πίνακα 1 της παρούσας παραγράφου. Τα ιδρύματα περιλαμβάνουν κάθε στοιχείο στο άθροισμα με το πρόσημό του, θετικό ή αρνητικό.
Πίνακας 1
1
Τόκοι εισπρακτέοι και εξομοιούμενα έσοδα
2
Τόκοι πληρωτέοι και εξομοιούμενα έξοδα
3
Έσοδα από μετοχές και άλλους τίτλους μεταβλητής ή σταθερής απόδοσης
4
Προμήθειες/αμοιβές εισπρακτέες
5
Προμήθειες/αμοιβές πληρωτέες
6
Καθαρά κέρδη ή ζημίες από χρηματοοικονομικές πράξεις
7
Λοιπά έσοδα εκμεταλλεύσεως
Τα ιδρύματα προσαρμόζουν τα εν λόγω στοιχεία ώστε να αντικατοπτρίζουν τις ακόλουθες προϋποθέσεις:
α)
τα ιδρύματα υπολογίζουν τον σχετικό δείκτη πριν από την αφαίρεση των προβλέψεων και των λειτουργικών δαπανών. Τα ιδρύματα περιλαμβάνουν στις λειτουργικές δαπάνες τέλη εξωτερικής ανάθεσης υπηρεσιών σε επιχειρήσεις που δεν είναι μητρικές ή θυγατρικές του ιδρύματος ούτε θυγατρικές επιχείρησης της οποίας είναι θυγατρική και το ίδρυμα. Τα ιδρύματα μπορούν να χρησιμοποιούν δαπάνες για την εξωτερική ανάθεση υπηρεσιών για να μειώνουν τον κατάλληλο δείκτη, εάν οι δαπάνες καταβάλλονται σε επιχειρήσεις που υπόκεινται σε κανόνες υπό την έννοια του παρόντος κανονισμού,
β)
τα ιδρύματα δεν χρησιμοποιούν τα ακόλουθα στοιχεία στον υπολογισμό του κατάλληλου δείκτη:
i)
πραγματοποιηθέντα κέρδη/ζημίες από την πώληση στοιχείων που δεν ανήκουν στο χαρτοφυλάκιο συναλλαγών,
ii)
έκτακτα ή μη επαναλαμβανόμενα έσοδα,
iii)
έσοδα από ασφαλιστικές υπηρεσίες,
γ)
εάν οι αναπροσαρμογές αξίας στοιχείων του χαρτοφυλακίου συναλλαγών καταχωρίζονται στον λογαριασμό κερδών και ζημιών, τα ιδρύματα μπορούν να τις περιλαμβάνουν στον υπολογισμό. Εάν τα ιδρύματα εφαρμόζουν το άρθρο 36 παράγραφος 2 της οδηγίας 86/635/ΕΟΚ, περιλαμβάνουν στον υπολογισμό αναπροσαρμογές αξίας που καταχωρίζονται στον λογαριασμό κερδών και ζημιών.
2. Εάν τα ιδρύματα εφαρμόζουν λογιστικά πρότυπα διαφορετικά από εκείνα που ορίζει η οδηγία 86/635/ΕΟΚ, πρέπει να υπολογίζουν τον σχετικό δείκτη με βάση τα στοιχεία που αντικατοπτρίζουν όσο το δυνατόν πιο πιστά τον ορισμό που δίδεται στο παρόν άρθρο.
3. Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων για τον προσδιορισμό της μεθοδολογίας υπολογισμού του σχετικού δείκτη που αναφέρεται στην παράγραφο 2.
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή το αργότερο έως τις 31 Δεκεμβρίου 2017.
Ανατίθεται στην Επιτροπή η εξουσία να εγκρίνει τα ρυθμιστικά τεχνικά πρότυπα που προβλέπονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με τα άρθρα 10 έως 14 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
ΚΕΦΑΛΑΙΟ 3
Τυποποιημένη προσέγγιση
Άρθρο 317
Απαίτηση ιδίων κεφαλαίων
1. Βάσει της τυποποιημένης προσέγγισης, τα ιδρύματα κατανέμουν τις δραστηριότητές τους στους επιχειρηματικούς τομείς που προβλέπονται στον πίνακα 2 της παραγράφου 4 σύμφωνα με τις αρχές του άρθρου 318.
2. Τα ιδρύματα υπολογίζουν την απαίτηση ιδίων κεφαλαίων για λειτουργικό κίνδυνο ως τον μέσο όρο τριετίας του αθροίσματος των ετήσιων απαιτήσεων ιδίων κεφαλαίων σε όλους τους επιχειρηματικούς τομείς που αναφέρονται στον πίνακα 2 της παραγράφου 4. Η ετήσια απαίτηση ιδίων κεφαλαίων για κάθε επιχειρηματικό τομέα ισούται με το γινόμενο του αντίστοιχου συντελεστή βήτα που αναφέρεται στον εν λόγω πίνακα επί το τμήμα του σχετικού δείκτη που αντιστοιχίζεται στον αντίστοιχο επιχειρηματικό τομέα.
3. Σε κάθε δεδομένο έτος, τα ιδρύματα μπορούν να αντισταθμίζουν απεριόριστα τις κεφαλαιακές απαιτήσεις που προκύπτουν από ένα αρνητικό τμήμα του σχετικού δείκτη σε κάποιο επιχειρηματικό τομέα με θετικές κεφαλαιακές απαιτήσεις σε άλλους επιχειρηματικούς τομείς. Πάντως, εάν το σύνολο των κεφαλαιακών απαιτήσεων όλων των επιχειρηματικών τομέων εντός ενός δεδομένου έτους είναι αρνητικό, τα ιδρύματα χρησιμοποιούν την τιμή μηδέν ως αριθμητή για το εν λόγω έτος.
4. Τα ιδρύματα υπολογίζουν τον τριετή μέσο όρο του αθροίσματος που αναφέρεται στην παράγραφο 2 με βάση τις τελευταίες τρεις δωδεκάμηνες παρατηρήσεις στο τέλος του οικονομικού έτους. Εάν δεν υπάρχουν διαθέσιμα ελεγμένα στοιχεία, τα ιδρύματα μπορούν να χρησιμοποιούν εκτιμήσεις.
Εάν ένα ίδρυμα μπορεί να αποδείξει στην αρμόδια αρχή του ότι, λόγω συγχώνευσης, εξαγοράς ή εκχώρησης οντοτήτων ή δραστηριοτήτων, η χρήση του τριετούς μέσου όρου για τον υπολογισμό του σχετικού δείκτη θα οδηγούσε σε στρεβλή εκτίμηση όσον αφορά τις κεφαλαιακές απαιτήσεις για λειτουργικό κίνδυνο, η αρμόδια αρχή μπορεί να επιτρέψει στο ίδρυμα να τροποποιήσει τον υπολογισμό κατά τρόπο που να λαμβάνει υπόψη τέτοιου είδους γεγονότα και ενημερώνει δεόντως την ΕΑΤ. Υπό τις συνθήκες αυτές η αρμόδια αρχή μπορεί, με δική της πρωτοβουλία, να ζητήσει επίσης από ένα ίδρυμα να τροποποιήσει τον υπολογισμό.
Εάν ένα ίδρυμα δεν έχει συμπληρώσει τρία έτη λειτουργίας, μπορεί να χρησιμοποιήσει προορατικές επιχειρηματικές εκτιμήσεις για τον υπολογισμό του κατάλληλου δείκτη, υπό την προϋπόθεση ότι θα αρχίσει να χρησιμοποιεί ιστορικά δεδομένα αμέσως μόλις καταστούν διαθέσιμα.
Πίνακας 2
Επιχειρηματικός τομέας
Κατάλογος δραστηριοτήτων
Ποσοστό
(συντελεστής βήτα)
Υπηρεσίες προς επιχειρήσεις
Αναδοχή χρηματοπιστωτικών μέσων ή τοποθέτηση χρηματοπιστωτικών μέσων με δέσμευση ανάληψης
Υπηρεσίες συνδεόμενες με την οριστική αναδοχή έκδοσης
Επενδυτικές συμβουλές
Παροχή συμβουλών σε επιχειρήσεις όσον αφορά τη διάρθρωση του κεφαλαίου, τη βιομηχανική στρατηγική και συναφή θέματα, και συμβουλών καθώς και υπηρεσιών στον τομέα της συγχώνευσης και της εξαγοράς επιχειρήσεων
Έρευνα στον τομέα των επενδύσεων και χρηματοοικονομική ανάλυση και άλλες μορφές γενικών συστάσεων που σχετίζονται με συναλλαγές σε χρηματοπιστωτικά μέσα
18 %
Διαπραγμάτευση και πώληση χρηματοπιστωτικών μέσων
Διαπραγμάτευση για ίδιο λογαριασμό
Διαμεσολάβηση στις διατραπεζικές χρηματαγορές
Λήψη και διαβίβαση εντολών σχετικών με ένα ή περισσότερα χρηματοπιστωτικά μέσα
Εκτέλεση εντολών για λογαριασμό πελατών
Τοποθέτηση χρηματοπιστωτικών μέσων χωρίς δέσμευση ανάληψης
Λειτουργία πολυμερούς διευκόλυνσης συναλλαγών
18 %
Υπηρεσίες χρηματιστηριακής διαμεσολάβησης σε πελάτες λιανικής
(Δραστηριότητες με φυσικά πρόσωπα ή με ΜΜΕ που ικανοποιούν τα κριτήρια του άρθρου 123 για την υπαγωγή στην κατηγορία των ανοιγμάτων λιανικής τραπεζικής)
Λήψη και διαβίβαση εντολών σχετικών με ένα ή περισσότερα χρηματοπιστωτικά μέσα
Εκτέλεση εντολών για λογαριασμό πελατών
Τοποθέτηση χρηματοπιστωτικών μέσων χωρίς δέσμευση ανάληψης
12 %
Εμπορική τραπεζική
Αποδοχή καταθέσεων ή άλλων επιστρεπτέων κεφαλαίων
Χορηγήσεις
Χρηματοδοτική μίσθωση (leasing)
Εγγυήσεις και αναλήψεις υποχρεώσεων
15 %
Λιανική τραπεζική
(Δραστηριότητες με φυσικά πρόσωπα ή με ΜΜΕ που ικανοποιούν τα κριτήρια του άρθρου 123 για την υπαγωγή στην κατηγορία των ανοιγμάτων λιανικής τραπεζικής)
Αποδοχή καταθέσεων ή άλλων επιστρεπτέων κεφαλαίων
Χορηγήσεις
Χρηματοδοτική μίσθωση (leasing)
Εγγυήσεις και αναλήψεις υποχρεώσεων
12 %
Πληρωμές και διακανονισμός πληρωμών
Υπηρεσίες διενέργειας πληρωμών
Έκδοση και διαχείριση μέσων πληρωμής
18 %
Υπηρεσίες φύλαξης και διαχείρισης
Φύλαξη και διαχείριση χρηματοπιστωτικών μέσων για λογαριασμό πελατών, περιλαμβανομένης της θεματοφυλακής και συναφών υπηρεσιών όπως η διαχείριση χρηματικών διαθεσίμων/εξασφαλίσεων
15 %
Διαχείριση περιουσιακών στοιχείων
Διαχείριση χαρτοφυλακίων
Διαχείριση ΟΣΕΚΑ
Άλλες μορφές διαχείρισης περιουσιακών στοιχείων
12 %
Άρθρο 318
Αρχές της αντιστοίχισης επιχειρηματικών τομέων
1. Τα πιστωτικά ιδρύματα αναπτύσσουν και τεκμηριώνουν γραπτώς ειδικές πολιτικές και κριτήρια για την αντιστοίχιση του σχετικού δείκτη δραστηριοτήτων τους με τους επιχειρηματικούς τομείς και δραστηριότητες στο τυποποιημένο πλαίσιο που προβλέπεται στο άρθρο 306. Τα ιδρύματα αναθεωρούν και προσαρμόζουν τις εν λόγω πολιτικές και τα κριτήρια σε συνάρτηση με την εξέλιξη και τις μεταβολές των δραστηριοτήτων και των κινδύνων.
2. Τα ιδρύματα εφαρμόζουν τις ακόλουθες αρχές για την αντιστοίχιση με τους επιχειρηματικούς τομείς:
α)
τα ιδρύματα αντιστοιχίζουν όλες τις δραστηριότητες με τους επιχειρηματικούς τομείς χωρίς επικαλύψεις και εξαντλητικά,
β)
τα ιδρύματα αντιστοιχίζουν κάθε δραστηριότητα που δεν μπορεί να αντιστοιχιστεί εύκολα με επιχειρηματικό τομέα στο πρότυπο πλαίσιο αλλά έχει παρεπόμενο χαρακτήρα σε σχέση με δραστηριότητα που περιλαμβάνεται στο πλαίσιο αυτό, με τον επιχειρηματικό τομέα που υποστηρίζεται από τη δραστηριότητα αυτή. Εάν η παρεπόμενη δραστηριότητα υποστηρίζει περισσότερους του ενός επιχειρηματικούς τομείς, τα ιδρύματα χρησιμοποιούν ένα αντικειμενικό κριτήριο αντιστοίχισης,
γ)
εάν μια δραστηριότητα δεν μπορεί να αντιστοιχιστεί με συγκεκριμένο επιχειρηματικό τομέα, τα ιδρύματα χρησιμοποιούν τον επιχειρηματικό τομέα που έχει το υψηλότερο ποσοστό. Με τον ίδιο επιχειρηματικό τομέα αντιστοιχίζεται επίσης κάθε παρεπόμενη δραστηριότητα που συνδέεται με αυτή τη δραστηριότητα,
δ)
τα ιδρύματα μπορούν να χρησιμοποιούν εσωτερικά υποδείγματα τιμολόγησης για τον επιμερισμό του σχετικού δείκτη σε επιχειρηματικούς τομείς. Τα κόστη που συνδέονται με έναν επιχειρηματικό τομέα αλλά καταλογίζονται σε άλλο τομέα μπορούν να αντιστοιχίζονται εκ νέου με τον επιχειρηματικό τομέα με τον οποίο συνδέονται,
ε)
η αντιστοίχιση των δραστηριοτήτων με τους επιχειρηματικούς τομείς για τον υπολογισμό της κεφαλαιακής απαίτησης για λειτουργικό κίνδυνο είναι συνεπής με τις κατηγορίες που χρησιμοποιούνται για τον πιστωτικό κίνδυνο και τον κίνδυνο αγοράς,
στ)
τα ανώτερα διευθυντικά στελέχη είναι υπεύθυνα για την πολιτική αντιστοίχισης, υπό τον έλεγχο του διοικητικού οργάνου του ιδρύματος,
ζ)
τα ιδρύματα υποβάλλουν τη διαδικασία αντιστοίχισης σε ανεξάρτητη επανεξέταση.
3. Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια εκτελεστικών τεχνικών προτύπων προκειμένου να προσδιορίσει τις προϋποθέσεις εφαρμογής των αρχών αντιστοίχισης με τους επιχειρηματικούς τομείς που προβλέπονται στο παρόν άρθρο.
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια εκτελεστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή έως τις 31 Δεκεμβρίου 2017.
Ανατίθεται στην Επιτροπή η εξουσία να εγκρίνει τα εκτελεστικά τεχνικά πρότυπα που αναφέρονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με τα άρθρα 15 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
Άρθρο 319
Εναλλακτική τυποποιημένη προσέγγιση
1. Βάσει της εναλλακτικής τυποποιημένης προσέγγισης, για τους επιχειρηματικούς τομείς της «λιανικής τραπεζικής» και της «εμπορικής τραπεζικής» τα ιδρύματα εφαρμόζουν τις κατωτέρω απαιτήσεις:
α)
ο σχετικός δείκτης είναι ένας κανονικοποιημένος δείκτης εσόδων που ισούται με το ονομαστικό ποσό των δανείων και προκαταβολών, πολλαπλασιασμένο επί 0,035,
β)
ως δάνεια και προκαταβολές νοείται το σύνολο των αναληφθέντων ποσών στα αντίστοιχα χαρτοφυλάκια πιστώσεων. Όσον αφορά τον επιχειρηματικό τομέα της εμπορικής τραπεζικής, τα ιδρύματα συμπεριλαμβάνουν και τις κινητές αξίες που κατέχονται εκτός του χαρτοφυλακίου συναλλαγών στο ονομαστικό ποσό των δανείων και προκαταβολών.
2. Προκειμένου να μπορεί να χρησιμοποιήσει την εναλλακτική τυποποιημένη προσέγγιση, ένα ίδρυμα πρέπει να πληροί όλες τις κατωτέρω προϋποθέσεις:
α)
οι δραστηριότητες λιανικής ή εμπορικής τραπεζικής του αντιπροσωπεύουν τουλάχιστον το 90 % των εσόδων του,
β)
σημαντικό τμήμα των δραστηριοτήτων λιανικής και/ή εμπορικής τραπεζικής περιλαμβάνει δάνεια με υψηλή πιθανότητα αθέτησης,
γ)
η εναλλακτική τυποποιημένη προσέγγιση αποτελεί κατάλληλη βάση υπολογισμού των απαιτήσεων ιδίων κεφαλαίων για λειτουργικό κίνδυνο.
Άρθρο 320
Κριτήρια της τυποποιημένης προσέγγισης
Τα κριτήρια που αναφέρονται στο άρθρο 312 παράγραφος 1 πρώτο εδάφιο είναι τα ακόλουθα:
α)
το ίδρυμα διαθέτει πλήρως και γραπτώς τεκμηριωμένο σύστημα εκτίμησης και διαχείρισης του λειτουργικού κινδύνου, με σαφή κατανομή των σχετικών αρμοδιοτήτων. Προσδιορίζει τα ανοίγματά του που υπόκεινται σε λειτουργικό κίνδυνο και παρακολουθεί τα κατάλληλα δεδομένα που σχετίζονται με τον κίνδυνο αυτό, ιδίως εκείνα που αφορούν τις σημαντικές ζημίες. Το σύστημα υπόκειται σε τακτική ανεξάρτητη επανεξέταση την οποία διενεργεί εσωτερικός ή εξωτερικός φορέας που διαθέτει τις γνώσεις που απαιτούνται για τον σκοπό αυτό,
β)
το σύστημα αξιολόγησης του λειτουργικού κινδύνου ενός ιδρύματος είναι στενά ενταγμένο στη διαδικασία διαχείρισης κινδύνων του ιδρύματος. Τα αποτελέσματά του αποτελούν αναπόσπαστο μέρος της διαδικασίας παρακολούθησης και ελέγχου του προφίλ λειτουργικού κινδύνου του ιδρύματος,
γ)
το ίδρυμα διαθέτουν σύστημα υποβολής εκθέσεων προς τα ανώτερα διευθυντικά στελέχη που παρέχουν στα αρμόδια τμήματα του ιδρύματος πληροφορίες σχετικά με τον λειτουργικό κίνδυνο. Το ίδρυμα διαθέτει διαδικασίες για τη λήψη των κατάλληλων μέτρων με βάση τις πληροφορίες που περιέχονται στις εκθέσεις προς τα διευθυντικά στελέχη.
ΚΕΦΑΛΑΙΟ 4
Εξελιγμένες προσεγγίσεις μέτρησης
Άρθρο 321
Ποιοτικά πρότυπα
Τα ποιοτικά πρότυπα που αναφέρονται στο άρθρο 312 παράγραφος 2 είναι τα ακόλουθα:
α)
το εσωτερικό σύστημα μέτρησης του λειτουργικού κινδύνου του ιδρύματος πρέπει να είναι στενά ενταγμένο στις διαδικασίες καθημερινής διαχείρισης κινδύνων,
β)
το ίδρυμα διαθέτει ανεξάρτητο τμήμα επιφορτισμένο με τη διαχείριση του λειτουργικού κινδύνου,
γ)
το ίδρυμα διαθέτει τακτικές εκθέσεις σχετικά με τα ανοίγματα σε λειτουργικό κίνδυνο και τις ζημίες από τον κίνδυνο αυτό, καθώς και διαδικασίες που επιτρέπουν τη λήψη κατάλληλων διορθωτικών μέτρων,
δ)
το σύστημα διαχείρισης κινδύνων του ιδρύματος είναι πλήρως και γραπτώς τεκμηριωμένο. Το ίδρυμα εφαρμόζει τακτικές διαδικασίες για τη διασφάλιση της συμμόρφωσης, καθώς και πολιτικές για την αντιμετώπιση των περιπτώσεων μη συμμόρφωσης,
ε)
το ίδρυμα υποβάλλει τις οικείες διαδικασίες διαχείρισης και τα συστήματα μέτρησης του λειτουργικού κινδύνου σε τακτική επανεξέταση από εσωτερικούς ή εξωτερικούς ελεγκτές,
στ)
οι εσωτερικές διαδικασίες επικύρωσης ενός ιδρύματος λειτουργούν ορθά και αποτελεσματικά,
ζ)
οι ροές δεδομένων και οι διαδικασίες που συνδέονται με το σύστημα μέτρησης του λειτουργικού κινδύνου ενός ιδρύματος είναι διαφανείς και προσπελάσιμες.
Άρθρο 322
Ποσοτικά πρότυπα
1. Τα ποσοτικά πρότυπα που αναφέρονται στο άρθρο 312 παράγραφος 2 περιλαμβάνουν τα πρότυπα που σχετίζονται με τις διαδικασίες, τα εσωτερικά δεδομένα, τα εξωτερικά δεδομένα, τις αναλύσεις σεναρίων, το επιχειρηματικό περιβάλλον και τους παράγοντες εσωτερικού ελέγχου που καθορίζονται στις παραγράφους 2 έως 6 αντίστοιχα.
2. Τα πρότυπα που σχετίζονται με τις διαδικασίες είναι τα ακόλουθα:
α)
το ίδρυμα υπολογίζει τις απαιτήσεις του ιδίων κεφαλαίων κατά τρόπο ώστε να καλύπτεται τόσο η αναμενόμενη όσο και η μη αναμενόμενη ζημία, εκτός εάν η αναμενόμενη ζημία αποτυπώνεται επαρκώς στις εσωτερικές επιχειρηματικές πρακτικές του. Η μέτρηση του λειτουργικού κινδύνου πρέπει να αποτυπώνει δυνητικά σοβαρά ακραία γεγονότα και να επιτυγχάνει ένα πρότυπο αξιοπιστίας συγκρίσιμο με διάστημα εμπιστοσύνης 99,9 % σε περίοδο ενός έτους,
β)
ένα σύστημα μέτρησης του λειτουργικού κινδύνου ενός ιδρύματος πρέπει να περιλαμβάνει τη χρησιμοποίηση εσωτερικών δεδομένων, εξωτερικών δεδομένων, αναλύσεων σεναρίων και παραγόντων που αντικατοπτρίζουν το οικονομικό περιβάλλον και τα συστήματα εσωτερικού ελέγχου, σύμφωνα με τις παραγράφους 3 έως 6. Το ίδρυμα διαθέτει πλήρως και γραπτώς τεκμηριωμένη μέθοδο για τη στάθμιση των τεσσάρων αυτών στοιχείων στο συνολικό σύστημα μέτρησης του λειτουργικού κινδύνου,
γ)
το σύστημα μέτρησης του λειτουργικού κινδύνου ενός ιδρύματος αποτυπώνει τους κυριότερους παράγοντες κινδύνου που επηρεάζουν την εκτιμώμενη κατανομή των ζημιών στα απομακρυσμένα σημεία της,
δ)
το ίδρυμα μπορεί να λαμβάνει υπόψη συσχετίσεις μεταξύ μεμονωμένων εκτιμήσεων ζημίας από λειτουργικό κίνδυνο μόνον εάν τα συστήματά του μέτρησης αυτών των συσχετίσεων είναι άρτια, εφαρμόζονται με ακεραιότητα και λαμβάνουν υπόψη την αβεβαιότητα που χαρακτηρίζει αυτές τις εκτιμήσεις συσχέτισης, ιδίως σε περιόδους ακραίων καταστάσεων. Το ίδρυμα επικυρώνει τις παραδοχές του για τις συσχετίσεις αυτές με κατάλληλες ποσοτικές και ποιοτικές τεχνικές,
ε)
το σύστημα του ιδρύματος για μέτρηση του κινδύνου είναι συνεπές σε εσωτερικό επίπεδο και αποφεύγει την πολλαπλή συνεκτίμηση ποιοτικών αξιολογήσεων ή τεχνικών μείωσης του κινδύνου που αναγνωρίζονται σε άλλους τομείς του παρόντος κανονισμού.
3. Τα πρότυπα που σχετίζονται με τα εσωτερικά δεδομένα είναι τα ακόλουθα:
α)
το ίδρυμα βασίζει τις οικείες εσωτερικές μετρήσεις του λειτουργικού κινδύνου σε ελάχιστη περίοδο ιστορικής παρατήρησης πέντε ετών. Όταν το ίδρυμα εφαρμόζει για πρώτη φορά μια εξελιγμένη προσέγγιση μέτρησης, μπορεί να χρησιμοποιήσει μια τριετή περίοδο ιστορικής παρατήρησης,
β)
το ίδρυμα πρέπει να είναι σε θέση να αντιστοιχίζει τα εσωτερικά του ιστορικά δεδομένα ζημιών με τους επιχειρηματικούς τομείς που ορίζονται στο άρθρο 317 και τις κατηγορίες γεγονότων που ορίζονται στο άρθρο 324 και να παρέχει τα δεδομένα αυτά στις αρμόδιες αρχές όταν αυτές τα ζητούν. Σε εξαιρετικές περιστάσεις, ένα ίδρυμα μπορεί να καταλογίζει τα ζημιογόνα γεγονότα που επηρεάζουν ολόκληρο το ίδρυμα σε ένα συμπληρωματικό επιχειρηματικό τομέα με τίτλο «επιχειρηματικά στοιχεία». Το ίδρυμα διαθέτει αντικειμενικά και γραπτώς τεκμηριωμένα κριτήρια για τον καταλογισμό των ζημιών στους διάφορους επιχειρηματικούς τομείς και κατηγορίες γεγονότων. Το ίδρυμα καταχωρίζει τις ζημίες από λειτουργικό κίνδυνο που συνδέονται με τον πιστωτικό κίνδυνο και έχουν ιστορικά περιληφθεί από το ίδρυμα στις εσωτερικές βάσεις δεδομένων για τον πιστωτικό κίνδυνο στις βάσεις δεδομένων για το λειτουργικό κίνδυνο και τις προσδιορίζει χωριστά. Οι ζημίες αυτές δεν υπόκεινται σε κεφαλαιακή απαίτηση για λειτουργικό κίνδυνο, ενόσω απαιτέιται από το ίδρυμα να εξακολουθεί να τις αντιμετωπίζει ως πιστωτικό κίνδυνο για τους σκοπούς του υπολογισμού των ελάχιστων απαιτήσεων ιδίων κεφαλαίων. Το ίδρυμα περιλαμβάνει ζημίες από λειτουργικό κίνδυνο που σχετίζονται με τον κίνδυνο αγοράς στην απαίτηση ιδίων κεφαλαίων για λειτουργικό κίνδυνο,
γ)
τα εσωτερικά δεδομένα ζημίας ενός ιδρύματος είναι πλήρη και αποτυπώνουν όλες τις σημαντικές δραστηριότητες και ανοίγματα σε όλα τα κατάλληλα υποσυστήματα και γεωγραφικούς τόπους. Το ίδρυμα είναι σε θέση να αποδείξει ότι οι εξαιρούμενες δραστηριότητες ή ανοίγματα, τόσο μεμονωμένα όσο και στο σύνολό τους, δεν θα είχαν καμία ουσιώδη επίπτωση στη συνολική εκτίμηση των κινδύνων. Το ίδρυμα προσδιορίζει κατάλληλα ελάχιστα όρια ζημίας για τη συλλογή των εσωτερικών δεδομένων ζημίας,
δ)
εκτός από τις πληροφορίες για τα ακαθάριστα ποσά ζημίας, το ίδρυμα συγκεντρώνει πληροφορίες σχετικά με την ημερομηνία του σχετικού ζημιογόνου γεγονότος, τις ενδεχόμενες επανεισπράξεις ακαθάριστων ποσών ζημίας, καθώς και περιγραφικές πληροφορίες σχετικά με τους παράγοντες ή τις αιτίες του ζημιογόνου γεγονότος,
ε)
το ίδρυμα διαθέτει ειδικά κριτήρια για τον καταλογισμό των ζημιών από ένα γεγονός ή από ζημιογόνα γεγονότα που συνδέονται μεταξύ τους διαχρονικά σε μια κεντρική λειτουργία ή σε δραστηριότητα κοινή σε περισσότερους του ενός επιχειρηματικούς τομείς,
στ)
το ίδρυμα διαθέτει γραπτώς τεκμηριωμένες διαδικασίες για την αξιολόγηση της καταλληλότητας των ιστορικών δεδομένων ζημίας, περιλαμβανομένων των καταστάσεων στις οποίες μπορούν να χρησιμοποιηθούν υπερβάσεις που βασίζονται στην ανθρώπινη κρίση, κλιμακοποίηση ή άλλες προσαρμογές, τον βαθμό στον οποίο αυτές μπορούν να χρησιμοποιηθούν και το πρόσωπο που είναι εξουσιοδοτημένο να λάβει τις σχετικές αποφάσεις.
4. Τα πρότυπα επιλεξιμότητας που σχετίζονται με τα εξωτερικά δεδομένα είναι τα ακόλουθα:
α)
το σύστημα μέτρησης του λειτουργικού κινδύνου του ιδρύματος χρησιμοποιεί κατάλληλα εξωτερικά δεδομένα, ιδίως εάν υπάρχουν λόγοι να θεωρηθεί ότι το ίδρυμα είναι εκτεθειμένο σε κίνδυνο έκτακτων μεν, οστόσω δυνητικά σοβαρών ζημιών. Ένα ίδρυμα διαθέτει συστηματική διαδικασία προσδιορισμού των καταστάσεων στις οποίες χρησιμοποιούνται εξωτερικά δεδομένα και των μεθόδων ενσωμάτωσης των δεδομένων αυτών στο σύστημα μέτρησης,
β)
το ίδρυμα αναθεωρεί τακτικά τις προϋποθέσεις και πρακτικές για τη χρήση εξωτερικών δεδομένων, τις τεκμηριώνει γραπτώς και τις υποβάλλει σε περιοδική ανεξάρτητη επανεξέταση.
5. Ένα ίδρυμα χρησιμοποιεί αναλύσεις σεναρίων βασιζόμενων σε γνώμες εμπειρογνωμόνων σε συνδυασμό με τα εξωτερικά δεδομένα για να αξιολογεί το βαθμό στον οποίο είναι εκτεθειμένο στον κίνδυνο πολύ σοβαρών γεγονότων. Με την πάροδο του χρόνου, το ίδρυμα επικυρώνει και αναθεωρεί τις αξιολογήσεις αυτές βάσει συγκρίσεων με τις πραγματικές ζημίες προκειμένου να διασφαλίζεται ο εύλογος χαρακτήρας τους.
6. Τα πρότυπα επιλεξιμότητας που σχετίζονται με τους παράγοντες επιχειρηματικού περιβάλλοντος και εσωτερικού ελέγχου είναι τα ακόλουθα:
α)
η μεθοδολογία αξιολόγησης που εφαρμόζεται σε επίπεδο επιχείρησης αποτυπώνει τους βασικούς παράγοντες του επιχειρηματικού περιβάλλοντος και του εσωτερικού ελέγχου οι οποίοι μπορούν να μεταβάλουν το προφίλ λειτουργικού κινδύνου της,
β)
το ίδρυμα δικαιολογεί την επιλογή καθενός από τους παράγοντες αυτούς από την πραγματική του επίπτωση στον κίνδυνο, με βάση την αποκτηθείσα εμπειρία και τη γνώμη εμπειρογνωμόνων για τους επηρεαζόμενους επιχειρηματικούς τομείς,
γ)
το ίδρυμα είναι σε θέση να δικαιολογήσει στις αρμόδιες αρχές την ευαισθησία των εκτιμήσεων κινδύνου στις μεταβολές των παραγόντων και τις σχετικές σταθμίσεις των διαφόρων παραγόντων. Εκτός από τις ανιχνεύσεις στις μεταβολές του κινδύνου που σχετίζονται με βελτιώσεις στον έλεγχό του, το πλαίσιο πρέπει επίσης να αποτυπώνει τις δυνητικές αυξήσεις κινδύνου λόγω μεγαλύτερης πολυπλοκότητας των δραστηριοτήτων ή του αυξημένου όγκου τους,
δ)
ένα ίδρυμα τεκμηριώνει το πλαίσιο μέτρησης κινδύνου του και το υποβάλλει σε ανεξάρτητη αναθεώρηση στο πλαίσιο του ιδρύματος και από τις αρμόδιες αρχές. Με την πάροδο του χρόνου, το ίδρυμα επικυρώνει και αναθεωρεί τη διαδικασία και τα αποτελέσματα της επανεξέτασης βάσει συγκρίσεων με πραγματοποιηθέντα εσωτερικά δεδομένα ζημιών και με κατάλληλα εξωτερικά δεδομένα.
Άρθρο 323
Επίπτωση της ασφάλισης και άλλων μηχανισμών μεταφοράς κινδύνου
1. Οι αρμόδιες αρχές επιτρέπουν στα ιδρύματα να αναγνωρίζουν την επίπτωση της ασφάλισης, με την επιφύλαξη των προϋποθέσεων των παραγράφων 2 έως 5 και άλλων μηχανισμών μεταφοράς κινδύνου, όπου το ίδρυμα μπορεί να αποδείξει ότι επιτυγχάνεται σημαντική μείωση του κινδύνου.
2. Ο ασφαλειοδότης έχει λάβει άδεια να παρέχει ασφαλιστικά ή αντασφαλιστικά προϊόντα και έχει ελάχιστη ικανότητα πληρωμής αποζημιώσεων διαβαθμισμένη από ΕCΑΙ που κρίθηκε από την ΕΑΤ ότι αντιστοιχεί στην βαθμίδα πιστωτικής ποιότητας 3 ή υψηλότερη δυνάμει των κανόνων περί συντελεστών στάθμισης κινδύνου ανοιγμάτων έναντι ιδρυμάτων κατά την έννοια του τίτλου ΙΙ κεφάλαιο 2.
3. Η ασφάλιση και το ασφαλιστικό πλαίσιο του ιδρύματος οφείλουν να πληρούν όλες τις κατωτέρω προϋποθέσεις:
α)
το ασφαλιστήριο συμβόλαιο έχει αρχική διάρκεια ενός έτους τουλάχιστον. Για τα ασφαλιστήρια συμβόλαια με εναπομένουσα διάρκεια μικρότερη του ενός έτους, το ίδρυμα εφαρμόζει κατάλληλο ποσοστό περικοπής που αντικατοπτρίζει την προοδευτική μείωση της εναπομένουσας διάρκειας του ασφαλιστηρίου και μπορεί να ανέλθει στο 100 % για συμβόλαια με εναπομένουσα διάρκεια 90 ημερών ή λιγότερο,
β)
η περίοδος προειδοποίησης για την καταγγελία του ασφαλιστηρίου συμβολαίου είναι τουλάχιστον 90 ημέρες,
γ)
το ασφαλιστήριο συμβόλαιο δεν προβλέπει εξαιρέσεις ή περιορισμούς που ενεργοποιούνται έπειτα από πράξεις των εποπτικών αρχών ή που εμποδίζουν, σε περίπτωση αφερέγγυου ιδρύματος, το σύνδικο ή τον εκκαθαριστή του ιδρύματος να εισπράξει αποζημιώσεις για ζημίες ή έξοδα που υπέστη το ίδρυμα, με εξαίρεση τα γεγονότα που επέρχονται μετά την έναρξη της διαδικασίας αφερεγγυότητας ή εκκαθάρισης που αφορά το ίδρυμα. Ωστόσο, το ασφαλιστήριο συμβόλαιο μπορεί να αποκλείσει κάθε πρόστιμο, ποινική ρήτρα ή αποζημίωση που απορρέει από πράξεις των αρμόδιων αρχών,
δ)
ο υπολογισμός της μείωσης κινδύνου αντικατοπτρίζει την ασφαλιστική κάλυψη με τρόπο διαφανή και συνεπή με την πραγματική πιθανότητα και τις επιπτώσεις της ζημίας που χρησιμοποιούνται για το γενικό προσδιορισμό της κεφαλαιακής απαίτησης για λειτουργικό κίνδυνο,
ε)
η ασφάλιση παρέχεται από τρίτο. Εάν η ασφάλιση παρέχεται μέσω εξαρτημένων ή θυγατρικών ασφαλιστικών επιχειρήσεων, το άνοιγμα πρέπει να μεταβιβάζεται σε ανεξάρτητο τρίτο που πληροί τα κριτήρια επιλεξιμότητας που καθορίζονται στην παράγραφο 2,
στ)
το πλαίσιο αναγνώρισης της ασφάλισης είναι εύλογο και γραπτώς τεκμηριωμένο.
4. Η μεθοδολογία για την αναγνώριση της ασφάλισης αποτυπώνει όλα τα ακόλουθα στοιχεία μέσω κατάλληλων μειώσεων ή ποσοστών περικοπής του ποσού ασφάλισης που αναγνωρίζεται:
α)
την εναπομένουσα διάρκεια του ασφαλιστήριου συμβολαίου, εάν είναι μικρότερη του ενός έτους,
β)
τους όρους καταγγελίας του ασφαλιστήριου συμβολαίου, εάν η διάρκεια του είναι μικρότερη του ενός έτους,
γ)
την αβεβαιότητα των πληρωμών και αναντιστοιχίες κάλυψης των ασφαλιστηρίων συμβολαίων.
5. Η μείωση των απαιτήσεων ιδίων κεφαλαίων που προκύπτει από την αναγνώριση των ασφαλίσεων και άλλων μηχανισμών μεταφοράς κινδύνου δεν υπερβαίνει το 20 % της απαίτησης ιδίων κεφαλαίων για λειτουργικό κίνδυνο πριν από την αναγνώριση των τεχνικών μείωσης του κινδύνου.
Άρθρο 324
Ταξινόμηση των ζημιογόνων γεγονότων
Οι κατηγορίες ζημιογόνων γεγονότων που αναφέρονται στο άρθρο 322 παράγραφος 3 στοιχείο β) είναι οι ακόλουθες:
Πίνακας 3
Κατηγορία γεγονότος
Ορισμός
Εσωτερική απάτη
Ζημίες από πράξεις που διαπράττονται με πρόθεση καταδολίευσης, υπεξαίρεσης περιουσιακών στοιχείων ή καταστρατήγησης κανονιστικών ή νομοθετικών διατάξεων ή πολιτικών της επιχείρησης, με την εξαίρεση των περιπτώσεων που σχετίζονται με πρακτικές αντίθετες με τους κανόνες περί πολυμορφίας/διακριτικής μεταχείρισης, στις οποίες εμπλέκεται τουλάχιστον ένα μέλος της επιχείρησης
Εξωτερική απάτη
Ζημίες από πράξεις που διαπράττονται από τρίτο με πρόθεση καταδολίευσης, υπεξαίρεσης περιουσιακών στοιχείων ή καταστρατήγησης της νομοθεσίας
Πρακτικές σε θέματα απασχόλησης και ασφάλειας στο χώρο της εργασίας
Ζημίες από πράξεις αντίθετες με την εργατική νομοθεσία και τη νομοθεσία και τις συμβάσεις για την υγιεινή και την ασφάλεια, από πληρωμές αποζημιώσεων για σωματική βλάβη ή από πρακτικές αντίθετες με τους κανόνες περί πολιτιστικής πολυμορφίας/διακριτικής μεταχείρισης
Πελάτες, προϊόντα και επιχειρηματικές πρακτικές
Ζημίες από ακούσια ή εξ αμελείας παράλειψη εκπλήρωσης επαγγελματικής υποχρέωσης έναντι πελάτη (περιλαμβανομένων των απαιτήσεων εμπιστοσύνης και εντιμότητας), ή από τη φύση ή τα χαρακτηριστικά του προϊόντος
Βλάβη σε ενσώματα περιουσιακά στοιχεία
Ζημίες από απώλεια ή βλάβη ενσώματων περιουσιακών στοιχείων λόγω φυσικών καταστροφών ή άλλων γεγονότων
Διακοπή δραστηριότητας και δυσλειτουργία συστημάτων
Ζημίες από διακοπή επιχειρηματικής δραστηριότητας ή δυσλειτουργία των συστημάτων
Εκτέλεση, παράδοση και διαχείριση των διαδικασιών
Ζημίες από ανεπάρκειες στην επεξεργασία των συναλλαγών ή στη διαχείριση των διαδικασιών και από τις σχέσεις με τους εμπορικούς αντισυμβαλλομένους και τους πωλητές
ΤΙΤΛΟΣ ΙV
ΑΠΑΙΤΗΣΕΙΣ ΙΔΙΩΝ ΚΕΦΑΛΑΙΩΝ ΓΙΑ ΚΙΝΔΥΝΟ ΑΓΟΡΑΣ
ΚΕΦΑΛΑΙΟ 1
Γενικές διατάξεις
Άρθρο 325
Αναγνωρίσεις ενοποιημένων απαιτήσεων
1. Δυνάμει της παραγράφου 2 και αποκλειστικά για τον σκοπό υπολογισμού των καθαρών θέσεων και των απαιτήσεων ιδίων κεφαλαίων σύμφωνα με τον παρόντα τίτλο σε ενοποιημένη βάση, τα ιδρύματα μπορούν να χρησιμοποιούν θέσεις σε ένα ίδρυμα ή σε μια επιχείρηση για τον συμψηφισμό θέσεων σε άλλο ίδρυμα ή επιχείρηση.
2. Τα ιδρύματα μπορούν να εφαρμόζουν την παράγραφο 1 υπό την προϋπόθεση της άδειας των αρμόδιων αρχών, η οποία χορηγείται εάν πληρούνται όλες οι κατωτέρω προϋποθέσεις:
α)
υπάρχει ικανοποιητική κατανομή κεφαλαίων εντός του ομίλου,
β)
το κανονιστικό, νομικό ή συμβατικό πλαίσιο εντός του οποίου λειτουργούν τα ιδρύματα εγγυάται, ως εκ της φύσεώς του, την αμοιβαία χρηματοοικονομική υποστήριξη εντός του ομίλου.
3. Εάν υπάρχουν επιχειρήσεις εγκατεστημένες σε τρίτες χώρες, πρέπει να πληρούνται όλες οι ακόλουθες προϋποθέσεις επιπροσθέτως των προϋποθέσεων της παραγράφου 2:
α)
οι εν λόγω επιχειρήσεις έχουν άδεια λειτουργίας σε μια τρίτη χώρα και είτε πληρούν τον ορισμό του πιστωτικού ιδρύματος είτε είναι αναγνωρισμένες επιχειρήσεις επενδύσεων τρίτων χωρών,
β)
οι εν λόγω επιχειρήσεις τηρούν, επί ατομικής βάσεως, με απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων ισοδύναμες με τις απαιτήσεις του παρόντος κανονισμού,
γ)
δεν υπάρχουν στις οικείες τρίτες χώρες κανονιστικές ρυθμίσεις που να επηρεάζουν ουσιαστικά τις μεταβιβάσεις κεφαλαίων εντός του ομίλου.
ΚΕΦΑΛΑΙΟ 2
Απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων για τον κίνδυνο θέσης
Τμήμα 1
Γενικές διατάξεις και ειδικά προϊόντα
Άρθρο 326
Απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων για τον κίνδυνο θέσης
Η απαίτηση ιδίων κεφαλαίων του ιδρύματος για τον κίνδυνο θέσης ισούται με το άθροισμα των απαιτήσεων ιδίων κεφαλαίων για τον γενικό και ειδικό κίνδυνο των θέσεών του σε χρεωστικούς τίτλους και μετοχές. Οι θέσεις σε τιτλοποίηση του χαρτοφυλακίου αντιμετωπίζονται ως χρεωστικοί τίτλοι.
Άρθρο 327
Συμψηφισμός
1. Η απόλυτη τιμή κατά την οποία οι θετικές (αρνητικές) θέσεις του ιδρύματος υπερβαίνουν τις αρνητικές (θετικές) θέσεις στην ίδια μετοχή, στον ίδιο χρεωστικό ή μετατρέψιμο τίτλο και σε πανομοιότυπα χρηματοπιστωτικά συμβόλαια μελλοντικής εκπλήρωσης, δικαιώματα προαίρεσης, τίτλους επιλογής, ή αντισταθμισμένους τίτλους επιλογής, αντιπροσωπεύει την καθαρή θέση του σε καθένα από τα διάφορα αυτά μέσα. Κατά τον υπολογισμό της καθαρής θέσης, οι θέσεις σε παράγωγα μέσα αντιμετωπίζονται σύμφωνα με όσα ορίζονται στα άρθρα 328 έως 330. Τα χαρτοφυλάκια των ιδίων χρεωστικών τίτλων των ιδρυμάτων δεν λαμβάνονται υπόψη για τον υπολογισμό των κεφαλαιακών απαιτήσεων για την κάλυψη του ειδικού κινδύνου σύμφωνα με το άρθρο 336.
2. Δεν επιτρέπεται συμψηφισμός μεταξύ ενός μετατρέψιμου τίτλου και μιας αντισταθμιστικής θέσης στο υποκείμενο μέσο στο οποίο βασίζεται ο μετατρέψιμος τίτλος, εκτός εάν οι αρμόδιες αρχές χρησιμοποιούν μεθόδο που λαμβάνει υπόψη την πιθανότητα μετατροπής ενός συγκεκριμένου μετατρέψιμου τίτλου, ή επιβάλλουν τη διακράτηση κεφαλαιακών απαιτήσεων για την κάλυψη κάθε ενδεχόμενου κινδύνου που θα μπορούσε να προκύψει κατά τη μετατροπή. Οι εν λόγω μέθοδοι ή απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων κοινοποιούνται στην ΕΑΤ. Η Ευρωπαϊκή Αρχή Τραπεζών παρακολουθεί το φάσμα των πρακτικών στον συγκεκριμένο τομέα και εκδίδει οδηγίες, σύμφωνα με το άρθρο 16 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
3. Όλες οι καθαρές θέσεις, ανεξάρτητα από το πρόσημό τους, μετατρέπονται καθημερινά, βάσει της τρέχουσας συναλλαγματικής ισοτιμίας, στο νόμισμα που χρησιμοποιεί το ίδρυμα για την κατάρτιση των εποπτικών αναφορών στις αρμόδιες αρχές, πριν από το συμψηφισμότους.
Άρθρο 328
Συμβόλαια μελλοντικής εκπλήρωσης επιτοκίου και προθεσμιακές συμβάσεις
1. Τα συμβόλαια μελλοντικής εκπλήρωσης επιτοκίου, οι προθεσμιακές συμφωνίες επιτοκίου (FRA) και οι προθεσμιακές συμβάσεις αγοράς ή πώλησης χρεωστικών τίτλων αντιμετωπίζονται ως συνδυασμοί θετικών και αρνητικών θέσεων. Έτσι, μια θετική θέση σε συμβόλαιο μελλοντικής εκπλήρωσης επιτοκίου θεωρείται ότι αντιστοιχεί στον συνδυασμό ενός λαμβανόμενου δανείου που λήγει την ημερομηνία παράδοσης που προβλέπεται στο συμβόλαιο μελλοντικής εκπλήρωσης, και της κατοχής ενός στοιχείου ενεργητικού με ημερομηνία λήξης ίδια με αυτή του μέσου ή της υποκείμενης ονομαστικής αξίας στα οποία αναφέρεται το συγκεκριμένο συμβόλαιο μελλοντικής εκπλήρωσης. Παρομοίως, μια πωλούμενη FRA αντιμετωπίζεται ως μια θετική θέση με ημερομηνία λήξεως ίση με την ημερομηνία διακανονισμού συν τη διάρκεια της σύμβασης, και ως μια αρνητική θέση με ημερομηνία λήξεως την ημερομηνία διακανονισμού. Τόσο το λαμβανόμενο δάνειο όσο και το κατεχόμενο στοιχείο ενεργητικού θα συμπεριλαμβάνονται στην πρώτη κατηγορία η οποία καθορίζεται στον κατωτέρω πίνακα 1 του άρθρου 336 ώστε να υπολογίζεται η κεφαλαιακή απαίτηση για την κάλυψη του ειδικού κινδύνου των συμβολαίων μελλοντικής εκπλήρωσης επιτοκίου και των FRAs. Η προθεσμιακή σύμβαση αγοράς χρεωστικού τίτλου αντιμετωπίζεται ως συνδυασμός ενός ληφθέντος δανείου που λήγει την ημερομηνία παραδόσεως και μιας θετικής θέσης στον ίδιο το χρεωστικό τίτλο. Το ληφθέν δάνειο συμπεριλαμβάνεται στην πρώτη κατηγορία η οποία καθορίζεται στον πίνακα 1 του άρθρου 336 όσον αφορά τον ειδικό κίνδυνο, ο δε χρεωστικός τίτλος σε όποια στήλη του ίδιου πίνακα είναι η πρέπουσα.
2. Για τους σκοπούς του παρόντος άρθρου, με τον όρο «θετική θέση» νοείται η θέση στην οποία ένα ίδρυμα έχει καθορίσει το επιτόκιο που πρόκειται να εισπράξει σε ορισμένη μελλοντική ημερομηνία, ενώ με τον όρο «αρνητική θέση» νοείται η θέση στην οποία μια επιχείρηση έχει καθορίσει το επιτόκιο που πρόκειται να καταβάλει σε ορισμένη μελλοντική ημερομηνία.
Άρθρο 329
Δικαιώματα προαίρεσης και τίτλοι επιλογής
1. Τα δικαιώματα προαίρεσης και τίτλοιεπιλογής επί επιτοκίων, χρεωστικών τίτλων, μετοχών, μετοχικων δεικτών, χρηματοπιστωτικών συμβολαίων μελλοντικής εκπλήρωσης, συμφωνιών ανταλλαγής και συναλλάγματος αντιμετωπίζονται ως θέσεις ισόποσες με την αξία του υποκείμενου μέσου στο οποίο βασίζεται το δικαίωμα προαίρεσης, πολλαπλασιασμένη με τον συντελεστή δέλτα του δικαιώματος προαίρεσης για τους σκοπούς του παρόντος κεφαλαίου. Οι θέσεις αυτές μπορούν να συμψηφίζονται με τυχόν αντίθετες θέσεις στις ίδιες τις υποκείμενες μετοχές ή σε ίδια παράγωγα μέσα. Ο συντελεστής δέλτα που χρησιμοποιείται γι’ αυτό το σκοπό είναι εκείνος του οικείου χρηματιστηρίου. Για τα εξωχρηματιστηριακά δικαιώματα προαίρεσης ή σε περίπτωση που δεν είναι διαθέσιμος ο συντελεστής δέλτα από το οικείο χρηματιστήριο, το ίδρυμα μπορεί να υπολογίζει το ίδιο τον συντελεστή δέλτα χρησιμοποιώντας κατάλληλο υπόδειγμα, αφού λάβει άδεια από τις αρμόδιες αρχές. Η άδεια χορηγείται εάν το υπόδειγμα εκτιμά κατάλληλα το ρυθμό μεταβολής της αξίας του δικαιώματος προαίρεσης ή του τίτλου επιλογής σε σχέση με μικρές μεταβολές της αγοραίας τιμής του υποκείμενου μέσου.
2. Τα ιδρύματα λαμβάνουν επαρκώς υπόψη στον υπολογισμό των κεφαλαιακών απαιτήσεων άλλους κινδύνους που αφορούν τα δικαιώματα προαίρεσης, εκτός του κινδύνου συντελεστή δέλτα.
3. Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων που προσδιορίζουν ένα φάσμα μεθόδων για την αποτύπωση άλλων κινδύνων, εκτός του κινδύνου συντελεστή δέλτα, στον υπολογισμό των κεφαλαιακών απαιτήσεων όπως αναφέρονται στην παράγραφο 2 λαμβάνοντας υπόψη την κλίμακα και την πολυπλοκότητα των δραστηριοτήτων των ιδρυμάτων σε δικαιώματα προαίρεσης και τίτλους επιλογής.
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή το αργότερο έως τις 31 Δεκεμβρίου 2013.
Ανατίθεται στην Επιτροπή η εξουσία να εγκρίνει τα ρυθμιστικά τεχνικά πρότυπα που προβλέπονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με τα άρθρα 10 έως 14 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
4. Έως ότου να τεθούν σε ισχύ τα τεχνικά πρότυπα που αναφέρονται στην παράγραφο 3, οι αρμόδιες αρχές μπορούν να συνεχίσουν να εφαρμόζουν την ισχύουσα εθνική αντιμετώπιση, εφόσον έχουν εφαρμόσει την εν λόγω αντιμετώπιση πριν από την 31η Δεκεμβρίου 2013.
Άρθρο 330
Συμφωνίες ανταλλαγής
Οι συμφωνίες ανταλλαγής αντιμετωπίζονται, όσον αφορά τον κίνδυνο επιτοκίου, με βάση την ίδια μέθοδο που χρησιμοποιείται και για τα στοιχεία εντός ισολογισμού. Κατά συνέπεια, μια συμφωνία ανταλλαγής επιτοκίου με την οποία ένα ίδρυμα λαμβάνει χρηματικές ροές βάσει κυμαινόμενου επιτοκίου και καταβάλλει χρηματικές ροές βάσει σταθερού επιτοκίου, θεωρείται ότι ισοδυναμεί με μια θετική θέση σε ένα μέσο κυμαινόμενου επιτοκίου με ημερομηνία λήξης ίση με την περίοδο μέχριτον επόμενο επανακαθορισμό του επιτοκίου και με αρνητική θέση σε ένα μέσο σταθερού επιτοκίου με ημερομηνία λήξης ίση με εκείνη της ίδιας της συμφωνίας ανταλλαγής.
Άρθρο 331
Κίνδυνος επιτοκίων των παράγωγων μέσων
1. Τα ιδρύματα που αποτιμούν σε τρέχουσες αξίες και διαχειρίζονται τον κίνδυνο επιτοκίων των παράγωγων μέσων που αναφέρονται στα άρθρα 328 έως 330 με τη μέθοδο της προεξόφλησης της παρούσας αξίας των μελλοντικών χρηματικών ροών, δύνανται, με την επιφύλαξη της άδειας των αρμόδιων αρχών, να χρησιμοποιούν υποδείγματα ευαισθησίας για τον υπολογισμό των θέσεων που αναφέρονται στα εν λόγω άρθρα και δύνανται να τα χρησιμοποιούν για κάθε ομόλογο που αποσβήνεται περιοδικά σύμφωνα με την εναπομένουσα διάρκειά του, αντί μέσω μιας μοναδικής αποπληρωμής του κεφαλαίου. Η άδεια χορηγείται εφόσον τα υποδείγματα αυτά οδηγούν σε θέσεις που έχουν τον ίδιο βαθμό ευαισθησίας στις μεταβολές των επιτοκίων με τις υποκείμενες χρηματικές ροές. Η εκτίμηση του βαθμού ευαισθησίας τους γίνεται με βάση ανεξάρτητες κινήσεις δειγματοληπτικά επιλεγμένων επιτοκίων σε ολόκληρη την καμπύλη απόδοσης που να περιλαμβάνειτουλάχιστον ένα σημείο ευαισθησίας σε καθένα από τα διαστήματα προθεσμιών λήξης που περιλαμβάνονται στον πίνακα 2 του άρθρου 339. Οι θέσεις περιλαμβάνονται στον υπολογισμό των κεφαλαιακών απαιτήσεων για τον γενικό κίνδυνο χρεωστικών τίτλων.
2. Όσα ιδρύματα δεν χρησιμοποιούν υποδείγματα σύμφωνα με την παράγραφο 1 μπορούν να θεωρούν ως πλήρως συμψηφιζόμενες οποιεσδήποτε θέσεις σε παράγωγα χρηματοπιστωτικά μέσα που καλύπτονται από τα άρθρα 328 έως 330, εφόσον πληρούν τουλάχιστον, τις παρακάτω προϋποθέσεις:
α)
οι θέσεις είναι της ίδιας αξίας και είναι εκφρασμένες στο ίδιο νόμισμα,
β)
το επιτόκιο αναφοράς (για θέσεις κυμαινόμενου επιτοκίου) ή το τοκομερίδιο (για θέσεις σταθερού επιτοκίου) είναι στενά αντιστοιχισμένο,
γ)
η αμέσως επόμενη ημερομηνία καθορισμού του επιτοκίου ή, για θέσεις σε τοκομερίδια σταθερού επιτοκίου, ο χρόνος που απομένει έως τη λήξη τους ανταποκρίνεται στα παρακάτω όρια:
i)
εάν ο χρόνος που απομένει μέχρι την επόμενη ημερομηνία καθορισμού ή, για θέσεις σε τοκομερίδια σταθερού επιτοκίου, ο χρόνος που απομένει μέχρι τη λήξη τους, είναι κάτω του μηνός, τότε οι θέσεις θεωρούνται ως πλήρως συμψηφιζόμενες εφόσον οι εν λόγω ημερομηνίες είναιεντός της ίδιας ημέρας,
ii)
εάν είναι μεταξύ ενός μηνός και ενός έτους: οι εν λόγω ημερομηνίες θα πρέπει να είναι εντός επτά ημερών,
iii)
εάν είναι άνω του έτους: οι εν λόγω ημερομηνίες θα πρέπει να είναι εντός 30 ημερών.
Άρθρο 332
Πιστωτικά παράγωγα
1. Κατά τον υπολογισμό των κεφαλαιακών απαιτήσεων για τον γενικό και τον ειδικό κίνδυνο του συμβαλλόμενου που αναλαμβάνει τον πιστωτικό κίνδυνο (δηλαδή του «πωλητή προστασίας»), εφόσον δεν ορίζεται κάτι διαφορετικό, χρησιμοποιείται το ονομαστικό ποσό της σύμβασης του πιστωτικού παραγώγου. Παρά την ανωτέρω πρόταση, το ίδρυμα μπορεί να επιλέξει να αντικαταστήσει την ονομαστική αξία με την ονομαστική αξία συν την καθαρή μεταβολή της αγοραίας αξίας του πιστωτικού παραγώγου από την έναρξη της συναλλαγής, μια καθαρή καθοδική μεταβολή από την άποψη του πωλητή προστασίας με αρνητικό πρόσημο. Για τον υπολογισμό της κεφαλαιακής απαίτησης του ειδικού κινδύνου, εκτός των συμφωνιών ανταλλαγής ολικής απόδοσης, ισχύει η ληκτότητα της σύμβασης του πιστωτικού παραγώγου αντί της ληκτότητας του μέσου(της υποχρεώσης). Οι θέσεις καθορίζονται ως εξής:
α)
μια συμφωνία ανταλλαγής ολικής απόδοσης δημιουργεί θετική θέση στον γενικό κίνδυνο αγοράς του μέσου αναφοράς και αρνητική θέση στον γενικό κίνδυνο αγοράς κρατικού ομολόγου με ληκτότητα ισοδύναμη προς την περίοδο έως τον επόμενο επανακαθορισμό του επιτοκίου και με συντελεστή στάθμισης κινδύνου 0 % βάσει του τίτλου ΙΙ κεφάλαιο 2. Επίσης δημιουργεί θετική θέση στον ειδικό κίνδυνο του μέσου αναφοράς,
β)
μια συμφωνία ανταλλαγής πιστωτικής αθέτησης δεν έχει γενικό κίνδυνο. Αναφορικά με τον ειδικό κίνδυνο, το εκάστοτε ίδρυμα καταγράφει θετική θέση σύνθετης μορφής στα μέσα της οντότητας αναφοράς, εκτός κι εάν το παράγωγο έχει εξωτερική διαβάθμιση και πληροί τις προϋποθέσεις ενός εγκεκριμένου χρεωστικού τίτλου, οπότε καταγράφεται θετική θέση στο παράγωγο. Εάν βάσει του προϊόντος πρέπει να καταβληθεί προσαύξηση ή τόκος, οι εν λόγω χρηματικές ροές εμφανίζονται ως ονομαστικές θέσεις σε κρατικά ομόλογα,
γ)
ένα πιστωτικό παράγωγο τύπου «single name credit linked note» δημιουργεί θετική θέση στον γενικό κίνδυνο του ίδιου του τίτλου, ως επιτοκιακού προϊόντος. Αναφορικά με τον ειδικό κίνδυνο, δημιουργείται θετική θέση σύνθετης μορφής στα μέσα της οντότητας αναφοράς. Ταυτόχρονα δημιουργείται πρόσθετη θετική θέση στον εκδότη του τίτλου. Εάν το πιστωτικό παράγωγο τύπου «credit linked note» έχει λάβει εξωτερική διαβάθμιση και πληροί τις προϋποθέσεις ενός εγκεκριμένου χρεωστικού τίτλου, τότε αρκεί η καταγραφή μιας μόνης θετικής θέσης για τον ειδικό κίνδυνο του τίτλου,
δ)
ένα πιστωτικό παράγωγο τύπου «multiple name credit linked note» το οποίο παρέχει αναλογική προστασία δημιουργεί ταυτόχρονα μια θετική θέση στον ειδικό κίνδυνο του εκδότη του τίτλου και μια θέση σε κάθε οντότητα αναφοράς για τους σκοπούς του ειδικού κινδύνου, ενώ το συνολικό ονομαστικό ποσό της σύμβασης κατανέμεται μεταξύ των θέσεων με βάση την αναλογία του συνολικού ονομαστικού ποσού το οποίο αντιπροσωπεύει έκαστο άνοιγμα έναντι οντότητας αναφοράς. Όταν είναι δυνατή η επιλογή περισσοτέρων από μία υποχρεώσεων μιας οντότητας αναφοράς, ο ειδικός κίνδυνος καθορίζεται με βάση την υποχρέωση με τη μεγαλύτερη στάθμιση κινδύνου,
ε)
ένα πιστωτικό παράγωγο πρώτης αθέτησης δημιουργεί θέση για το ονομαστικό ποσό της υποχρέωσης εκάστης οντότητας αναφοράς. Εάν το μέγεθος της μέγιστης πληρωμής για το πιστωτικό γεγονός είναι μικρότερο από τις κεφαλαιακές απαιτήσεις σύμφωνα με τη μέθοδο που ορίζεται στην πρώτη περίοδο του παρόντος στοιχείου, το μέγιστο ποσό πληρωμής επιτρέπεται να εκληφθεί ως η κεφαλαιακή απαίτηση για τον ειδικό κίνδυνο.
Ένα πιστωτικό παράγωγο νιοστής αθέτησης δημιουργεί θέση για το ονομαστικό ποσό της υποχρέωσης εκάστης οντότητας αναφοράς πλην των οντοτήτων αναφοράς ν-1 με τη χαμηλότερη κεφαλαιακή απαίτηση έναντι του ειδικού κινδύνου. Εάν το μέγεθος της μέγιστης πληρωμής για το πιστωτικό γεγονός είναι μικρότερο από την κεφαλαιακή απαίτηση σύμφωνα με τη μέθοδο που ορίζεται στην πρώτη περίοδο του παρόντος στοιχείου, το ποσό αυτό επιτρέπεται να εκληφθεί ως η κεφαλαιακή απαίτηση για τον ειδικό κίνδυνο.
Όταν το πιστωτικό παράγωγο νιοστής αθέτησης έχει εξωτερική διαβάθμιση, ο πωλητής προστασίας υπολογίζει την κεφαλαιακή απαίτηση για τον ειδικό κίνδυνο χρησιμοποιώντας τη διαβάθμιση του παραγώγου και εφαρμόζει τους αντίστοιχους συντελεστές στάθμισης κινδύνου που έχουν οι θέσεις σε τιτλοποίηση, κατά περίπτωση.
2. Για το συμβαλλόμενο μέρος που μεταβιβάζει πιστωτικό κίνδυνο (δηλαδή για τον «αγοραστή προστασίας»), οι θέσεις προσδιορίζονται ως πιστά είδωλα του πωλητή προστασίας, με εξαίρεση το πιστωτικό παράγωγο τύπου «credit linked note» (που δεν συνεπάγεται αρνητική θέση για τον εκδότη). Κατά τον υπολογισμό των κεφαλαιακών απαιτήσεων για τον «αγοραστή προστασίας», χρησιμοποιείται το ονομαστικό ποσό της σύμβασης του πιστωτικού παραγώγου. Παρά την ανωτέρω πρόταση, το ίδρυμα μπορεί να επιλέξει να αντικαταστήσει την ονομαστική αξία με την ονομαστική αξία συν την καθαρή μεταβολή της αγοραίας αξίας του πιστωτικού παραγώγου από την έναρξη της συναλλαγής, μια καθαρή καθοδική μεταβολή από την άποψη του πωλητή προστασίας με αρνητικό πρόσημο. Εάν σε κάποια χρονική στιγμή ασκηθεί δικαίωμα αγοράς σε συνδυασμό με αναβάθμιση, η συγκεκριμένη χρονική στιγμή θεωρείται ως η ληκτότητα της προστασίας.
3. Πιστωτικά παράγωγα σύμφωνα με το άρθρο 338 παράγραφος 1 ή 3 περιλαμβάνονται μόνο στον προσδιορισμό των κεφαλαιακών απαιτήσεων για τον ειδικό κίνδυνο σύμφωνα με το άρθρο 338 παράγραφος 4.
Άρθρο 333
Τίτλοι που αποτελούν αντικείμενο συμφωνίας επαναγοράς ή δανεισμού
Ο μεταβιβάζων τίτλους ή εγγυημένα δικαιώματα κυριότητας τίτλων σε συμφωνία επαναγοράς και ο δανειοδότης τίτλων σε δανειοδοσία τίτλων, περιλαμβάνει αυτούς τους τίτλους στον υπολογισμό των κεφαλαιακών απαιτήσεων σύμφωνα με το παρόν παράρτημα, υπό τον όρο ότι οι εν λόγω τίτλοι αποτελούν θέσεις του χαρτοφυλακίου συναλλαγών.
Τμήμα 2
Χρεωστικοί τίτλοι
Άρθρο 334
Καθαρές θέσεις σε χρεωστικούς τίτλους
Οι καθαρές θέσεις ταξινομούνται ανάλογα με το νόμισμα στο οποίο αυτές είναι εκφρασμένες και οι κεφαλαιακές απαιτήσεις για τον γενικό και τον ειδικό κίνδυνο υπολογίζονται για κάθε νόμισμα χωριστά.
Ενότητα 1
Ειδικός κίνδυνος
Άρθρο 335
Ανώτατο όριο κεφαλαιακών απαιτήσεων για μια καθαρή θέση
Το ίδρυμα μπορεί να θέσει ανώτατο όριο στην κεφαλαιακή απαίτηση για τον ειδικό κίνδυνο μιας καθαρής θέσης σε χρεωστικό τίτλο το οποίο δεν θα υπερβαίνει τη μέγιστη πιθανή ζημία που σχετίζεται με τον κίνδυνο αθέτησης οφειλής. Για μια αρνητική θέση, το όριο αυτό μπορεί να υπολογίζεται ως μεταβολή της αξίας λόγω του μέσου ή, εάν συντρέχει περίπτωση, των υποκειμένων μέσων που καθίστανται αμέσως μηδενικού κινδύνου αθέτησης οφειλής.
Άρθρο 336
Απαίτηση ιδίων κεφαλαίων για χρεωστικούς τίτλους που δεν αποτελούν θέσεις τιτλοποίησης
1. Το ίδρυμα κατατάσσει τις καθαρές θέσεις του στο χαρτοφυλάκιο συναλλαγών που δεν αποτελούν θέσεις σε θέσεις τιτλοποίησης, με βάση τον υπολογισμό που καθορίζεται στο άρθρο 327, μεταξύ των ενδεδειγμένων κατηγοριών του πίνακα 1, με κριτήριο τον εκδότη ή τον οφειλέτη τους, την εξωτερική ή εσωτερική πιστοληπτική αξιολόγηση και την εναπομένουσα διάρκεια ως τη λήξη· στη συνέχεια τις πολλαπλασιάζει επί τους συντελεστές στάθμισης που παρατίθενται στον πίνακα αυτόν. Αθροίζει τις σταθμισμένες θέσεις του που προκύπτουν από την εφαρμογή του άρθρου αυτού (ανεξάρτητα από το εάν είναι θετικές ή αρνητικές), προκειμένου να υπολογίσει τις οικείες κεφαλαιακές απαιτήσεις έναντι του ειδικού κινδύνου.
Πίνακας 1
Κατηγορίες
Κεφαλαιακή Απαίτηση για τον ειδικό κίνδυνο
Χρεωστικοί τίτλοι οι οποίοι θα λάμβαναν συντελεστή κινδύνου 0 % δυνάμει της τυποποιημένης μεθόδου για τον πιστωτικό κίνδυνο.
0 %
Χρεωστικοί τίτλοι οι οποίοι θα λάμβαναν συντελεστή κινδύνου 20 % ή 50 % δυνάμει της τυποποιημένης μεθόδου για τον πιστωτικό κίνδυνο και άλλα επιλέξιμα στοιχεία που ορίζονται στην παράγραφο 4.
0,25 % (εναπομένουσα διάρκεια έως την οριστική λήξη έως έξι μήνες)
1,00 % (εναπομένουσα διάρκεια έως την οριστική λήξη μεγαλύτερη των έξι μηνών και μικρότερη ή ίση με 24 μήνες)
1,60 % (εναπομένουσα διάρκεια έως τη λήξη άνω των 24 μηνών)
Χρεωστικοί τίτλοι οι οποίοι θα λάμβαναν συντελεστή κινδύνου 100 % δυνάμει της τυποποιημένης μεθόδου για τον πιστωτικό κίνδυνο.
8,00 %
Χρεωστικοί τίτλοι που θα λάμβαναν συντελεστή κινδύνου 150 % δυνάμει της τυποποιημένης μεθόδου για τον πιστωτικό κίνδυνο.
12,00 %
2. Για ιδρύματα που εφαρμόζουν τη μέθοδο ΠΕΔ στην κατηγορία ανοίγματος στην οποία ανήκει ο εκδότης του χρεωστικού τίτλου, προκειμένου να είναι επιλέξιμος για τον συντελεστή κινδύνου δυνάμει της τυποποιημένης μεθόδου που αναφέρεται στην παράγραφο 1, ο εκδότης του ανοίγματος πρέπει να έχει εσωτερική διαβάθμιση που αντιστοιχεί σε πιθανότητα αθέτησης ίση ή μικρότερη από εκείνη που σχετίζεται με την κατάλληλη βαθμίδα πιστωτικής ποιότητας βάσει της τυποποιημένης μεθόδου.
3. Τα ιδρύματα μπορούν να υπολογίζουν τις κεφαλαιακές απαιτήσεις του ειδικού κινδύνου για ομόλογα που λαμβάνουν συντελεστή κινδύνου 10 % σύμφωνα με την αντιμετώπιση που καθορίζεται στο άρθρο 129 παράγραφοι 4, 5 και65 ως το ήμισυ της ισχύουσας κεφαλαιακής απαίτησης για τον ειδικό κίνδυνο για τη δεύτερη κατηγορία του πίνακα 1.
4. Άλλα επιλέξιμα στοιχεία είναι:
α)
θετικές και αρνητικές θέσεις σε στοιχεία ενεργητικού για τα οποία δεν είναι διαθέσιμη πιστοληπτική αξιολόγηση από διορισμένο ΕΟΠΑ και τα οποία πληρούν όλες τις ακόλουθες προϋποθέσεις:
i)
χαρακτηρίζονται από επαρκή βαθμό ρευστότητας κατά την εκτίμηση του οικείου ιδρύματος,
ii)
η επενδυτική τους ποιότητα είναι, κατά την κρίση του ίδιου του εκάστοτε ιδρύματος, τουλάχιστον ισοδύναμη με εκείνη των στοιχείων ενεργητικού που αναφέρονται στον πίνακα 1 δεύτερη γραμμή,
iii)
είναι εισηγμένα σε μία τουλάχιστον ρυθμιζόμενη αγορά κράτους μέλους ή σε χρηματιστήριο αξιών τρίτης χώρας, υπό τον όρο ότι το εν λόγω χρηματιστήριο αναγνωρίζεται από τις αρμόδιες αρχές του οικείου κράτους μέλους,
β)
θετικές και αρνητικές θέσεις σε στοιχεία ενεργητικού εκδοθέντα από ιδρύματα οι οποίες υπόκεινται σε καφαλαιακές απαιτήσεις όπως προβλέπονται στον παρόντα κανονισμό που θεωρούνται από το ενδιαφερόμενο ίδρυμα ως επαρκώς ρευστές και η επενδυτική ποιότητα των οποίων είναι, σύμφωνα με τη διακριτική ευχέρεια του ιδρύματος, τουλάχιστον ισοδύναμη των στοιχείων ενεργητικού που αναφέρονται στον πίνακα 1 δεύτερη γραμμή,
γ)
τίτλοι που εκδίδονται από ιδρύματα οι οποίοι θεωρούνται ότι έχουν ισοδύναμη ή υψηλότερη πιστωτική ποιότητα από αυτούς που σχετίζονται με τη 2η βαθμίδα πιστωτικής ποιότητας δυνάμει της τυποποιημένης μεθόδου για τον πιστωτικό κίνδυνο ανοιγμάτων έναντι ιδρυμάτων και οι οποίοι υπόκεινται σε εποπτικές και κανονιστικές ρυθμίσεις ανάλογες με εκείνες του παρόντος κανονισμού και της οδηγίας 2013/36/ΕΕ.
Τα ιδρύματα που χρησιμοποιούν το στοιχείο α) ή β) διαθέτουν τεκμηριωμένη μεθοδολογία για να αξιολογήσουν εάν τα στοιχεία ενεργητικού πληρούν τις απαιτήσεις των ανωτέρω εδαφίων και κοινοποιούν την εν λόγω μεθοδολογία στις αρμόδιες αρχές.
Άρθρο 337
Κεφαλαιακές Απαιτήσεις για θέσεις σε τιτλοποίηση
1. Για μέσα στο χαρτοφυλάκιο συναλλαγών που αποτελούν θέσεις σε τιτλοποίηση, το ίδρυμα σταθμίζει βάσει των ακόλουθων συντελεστών τις καθαρές θέσεις του όπως υπολογίζονται σύμφωνα με το άρθρο 327 παράγραφος 1:
α)
για θέσεις σε τιτλοποίηση που θα υπάγονταν στην τυποποιημένη μέθοδο για τον πιστωτικό κίνδυνο εάν αποτελούσαν ανοίγματα που περιλαμβάνονται στα λοιπά χαρτοφυλάκια πέραν του χαρτοφυλακίου συναλλαγών του ίδιου ιδρύματος, 8 % επί του συντελεστή στάθμισης βάσει της τυποποιημένης μεθόδου όπως προβλέπεται στον τίτλο ΙΙ κεφάλαιο 5 τμήμα 3,
β)
για θέσεις τιτλοποίησης που θα υπάγονταν στη μέθοδο των εσωτερικών διαβαθμίσεων εάν αποτελούσαν ανοίγματα που περιλαμβάνονται στα λοιπά χαρτοφυλάκια πέραν του χαρτοφυλακίου συναλλαγών του ίδιου ιδρύματος, 8 % επί του συντελεστή στάθμισης βάσει της μεθόδου των εσωτερικών διαβαθμίσεων όπως προβλέπεται στον τίτλο ΙΙ κεφάλαιο 5 τμήμα 3.
2. Η μέθοδος του εποπτικού υποδείγματος που προβλέπεται στο άρθρο 262 μπορεί να χρησιμοποιηθεί εάν το ίδρυμα δύναται να εκτιμήσει την πιθανότητααθέτησης PD και κατά περίπτωση την αξία ανοίγματος και τη ζημιά σε περίπτωση αθέτησης LGD που θα χρησιμοποιηθούν ως εισροές στο εποπτικό υπόδειγμα σύμφωνα τα προαπαιτούμενα για την εκτίμηση των εν λόγω παραμέτρων δυνάμει της μεθόδου των εσωτερικών διαβαθμίσεων σύμφωνα με τον τίτλο ΙΙ κεφάλαιο 3.
Ένα ίδρυμα εκτός του μεταβιβάζοντος ιδρύματος που μπορεί να εφαρμόσει την εν λόγω μέθοδο για την ίδια θέση σε τιτλοποίηση εκτός του χαρτοφυλακίου συναλλαγών του μπορεί να χρησιμοποιήσει τη μέθοδο μόνο με την επιφύλαξη της άδειας των αρμόδιων αρχών, η οποία χορηγείται εάν το ίδρυμα πληροί την προϋπόθεση του πρώτου εδαφίου.
Οι εκτιμήσεις των PD και LGD ως «εισροές» στη μέθοδο του εποπτικού υποδείγματος μπορούν εναλλακτικά να προσδιορίζονται βάσει εκτιμήσεων που προκύπτουν από μια μέθοδο IRC ενός ιδρύματος που έχει λάβει άδεια να χρησιμοποιεί εσωτερικό υπόδειγμα για τον ειδικό κίνδυνο των χρεωστικών τίτλων. Η τελευταία εναλλακτική μέθοδος μπορεί να χρησιμοποιηθεί μόνο με την επιφύλαξη της άδειας των αρμόδιων αρχών, η οποία χορηγείται εάν οι ανωτέρω εκτιμήσεις πληρούν τις ποσοτικές απαιτήσεις για τη μέθοδο των εσωτερικών διαβαθμίσεων που προβλέπονται στον τίτλο ΙΙ κεφάλαιο 3.
Σύμφωνα με το άρθρο 16 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010, η ΕΑΤ εκδίδει κατευθυντήριες οδηγίες σχετικά με τη χρήση των εκτιμήσεων των PD και LGD ως εφόσον οι εν λόγω εκτιμήσεις βασίζονται σε μέθοδο IRC.
3. Για θέσεις τιτλοποίησης που υπόκεινται σε πρόσθετο συντελεστή στάθμισης κινδύνου σύμφωνα με το άρθρο 407, εφαρμόζεται ποσοστό 8 % επί του προβλεπόμενου συνολικού συντελεστή στάθμισης.
Εκτός από τις θέσεις σε τιτλοποίηση που αντιμετωπίζονται σύμφωνα με το άρθρο 338 παράγραφος 4, το ίδρυμα αθροίζει τις σταθμισμένες θέσεις του, οι οποίες προκύπτουν από την εφαρμογή του παρόντος άρθρου (ανεξάρτητα από το εάν είναι θετικές ή αρνητικές), προκειμένου να υπολογίσει την κεφαλαιακή απαίτηση έναντι του ειδικού κινδύνου.
4. Κατά παρέκκλιση από την παράγραφο 3 δεύτερο εδάφιο, για τη μεταβατική περίοδο που λήγει στις 31 Δεκεμβρίου 2014, το ίδρυμα αθροίζει χωριστά τις σταθμισμένες καθαρές θετικές θέσεις του και τις σταθμισμένες καθαρές αρνητικές θέσεις του. Το μεγαλύτερο από τα αθροίσματα αυτά αποτελεί την κεφαλαιακή απαίτηση για τον ειδικό κίνδυνο. Το ίδρυμα αναφέρει, παρ’ όλα αυτά, σε τριμηνιαία βάση στην αρμόδια αρχή του κράτους μέλους προέλευσης το συνολικό ποσό τόσο των σταθμισμένων καθαρών θετικών θέσεών του όσο και των σταθμισμένων καθαρών αρνητικών θέσεών του, κατανεμημένων ανά τύπο υποκείμενων αξιών.
5. Όταν ένα μεταβιβάζον ίδρυμα παραδοσιακής τιτλοποίησης δεν πληροί τις προϋποθέσεις για τη σημαντική μεταφορά κινδύνου που αναφέρονται στο άρθρο 243, περιλαμβάνει στον υπολογισμό των κεφαλαιακών απαιτήσεων δυνάμει του παρόντος άρθρου τα τιτλοποιημένα ανοίγματα αντί των θέσεων σε τιτλοποίηση από την τιτλοποίηση αυτή.
Όταν ένα μεταβιβάζον ίδρυμα σύνθετης τιτλοποίησης δεν πληροί τις προϋποθέσεις για τη σημαντική μεταφορά κινδύνου που αναφέρονται στο άρθρο 244, περιλαμβάνει στον υπολογισμό των κεφαλαιακών απαιτήσεων δυνάμει του παρόντος άρθρου τα τιτλοποιημένα ανοίγματα από την τιτλοποίηση αυτή, αλλά όχι τυχόν πιστωτική προστασία που έχει ληφθεί για το τιτλοποιημένο χαρτοφυλάκιο.
Άρθρο 338
Κεφαλαιακές απαιτήσεις για το χαρτοφυλάκιο διαπραγμάτευσης συσχετίσεων
1. Το χαρτοφυλάκιο διαπραγμάτευσης συσχετίσεων αποτελείται από θέσεις σε τιτλοποίηση και πιστωτικά παράγωγα νιοστού βαθμού αθέτησης που πληρούν όλα τα ακόλουθα κριτήρια:
α)
Οι θέσεις δεν είναι ούτε θέσεις σε επανατιτλοποίηση ούτε δικαιώματα προαίρεσης επί τμήματος τιτλοποίησης ούτε άλλα παράγωγα μέσα επί τιτλοποιήσεων, τα οποία δεν παρέχουν κατ’αναλογία μερίδιο στα έσοδα τμήματος τιτλοποίησης,
β)
όλα τα χρηματοπιστωτικά μέσα αναφοράς ανήκουν σε μία από τις κατωτέρω κατηγορίες:
i)
μέσα μεμονωμένου πιστούχου, συμπεριλαμβανομένων των πιστωτικών παραγώγων μεμονωμένου πιστούχου, για τα οποία υπάρχουν επαρκείς συνθήκες ρευστότητας στην αγορά,
ii)
ευρέως διαπραγματεύσιμοι δείκτες που βασίζονται στα εν λόγω μέσα αναφοράς.
Ως επαρκείς συνθήκες ρευστότητας στην αγορά θεωρούνται οι περιπτώσεις κατά τις οποίες υπάρχουν «καλή τη πίστει» ανεξάρτητες τιμές αγοράς και πώλησης, ούτως ώστε να μπορεί εύλογα να συσχετιστεί η τρέχουσα τιμή με τις τελευταίες τιμές πώλησης ή με τις «καλή τη πίστει» τρέχουσες ανταγωνιστικές τιμές αγοράς και πώλησης εντός μιας ημέρας, και να μπορεί να διακανονιστεί η εν λόγω τιμή σε σχετικά σύντομο χρονικό διάστημα και σύμφωνα με τη συνήθη εμπορική πρακτική.
2. Οι θέσεις που αφορούν σε μία από τις ακόλουθες περιπτώσεις δεν θα περιλαμβάνονται στο χαρτοφυλάκιο διαπραγμάτευσης συσχετίσεων:
α)
υποκείμενη αξία που είναι ικανή να υπαχθεί στην κατηγορία χρηματοδοτικού ανοίγματος «ανοίγματα λιανικής τραπεζικής» ή στην κατηγορία χρηματοδοτικού ανοίγματος «ανοίγματα εξασφαλισμένα με υποθήκες επί ακίνητης περιουσίας» δυνάμει της τυποποιημένης μεθόδου για τον πιστωτικό κίνδυνο, και η οποία δεν περιλαμβάνεται στο χαρτοφυλάκιο συναλλαγών ενός ιδρύματος,
β)
απαίτηση έναντι εταιρείας ειδικού σκοπού, εξασφαλισμένη, άμεσα ή έμμεσα, από θέση που δεν πληροί τα κριτήρια για ένταξη στο χαρτοφυλάκιο διαπραγμάτευσης συσχετίσεων σύμφωνα με την παράγραφο 1 και την παρούσα παράγραφο.
3. Ένα ίδρυμα μπορεί να περιλαμβάνει στο χαρτοφυλάκιο διαπραγμάτευσης συσχετίσεων θέσεις οι οποίες δεν είναι ούτε θέσεις τιτλοποίησης ούτε πιστωτικά παράγωγα νιοστού βαθμού οι οποίες όμως αντισταθμίζουν άλλες θέσεις του εν λόγω χαρτοφυλακίου, υπό την προϋπόθεση ότι υπάρχουν επαρκείς συνθήκες ρευστότητας, όπως περιγράφεται στην παράγραφο 1 τελευταίο εδάφιο, για το χρηματοπιστωτικό μέσο ή τις υποκείμενες αξίες του.
4. Ένα ίδρυμα ορίζει το μεγαλύτερο από τα κατωτέρω ποσά ως κεφαλαιακή απαίτηση για τον ειδικό κίνδυνο του χαρτοφυλακίου διαπραγμάτευσης συσχετίσεων:
α)
τη συνολική κεφαλαιακή απαίτηση για τον ειδικό κίνδυνο που θα προκύπτει μόνο από τις καθαρές θετικές θέσεις του χαρτοφυλακίου διαπραγμάτευσης συσχετίσεων,
β)
τη συνολική κεφαλαιακή απαίτηση για τον ειδικό κίνδυνο που θα προκύπτει από στις καθαρές αρνητικές θέσεις του χαρτοφυλακίου διαπραγμάτευσης συσχετίσεων.
Ενότητα 2
Γενικός κίνδυνος
Άρθρο 339
Υπολογισμός γενικού κινδύνου βάσει της μεθόδου της ληκτότητας
1. Προκειμένου να υπολογιστούν οι κεφαλαιακές απαιτήσεις έναντι του γενικού κινδύνου, όλες οι θέσεις σταθμίζονται ανάλογα με τη ληκτότητά τους όπως εξηγείται στην παράγραφο 2, προκειμένου να υπολογιστεί το ποσό των ιδίων κεφαλαίων που απαιτείται για την κάλυψή τους. Αυτή η απαίτηση μειώνεται όταν μια σταθμισμένη θέση κατέχεται παράλληλα με μια αντίθετη σταθμισμένη θέση στο ίδιο διάστημα ληκτότητας.Μείωση της κεφαλαιακής απαίτησης γίνεται επίσης όταν οι αντίθετες σταθμισμένες θέσεις ανήκουν σε διαφορετικά διαστήματα ληκτότητας, στην περίπτωση αυτή, η έκταση της επιτρεπόμενης μείωσης εξαρτάται τόσο από το εάν οι δύο θέσεις ανήκουν ή όχι στην ίδια ομάδα διαστημάτων ληκτότητας, όσο και από τα συγκεκριμένα διαστήματα ληκτότηταςστα οποία αυτές ανήκουν.
2. Το ίδρυμα κατατάσσει τις καθαρές θέσεις του στις κατάλληλες ζώνες ληκτότητας που αναφέρονται στη δεύτερη ή την τρίτη, κατά περίπτωση, στήλη του πίνακα 2 της παραγράφου 4. Η κατάταξη γίνεται βάσει της εναπομένουσας διάρκειας μέχρι τη λήξη στην περίπτωση των μέσων σταθερού επιτοκίου και της περιόδου έως τον επόμενο επανακαθορισμό του επιτοκίου στην περίπτωση των μέσων που έχουν μεταβλητό επιτόκιο πριν από την τελική ημερομηνία λήξης. Το ίδρυμα κάνει επίσης διάκριση μεταξύ των χρεωστικών τίτλων με απόδοση τοκομεριδίου 3 % ή μεγαλύτερη και εκείνων με απόδοση τοκομεριδίου μικρότερη από 3 %, και τα κατατάσσει, αντίστοιχα, στη δεύτερη ή την τρίτη στήλη του πίνακα 2. Στη συνέχεια καθεμία από τις θέσεις αυτές πολλαπλασιάζεται με τους συντελεστές στάθμισης που αναφέρονται στην τέταρτη στήλη του πίνακα 2 για το σχετικό διάστημα ληκτότητας.
3. Το ίδρυμα υπολογίζει στη συνέχεια το άθροισμα των σταθμισμένων θετικών θέσεων και το άθροισμα των σταθμισμένων αρνητικών θέσεων, για κάθε διάστημα ληκτότητας. Το ποσό των θετικών θέσεων που αντιστοιχίζονται έναντι των αρνητικών θέσεων εντός ενός δεδομένου διαστήματος ληκτότητας αντιπροσωπεύει την αντιστοιχισμένη σταθμισμένη θέση σε αυτό το διάστημα ληκτότητας ενώ η εναπομένουσα θετική ή αρνητική θέση αντιπροσωπεύει τη μη αντιστοιχισμένη σταθμισμένη θέση στο ίδιο διάστημα ληκτότητας. Υπολογίζεται στη συνέχεια το σύνολο των αντιστοιχισμένων σταθμισμένων θέσεων σε όλα τα διαστήματα ληκτότητας.
4. Το ίδρυμα υπολογίζει το άθροισμα των μη αντιστοιχισμένων σταθμισμένων θετικών θέσεων στα διαστήματα που περιλαμβάνονται σε καθεμία από τις ζώνες του πίνακα 2, προκειμένου να προσδιορίσει τη μη αντιστοιχισμένη σταθμισμένη θετική θέση για κάθε ζώνη. Ομοίως, τα αθροίσματα των μη αντιστοιχισμένων σταθμισμένων αρνητικών θέσεων για κάθε διάστημα μιας δεδομένης ζώνης προστίθενται προκειμένου να υπολογιστεί η μη αντιστοιχισμένη σταθμισμένη αρνητική θέση αυτής της ζώνης. Το τμήμα της μη αντιστοιχισμένης σταθμισμένης θετικής θέσης σε μια δεδομένη ζώνη το οποίο αντιστοιχίζεται έναντι της μη αντιστοιχισμένης σταθμισμένης αρνητικής θέσης στην ίδια ζώνη αντιπροσωπεύει την αντιστοιχισμένη σταθμισμένη θέση σε αυτή τη ζώνη. Το τμήμα της μη αντιστοιχισμένης σταθμισμένης θετικής θέσης ή της μη αντιστοιχισμένης σταθμισμένης αρνητικής θέσης σε μια ζώνη το οποίο δεν μπορεί να αντιστοιχιστεί κατ' αυτό τον τρόπο αντιπροσωπεύει τη μη αντιστοιχισμένη σταθμισμένη θέση για τη ζώνη αυτή.
Πίνακας 2
Ζώνη:
Διαστήματα ληκτότητας
Συντελεστής στάθμισης (%)
Μεταβολή επιτοκίου (%)
Απόδοση τοκομεριδίου 3 % ή μεγαλύτερη
Απόδοση τοκομεριδίου κάτω του 3 %
1
0 ≤ 1 μήνα
0 ≤ 1 μήνα
0,00
-
1 ≤ 3 μήνες
1 ≤ 3 μήνες
0,20
1,00
3 ≤ 6 μήνες
3 ≤ 6 μήνες
0,40
1,00
6 ≤ 12 μήνες
6 ≤ 12 μήνες
0,70
1,00
2
1 ≤ 2 έτη
1,0 ≤ 1,9 έτη
1,25
0,90
2 ≤ 3 έτη
1,9 ≤ 2,8 έτη
1,75
0,80
3 ≤ 4 έτη
2,8 ≤ 3,6 έτη
2,25
0,75
3
4 ≤ 5 έτη
3,6 ≤ 4,3 έτη
2,75
0,75
5 ≤ 7 έτη
4,3 ≤ 5,7 έτη
3,25
0,70
7 ≤ 10 έτη
5,7 ≤ 7,3 έτη
3,75
0,65
10 ≤ 15 έτη
7,3 ≤ 9,3 έτη
4,50
0,60
15 ≤ 20 έτη
9,3 ≤ 10,6 έτη
5,25
0,60
20 έτη
10,6 ≤ 12,0 έτη
6,00
0,60
12,0 ≤ 20,0 έτη
8,00
0,60
20 έτη
12,50
0,60
5. Το ποσό της μη αντιστοιχισμένης σταθμισμένης θετικής ή αρνητικής θέσης στη ζώνη 1 το οποίο αντιστοιχίζεται έναντι της μη αντιστοιχισμένης σταθμισμένης αρνητικής ή θετικής θέσης στη ζώνη 2 αποτελεί την αντιστοιχισμένη σταθμισμένη θέση μεταξύ των ζωνών 1 και 2. Ο ίδιος υπολογισμός πραγματοποιείται για το εναπομένον τμήμα της μη αντιστοιχισμένης σταθμισμένης θέσης στη ζώνη 2 και τη μη αντιστοιχισμένη σταθμισμένη θέση στη ζώνη 3, προκειμένου να προσδιοριστεί η αντιστοιχισμένη σταθμισμένη θέση μεταξύ των ζωνών 2 και 3.
6. Το ίδρυμα μπορεί να αντιστρέφει τη σειρά των υπολογισμών της παραγράφου 5 και να υπολογίζει την αντιστοιχισμένη σταθμισμένη θέση μεταξύ των ζωνών 2 και 3 πριν από τον υπολογισμό της εν λόγω θέσης μεταξύ των ζωνών 1 και 2.
7. Το υπόλοιπο της μη αντιστοιχισμένης σταθμισμένης θέσης στη ζώνη 1 αντιστοιχίζεται έναντι εκείνου που εναπομένει στη ζώνη 3 μετά την αντιστοίχισή της με τη ζώνη 2, προκειμένου να προσδιοριστεί η αντιστοιχισμένη σταθμισμένη θέση μεταξύ των ζωνών 1 και 3.
8. Οι εναπομένουσες θέσεις, μετά τις τρεις χωριστές αντιστοιχίσεις των παραγράφων 5, 6 και 7, αθροίζονται.
9. Η κεφαλαιακή απαίτηση του ιδρύματος υπολογίζεται ως το άθροισμα:
α)
του 10 % του αθροίσματος των αντιστοιχισμένων σταθμισμένων θέσεων σε όλα τα διαστήματα προθεσμιών λήξης,
β)
του 40 % της αντιστοιχισμένης σταθμισμένης θέσης στη ζώνη 1,
γ)
του 30 % της αντιστοιχισμένης σταθμισμένης θέσης στη ζώνη 2,
δ)
του 30 % της αντιστοιχισμένης σταθμισμένης θέσης στη ζώνη 3,
ε)
του 40 % της αντιστοιχισμένης σταθμισμένης θέσης μεταξύ των ζωνών 1 και 2, και μεταξύ των ζωνών 2 και 3,
στ)
του 150 % της αντιστοιχισμένης σταθμισμένης θέσης μεταξύ των ζωνών 1 και 3,
ζ)
του 100 % των εναπομενουσών μη αντιστοιχισμένων σταθμισμένων θέσεων.
Άρθρο 340
Υπολογισμός γενικού κινδύνου βάσει της μεθόδου της της διάρκειας
1. Τα ιδρύματα μπορούν να χρησιμοποιούν μια μέθοδο για τον υπολογισμό της κεφαλαιακής απαίτησης για τον γενικό κίνδυνο χρεωστικών τίτλων η οποία στηρίζεται στη διάρκεια, αντί της μεθόδου που προβλέπεται στο άρθρο 339, εφόσον το ίδρυμα το πράττει με συνέπεια.
2. Στο πλαίσιο της μεθόδου βάσει της διάρκειας για την οποία γίνεται λόγος στην παράγραφο 1, το ίδρυμα λαμβάνει την αγοραία τιμή κάθε χρεωστικού τίτλου σταθερού επιτοκίου και βάσει αυτής υπολογίζει την απόδοσή του έως τη λήξη, που αποτελεί εμμέσως το προεξοφλητικό του επιτόκιο. Εάν πρόκειται για μέσα μεταβλητού επιτοκίου, η επιχείρηση λαμβάνει την αγοραία τιμή κάθε μέσου και βάσει αυτής υπολογίζει την απόδοσή του με την υπόθεση ότι το κεφάλαιο είναι πληρωτέο την επόμενη φορά που μπορεί να αλλάξει το επιτόκιο.
3. Το ίδρυμα υπολογίζει στη συνέχεια τον τροποποιημένο μέσο σταθμικό δείκτη διάρκειας κάθε χρεωστικού τίτλου, χρησιμοποιώντας τον ακόλουθο τύπο:
όπου:
D
=
η διάρκεια που υπολογίζεται σύμφωνα με τον ακόλουθο τύπο:
όπου:
R
=
η απόδοση μέχρι τη λήξη του τίτλου,
Ct
=
η χρηματική πληρωμή κατά τη χρονική στιγμή t,
M
=
η ολική διάρκεια έως τη λήξη.
Το ίδρυμα πρέπει να διορθώσει στον υπολογισμό της τροποποιημένης διάρκειας για τους χρεωστικούς τίτλους που υπόκεινται σε κίνδυνο προπληρωμής. Σύμφωνα με το άρθρο 16 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010, η ΕΑΤ εκδίδει κατευθυντήριες οδηγίες σχετικά με την εφαρμογή των εν λόγω διορθώσεων.
4. Το ίδρυμα κατατάσσει ακολούθως κάθε χρεωστικό τίτλο στην κατάλληλη ζώνη του πίνακα 3. με βάση τον τροποποιημένο μέσο σταθμικό δείκτη διάρκειας κάθε μέσου.
Πίνακας 3
Ζώνη:
Τροποποιημένη διάρκεια
(σε έτη)
Τεκμαιρόμενη μεταβολή επιτοκίου σε %
1
0 ≤ 1,0
1,0
2
1,0 ≤ 3,6
0,85
3
3,6
0,7
5. Το ίδρυμα υπολογίζει εν συνεχεία τη σταθμισμένη βάσει του δείκτη διαρκείας θέση κάθε μέσου, πολλαπλασιάζοντας την αγοραία αξία του με τον τροποποιημένο σταθμικό δείκτη διαρκείας του καθώς και με την τεκμαιρόμενη μεταβολή του επιτοκίου όταν πρόκειται για μέσο που έχει αυτόν το συγκεκριμένο τροποποιημένο σταθμικό δείκτη διαρκείας (βλέπε στήλη 3 του πίνακα 3).
6. Το ίδρυμα υπολογίζει τις σταθμισμένες βάσει του δείκτη διάρκειας θετικές και αρνητικές θέσεις του σε κάθε ζώνη. Το ποσό των θετικών θέσεων που αντιστοιχίζεται με αρνητικές θέσεις σε κάθε ζώνη αποτελεί τη σταθμισμένη βάσει του δείκτη διάρκειας αντιστοιχισμένη θέση για την εν λόγω ζώνη.
Το ίδρυμα υπολογίζει, στη συνέχεια, την σταθμισμένη βάσει του δείκτη διάρκειας μη αντιστοιχισμένη θέση για κάθε ζώνη. Στη συνέχεια εφαρμόζει τη μέθοδο που περιγράφεται για τις μη αντιστοιχισμένες σταθμισμένες θέσεις στο άρθρο 339 παράγραφοι 5 έως 8.
7. Η κεφαλαιακή απαίτηση του ιδρύματος υπολογίζεται ακολούθως ως το άθροισμα των παρακάτω:
α)
του 2 % των σταθμισμένων βάσει του δείκτη διάρκειας αντιστοιχισμένων θέσεων σε κάθε ζώνη,
β)
του 40 % των σταθμισμένων βάσει του δείκτη διάρκειας θέσεων που αντιστοιχίζονται μεταξύ των ζωνών 1 και 2, και μεταξύ των ζωνών 2 και 3,
γ)
του 150 % των σταθμισμένων, βάσει του δείκτη διάρκειας, θέσεων που αντιστοιχίζονται μεταξύ των ζωνών 1 και 3,
δ)
του 100 % των σταθμισμένων βάσει του δείκτη διάρκειας μη αντιστοιχισμένων σταθμισμένων θέσεων που εναπομένουν.
Τμήμα 3
Μετοχές
Άρθρο 341
Καθαρές θέσεις σε μετοχικά προϊόντα
1. Το ίδρυμα αθροίζει χωριστά όλες τις καθαρές θετικές θέσεις του και όλες τις καθαρές αρνητικές θέσεις του σύμφωνα με το άρθρο 327. Το άθροισμα των απόλυτων τιμών των δύο αυτών ποσών αντιπροσωπεύει τη συνολική μεικτή του θέση.
2. Το ίδρυμα υπολογίζει χωριστά για κάθε αγορά τη διαφορά μεταξύ του αθροίσματος των καθαρών θετικών θέσεων, αφενός, και των καθαρών αρνητικών θέσεων, αφετέρου. Το άθροισμα των απόλυτων τιμών των εν λόγω διαφορών αντιπροσωπεύει τη συνολική καθαρή του θέση.
3. Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων για τον ορισμό του όρου «αγορά» που αναφέρεται στην παράγραφο 2.
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή το αργότερο έως τις 31 Ιανουαρίου 2014.
Ανατίθεται στην Επιτροπή η εξουσία να εγκρίνει τα ρυθμιστικά τεχνικά πρότυπα που προβλέπονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με τα άρθρα 10 έως 14 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
Άρθρο 342
Ειδικός κίνδυνος μετοχικών προϊόντων
Το ίδρυμα πολλαπλασιάζει τη συνολική μεικτή θέση του επί 8 %, προκειμένου να υπολογίσει την κεφαλαιακή απαίτηση του για την κάλυψη του ειδικού κινδύνου.
Άρθρο 343
Γενικός κίνδυνος μετοχικών προϊόντων
Οι απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων για την κάλυψη του γενικού κινδύνου ισούνται με τη συνολική καθαρή θέση του ιδρύματος πολλαπλασιασμένη επί 8 %.
Άρθρο 344
Χρηματιστηριακοί δείκτες
1. Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια εκτελεστικών τεχνικών προτύπων που αναφέρουν τους χρηματιστηριακούς δείκτες για τους οποίους μπορούν να χρησιμοποιηθούν οι τρόποι αντιμετώπισης που καθορίζονται στην παράγραφο 4 δεύτερη περίοδος.
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια εκτελεστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή το αργότερο έως την 1η Ιανουαρίου 2014.
Ανατίθεται στην Επιτροπή η εξουσία να εγκρίνει τα εκτελεστικά τεχνικά πρότυπα που αναφέρονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με το άρθρο 15 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
2. Πριν την έναρξη ισχύος των τεχνικών προτύπων που αναφέρονται στην παράγραφο 1, τα ιδρύματα μπορούν να συνεχίσουν να εφαρμόζουν τη μέθοδο που ορίζεται στις παραγράφους 3 και 4, εφόσον οι αρμόδιες αρχές έχουν εφαρμόσει την εν λόγω μέθοδο πριν από την 1η Ιανουαρίου 2014.
3. Τα συμβόλαια μελλοντικής εκπλήρωσης επί δείκτη μετοχών, τα σταθμισμένα με το συντελεστή δέλτα ισοδύναμα δικαιωμάτων προαίρεσης σε συμβόλαια μελλοντικής εκπλήρωσης επί δείκτη μετοχών και δείκτες τιμών μετοχών, που εφεξής καλούνται συλλήβδην «συμβόλαια μελλοντικής εκπλήρωσης επί δεικτών μετοχών», μπορούν να αναλύονται σε θέσεις σε όλες τις μετοχές που τις συναποτελούν. Οι θέσεις αυτές μπορούν να αντιμετωπίζονται ως υποκείμενες θέσεις στις εν λόγω μετοχές και είναι δυνατό να συμψηφίζονται με τις αντίθετες θέσεις στις ίδιες τις υποκείμενες μετοχές. Τα ιδρύματα ενημερώνουν τις αρμόδιες αρχές ότι χρησιμοποιούν την εν λόγω αντιμετώπιση.
4. Εάν ένα συμβόλαιο μελλοντικής εκπλήρωσης σε δείκτη μετοχών δεν αναλύεται στις επιμέρους υποκείμενες θέσεις, το συμβόλαιο αυτό αντιμετωπίζεται ως μεμονωμένη μετοχή. Ωστόσο, ο ειδικός κίνδυνος της μεμονωμένης αυτής μετοχής μπορεί να αγνοείται εάν το εν λόγω συμβόλαιο μελλοντικής εκπλήρωσης είναι διαπραγματεύσιμο σε χρηματιστήριο και αντιπροσωπεύει συναφή κατάλληλα διαφοροποιημένο δείκτη.
Τμήμα 4
Αναδοχή
Άρθρο 345
Μείωση καθαρών θέσεων
1. Σε περίπτωση αναδοχής έκδοσης χρεωστικών τίτλων και μετοχών, ένα ίδρυμα μπορεί να ακολουθεί την εξής διαδικασία για να υπολογίζει τις οικείες κεφαλαιακές απαιτήσεις. Το ίδρυμα υπολογίζει πρώτα τις καθαρές θέσεις αφαιρώντας τις θέσεις αναδοχής που έχουν αναληφθεί ή υπασφαλίζονται από τρίτους βάσει επίσημης συμφωνίας. Στη συνέχεια, το ίδρυμα μειώνει ι τις καθαρές θέσεις κατά τους συντελεστές απομείωσης του πίνακα 4 και υπολογίζει τις απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων του χρησιμοποιώντας τις απομειωμένες θέσεις της αναδοχής έκδοσης τίτλων.
Πίνακας 4
εργάσιμη ημέρα 0:
100 %
εργάσιμη ημέρα 1:
90 %
εργάσιμες ημέρες 2 έως και 3:
75 %
εργάσιμη ημέρα 4:
50 %
εργάσιμη ημέρα 5:
25 %
μετά την εργάσιμη ημέρα 5:
0 %.
Σημείωση: «Εργάσιμη ημέρα 0» είναι η πρώτη εργάσιμη ημέρα κατά την οποία το ίδρυμα αναλαμβάνει την αμετάκλητη δέσμευση να δεχθεί μια δεδομένη ποσότητα τίτλων σε προσυμφωνημένη τιμή.
2. Τα ιδρύματα ενημερώνουν τις αρμόδιες αρχές ότι χρησιμοποιούν την παράγραφο 1.
Τμήμα 5
Κεφαλιακες απαιτήσεις ειδικού κινδύνου για θέσεις που αντίσταθμιζονται με πιστωτικά παράγωγα
Άρθρο 346
Αναγνώριση αντισταθμίσεων με πιστωτικά παράγωγα
1. Αναγνωρίζονται οι αντισταθμίσεις που παρέχονται από πιστωτικά παράγωγα, σύμφωνα με τις αρχές που διατυπώνονται στις παραγράφους 2 έως 6.
2. Τα ιδρύματα αντιμετωπίζουν τη θέση στο πιστωτικό παράγωγο ως ένα «σκέλος» και την αντισταθμισμένη θέση που έχει το ίδιο ονομαστικό ή, εφόσον συντρέχει περίπτωση, το υποθετικό ποσό, ως το άλλο «σκέλος».
3. Αναγνωρίζεται πλήρης προστασία όταν οι αξίες των δύο σκελών της θέσης κινούνται πάντα προς αντίθετες κατευθύνσεις και στην ίδια περίπου έκταση. Τούτο ισχύει στις ακόλουθες περιπτώσεις:
α)
τα δύο σκέλη αποτελούνται από μέσα με απόλυτη ομοιότητα μεταξύ τους,
β)
μια θετική ταμειακή θέση αντισταθμίζεται από σύμβαση ανταλλαγής ολικής απόδοσης total return swap (και αντιστρόφως) και υπάρχει απόλυτη αντιστοιχία μεταξύ του μέσου αναφοράς και των υποκείμενων ανοιγμάτων (δηλαδή της ταμειακής θέσης). Η ληκτότητα της ίδιας της σύμβασης ανταλλαγής μπορεί να διαφέρει από τη ληκτότητα του υποκείμενου ανοίγματος.
Στις περιπτώσεις αυτές, δεν εφαρμόζεται κεφαλαιακή απαίτηση για ειδικό κίνδυνο σε οιοδήποτε σκέλος της θέσης.
4. Αναγνωρίζεται προστασία ύψους 80 % όταν οι αξίες των δύο σκελών της θέσης κινούνται πάντα προς αντίθετες κατευθύνσεις και εφόσον υφίσταται απόλυτη αντιστοιχία όσον αφορά το μέσο αναφοράς, τη ληκτότητα τόσο της υποχρέωσης αναφοράς όσο και του πιστωτικού παραγώγου και το νόμισμα του υποκείμενου ανοίγματος. Επιπλέον, τα βασικά στοιχεία της σύμβασης που διέπει το πιστωτικό παράγωγο δεν έχουν ως συνέπεια σημαντική απόκλιση των αυξομειώσεων της τιμής του πιστωτικού παραγώγου σε σύγκριση με τις αυξομειώσεις της τιμής της ταμειακής θέσης. Στο μέτρο που η συναλλαγή συνεπάγεται μεταβίβαση του κινδύνου, εφαρμόζεται αντιστάθμισμα ειδικού κινδύνου ύψους 80 % στο σκέλος της συναλλαγής με τη μεγαλύτερη κεφαλαιακή απαίτηση, ενώ οι απαιτήσεις ειδικού κινδύνου στο έτερο σκέλος είναι μηδενικές.
5. Εφαρμόζεται μερική αναγνώριση, όταν δεν συντρέχουν οι περιπτώσεις των παραγράφων 3 και 4, στις ακόλουθες περιπτώσεις:
α)
η θέση εμπίπτει στην παράγραφο 3 στοιχείο β), αλλά υπάρχει αναντιστοιχία μέσων μεταξύ του μέσου αναφοράς και του υποκείμενου ανοίγματος. Παρόλα αυτά, οι θέσεις πληρούν τις ακόλουθες απαιτήσεις:
i)
η υποχρέωση αναφοράς είναι της αυτής προτεραιότητας ή υποδεέστερης σε σύγκριση με την υποχρέωση που απορρέει από το υποκείμενο μέσο,
ii)
η υποχρέωση που απορρέει από το υποκείμενο μέσο και η υποχρέωση αναφοράς έχουν τον ίδιο οφειλέτη και περιλαμβάνουν νομικά εκτελεστές ρήτρες σταυροειδούς αθέτησης υποχρέωσης και σταυροειδούς πρόωρης εξόφλησης,
β)
η θέση εμπίπτει στην παράγραφο 3 στοιχείο α) ή την παράγραφο 4, αλλά υφίσταται αναντιστοιχία νομισμάτων ή ληκτότητας μεταξύ της πιστωτικής προστασίας και του υποκείμενου μέσου. Η εν λόγω αναντιστοιχία νομισμάτων περιλαμβάνεται στην κεφαλαιακή απαίτηση για τον κίνδυνο συναλλάγματος,
γ)
η θέση εμπίπτει στην παράγραφο 4, αλλά υφίσταται αναντιστοιχία μέσων μεταξύ της ταμειακής θέσης και του πιστωτικού παραγώγου. Εντούτοις, το υποκείμενο μέσο ενεργητικού συμπεριλαμβάνεται στις (παραδοτέες) υποχρεώσεις στα σχετικά με το πιστωτικό παράγωγο έγγραφα.
Προκειμένου να εφαρμοστεί μερική αναγνώριση, αντί της του αθροίσματος των κεφαλαιακών απαιτήσεων για τον ειδικό κίνδυνο για κάθε σκέλος της συναλλαγής, ισχύει μόνο η υψηλότερη εκ των δύο απαιτήσεων.
6. Σε κάθε περίπτωση που δεν υπάγεται στις παραγράφους 3 έως 5, η κεφαλαιακή απαίτηση για τον ειδικό κίνδυνο υπολογίζεται χωριστά για τα δύο σκέλη των θέσεων.
Άρθρο 347
Αναγνώριση αντισταθμίσεων με πιστωτικά παράγωγα πρώτου και νιοστού βαθμού αθέτησης
Στην περίπτωση πιστωτικών παραγώγων πρώτου και νιοστού βαθμού αθέτησης, η ακόλουθη αντιμετώπιση εφαρμόζεται για την αναγνώριση που παρέχεται σύμφωνα με το άρθρο 346:
α)
εάν ένα ίδρυμα λάβει πιστωτική προστασία για έναν αριθμό οντοτήτων αναφοράς που υπόκεινται σε πιστωτικό παράγωγο με τον όρο ότι η πρώτη αθέτηση μεταξύ των στοιχείων ενεργητικού ενεργοποιεί την πληρωμή και το πιστωτικό αυτό γεγονός λύει τη σύμβαση, το ίδρυμα μπορεί να αντισταθμίσει τον ειδικό κίνδυνο για την οντότητα αναφοράς στην οποία εφαρμόζεται η μικρότερη απαίτηση ειδικού κινδύνου μεταξύ των υποκείμενων οντοτήτων αναφοράς σύμφωνα με τον πίνακα 1 του άρθρου 336,
β)
εάν η νιοστή (n) αθέτηση στο σύνολο των ανοιγμάτων ενεργοποιεί την πληρωμή βάσει της πιστωτικής προστασίας, ο αγοραστής της προστασίας μπορεί να αντισταθμίσει τον ειδικό κίνδυνο μόνο εάν έχει επίσης ληφθεί προστασία για τις αθετήσεις 1 έως n-1 ή εάν έχουν ήδη επέλθει n-1 αθετήσεις. Στις περιπτώσεις αυτές, εφαρμόζεται η μέθοδος που προσδιορίζεται στο στοιχείο α) για τα πιστωτικά παράγωγα πρώτης αθέτησης, κατάλληλα τροποποιημένη για τα προϊόντα νιοστής αθέτησης.
Τμήμα 6
Κεφαλαιακές απαιτήσεις για ΟΣΕ
Άρθρο 348
Κεφαλαιακές απαιτήσεις για ΟΣΕ
1. Με την επιφύλαξη άλλων διατάξεων του παρόντος τμήματος, οι θέσεις σε ΟΣΕ υπόκεινται σε κεφαλαιακή απαίτηση για κίνδυνο θέσης, συμπεριλαμβανομένου του ειδικού και του γενικού κινδύνου, ύψους 32 %. Με την επιφύλαξη του άρθρου 353 από κοινού με την τροποποιημένη αντιμετώπιση του χρυσού που ορίζεται στο άρθρο 352 παράγραφος 4 και το άρθρο 367 παράγραφος 2 στοιχείο β), οι θέσεις σε ΟΣΕ υπόκεινται σε κεφαλαιακή απαίτηση για κίνδυνο θέσης (ειδικό και γενικό) και για κίνδυνο συναλλάγματος σε ποσοστό 40 %.
2. Με την επιφύλαξη τυχόν διαφορετικής πρόβλεψης στο άρθρο 350, δεν επιτρέπεται συμψηφισμός μεταξύ των υποκείμενων επενδύσεων ενός ΟΣΕ και άλλων θέσεων που κατέχει το ίδρυμα.
Άρθρο 349
Γενικά κριτήρια για τους ΟΣΕ
Οι ΟΣΕ είναι επιλέξιμοι για τη μέθοδο που προβλέπεται στο άρθρο 350, εφόσον πληρούνται όλες οι ακόλουθες προϋποθέσεις:
α)
το ενημερωτικό δελτίο ή ισοδύναμο έγγραφο του ΟΣΕ πρέπει να περιλαμβάνει όλα τα παρακάτω:
i)
τις κατηγορίες στοιχείων ενεργητικού στις οποίες επιτρέπεται να επενδύει ο ΟΣΕ,
ii)
εάν ισχύουν επενδυτικά όρια, τα σχετικά όρια και τις μεθόδους υπολογισμού τους,
iii)
εάν επιτρέπεται μόχλευση, τον μέγιστο βαθμό μόχλευσης,
iv)
εάν επιτρέπονται συναλλαγές σε εξωχρηματιστηριακά χρηματοοικονομικά παράγωγα ή πράξεις επαναγοράς ή πράξεις δανειοδοσίας τίτλων ή δανειοληψίας τίτλων, την τακτική με την οποία περιορίζεται ο κίνδυνος αντισυμβαλλομένου που απορρέει από τις εν λόγω συναλλαγές,
β)
οι δραστηριότητες του ΟΣΕ αποτελούν αντικείμενο εξαμηνιαίων και ετήσιων εκθέσεων, ούτως ώστε να είναι δυνατή η εκτίμηση του ενεργητικού και του παθητικού, των εσόδων και των πράξεων που διενεργήθηκαν κατά τη χρονική περίοδο αναφοράς,
γ)
τα μερίδια ή μετοχές του ΟΣΕ είναι εξαγοράσιμα σε μετρητά, με χρήση των στοιχείων ενεργητικού του οργανισμού, σε καθημερινή βάση και κατόπιν αιτήσεως του κατόχου του μεριδίου,
δ)
οι επενδύσεις σε ΟΣΕ διαχωρίζονται από τα στοιχεία ενεργητικού του διαχειριστή του ΟΣΕ,
ε)
υπάρχει επαρκής εκτίμηση κινδύνου του ΟΣΕ από μέρους του ιδρύματος που πραγματοποιεί την επένδυση,
στ)
Η διαχείριση των ΟΣΕ γίνεται από πρόσωπα που υπόκεινται σε εποπτεία σύμφωνα με την οδηγία 2009/65/ΕΚ ή ισοδύναμης νομοθεσίας.
Άρθρο 350
Ειδικές μέθοδοι για τους ΟΣΕ
1. Όταν ένα ίδρυμα γνωρίζει σε καθημερινή βάση τις υποκείμενες επενδύσεις του ΟΣΕ, το ίδρυμα έχει την ευχέρεια να εμβαθύνει την εξέτασή του στις εν λόγω υποκείμενες επενδύσεις προκειμένου να υπολογίσει τις κεφαλαιακές απαιτήσεις για τον κίνδυνο θέσης, συμπεριλαμβανομένου του γενικού και ειδικού κινδύνου. Στο πλαίσιο της μεθόδου αυτής, οι θέσεις σε ΟΣΕ αντιμετωπίζονται ως θέσεις στις υποκείμενες επενδύσεις του εκάστοτε ΟΣΕ. Επιτρέπεται συμψηφισμός μεταξύ θέσεων στις υποκείμενες επενδύσεις του ΟΣΕ και άλλων θέσεων τις οποίες κατέχει το ίδρυμα, υπό την προϋπόθεση ότι το ίδρυμα κατέχει ικανό αριθμό μεριδίων ή μετοχών, ώστε να είναι δυνατή η εξαγορά/σύσταση σε αντάλλαγμα των υποκείμενων επενδύσεων.
2. Ένα ίδρυμα μπορεί να υπολογίζει τις κεφαλαιακές απαιτήσεις για τον κίνδυνο θέσης, συμπεριλαμβανομένου του γενικού και του ειδικού κινδύνου, προκειμένου για θέσεις σε ΟΣΕ, με αναγωγή σε υποθετικές θέσεις οι οποίες να αντιστοιχούν στις θέσεις που απαιτούνται για την αναπαραγωγή της σύνθεσης και των επιδόσεων ενός εξωτερικά διαμορφούμενου δείκτη ή ενός πάγιου καλαθιού μετοχών ή χρεωστικών τίτλων για το οποίο γίνεται λόγος στο στοιχείο α), εφόσον πληρούνται οι εξής προϋποθέσεις:
α)
ο σκοπός της εντολής του ΟΣΕ είναι η αναπαραγωγή της σύνθεσης και των επιδόσεων ενός εξωτερικά διαμορφούμενου δείκτη ή ενός πάγιου καλαθιού μετοχών ή χρεωστικών τίτλων,
β)
είναι δυνατό να προσδιορισθεί με σαφήνεια και για ελάχιστο χρονικό διάστημα έξι μηνών ελάχιστος συντελεστής συσχέτισης μεταξύ των καθημερινών αποδόσεων του ΟΣΕ και του δείκτη ή του καλαθιού μετοχών ή χρεωστικών τίτλων που χρησιμεύει ως σημείο αναφοράς με τιμή 0,9.
3. Όταν ένα ίδρυμα δεν γνωρίζει σε καθημερινή βάση τις υποκείμενες επενδύσεις του ΟΣΕ, τότε μπορεί να υπολογίζει τις απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων για τον κίνδυνο θέσης, συμπεριλαμβανομένου του γενικού και του ειδικού κινδύνου, εφόσον πληρούνται οι εξής προϋποθέσεις:
α)
ισχύει η παραδοχή ότι ο ΟΣΕ επενδύει καταρχάς στον μέγιστο επιτρεπόμενο βαθμό σύμφωνα με την εντολή του στις κατηγορίες στοιχείων ενεργητικού για τις οποίες ισχύει η υψηλότερη κεφαλαιακή απαίτηση για τον ειδικό και τον γενικό κίνδυνο θέσης χωριστά, ενώ στη συνέχεια εξακολουθεί να πραγματοποιεί επενδύσεις με φθίνουσα σειρά έως την επίτευξη του ανώτατου συνολικού επενδυτικού ορίου. Η θέση στον ΟΣΕ λογίζεται ως άμεση συμμετοχή στην υποθετική θέση,
β)
τα ιδρύματα λαμβάνουν υπόψη το μέγιστο έμμεσο άνοιγμα που θα μπορούσαν να επιτύχουν με την ανάληψη μοχλευμένων θέσεων μέσω του ΟΣΕ κατά τον υπολογισμό της κεφαλαιακής τους απαίτησης για τον ειδικό και τον γενικό κίνδυνο θέσης χωριστά, αυξάνοντας αναλόγως τη θέση στον ΟΣΕ έως την επίτευξη του ανώτατου ανοίγματος στα υποκείμενα επενδυτικά στοιχεία που προκύπτει από την εντολή,
γ)
εάν η κεφαλαιακή απαίτηση για τον ειδικό και τον γενικό κίνδυνο συνολικά σύμφωνα με την παρούσα παράγραφο υπερβαίνει την απαίτηση που καθορίζεται στο άρθρο 348 παράγραφος 1, τότε η κεφαλαιακή ισούται με το επίπεδο αυτό και δεν λαμβάνεται υπόψη το υπερβάλλον.
4. Τα ιδρύματα δύνανται να καταφεύγουν στις υπηρεσίες των κατωτέρω τρίτων για τον υπολογισμό και τη γνωστοποίηση των κεφαλαιακών απαιτήσεων για τον κίνδυνο θέσης προκειμένου για θέσεις σε ΟΣΕ που εμπίπτουν στις παραγράφους 1 έως 4, σύμφωνα με τις μεθόδους που καθορίζονται στο παρόν κεφάλαιο:
α)
τον οργανισμό θεματοφυλακής του ΟΣΕ εφόσον ο εν λόγω ΟΣΕ επενδύει αποκλειστικά σε τίτλους και καταθέτει όλους τους τίτλους στον εν λόγω οργανισμό θεματοφυλακής,
β)
για τους υπόλοιπους ΟΣΕ, την εταιρεία διαχείρισης του ΟΣΕ, εφόσον η εν λόγω εταιρεία διαχείρισης πληροί τα κριτήρια που ορίζονται στο άρθρο 132 παράγραφος 3 στοιχείο α).
Η ορθότητα του υπολογισμού επιβεβαιώνεται από εξωτερικό ελεγκτή.
ΚΕΦΑΛΑΙΟ 3
Κεφαλαιακές απαιτήσεις για τον κίνδυνο συναλλάγματος
Άρθρο 351
Ελάχιστο όριο και στάθμιση για τον κίνδυνο συναλλάγματος
Εάν το άθροισμα της συνολικής καθαρής θέσης του ιδρύματος σε συνάλλαγμα και της συνολικής καθαρής θέσης του σε χρυσό, υπολογιζόμενης με τη μέθοδο που ορίζεται στο άρθρο 352, συμπεριλαμβανομένων και τυχόν θέσεων σε συνάλλαγμα και σε χρυσό για τις οποίες οι απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων υπολογίζονται με χρήση εσωτερικού υποδείγματος, υπερβαίνει το 2 % των συνολικών του ιδίων κεφαλαίων, το ίδρυμα υπολογίζει μια κεφαλαιακή απαίτηση για τον κίνδυνο συναλλάγματος. Η κεφαλαιακή απαίτηση για τον κίνδυνο συναλλάγματος ισούται με το άθροισμα της συνολικής καθαρής θέσης του σε συνάλλαγμα και της καθαρής θέσης του σε χρυσό στο νόμισμα που χρησιμοποιείται για την υποβολή εποπτικών αναφορών, πολλαπλασιασμένο επί 8 %.
Άρθρο 352
Υπολογισμός της συνολικής καθαρής θέσης σε συνάλλαγμα
1. Η καθαρή ανοικτή θέση του ιδρύματος σε κάθε νόμισμα (συμπεριλαμβανομένου του νομίσματος που χρησιμοποιείται για την υποβολή εποπτικών αναφορών) και σε χρυσό υπολογίζεται ως το άθροισμα των κατωτέρω στοιχείων (θετικών ή αρνητικών):
α)
καθαρή τρέχουσα θέση (δηλαδή όλα τα στοιχεία ενεργητικού μείον όλα τα στοιχεία παθητικού, συμπεριλαμβανομένων των δεδουλευμένων τόκων, στο σχετικό νόμισμα ή, για το χρυσό, την καθαρή τρέχουσα θέση σε χρυσό),
β)
καθαρή προθεσμιακή θέση, ήτοι όλα τα εισπρακτέα ποσά μείον όλα τα πληρωτέα ποσά βάσει προθεσμιακών πράξεων συναλλάγματος και χρυσού, συμπεριλαμβανομένων των συμβολαίων μελλοντικής εκπλήρωσης επί συναλλάγματος και χρυσού και του κεφαλαίου των συμφωνιών ανταλλαγής νομισμάτων που δεν έχουν συνυπολογισθεί στην τρέχουσα θέση,
γ)
αμετάκλητες εγγυήσεις και παρεμφερή μέσα που είναι βέβαιο ότι θα καταστούν απαιτητές και πιθανό ότι δεν θα ανακτηθούν,
δ)
το καθαρό Δέλτα ισοδύναμο για το σύνολο του χαρτοφυλακίου δικαιωμάτων προαίρεσης επί συναλλάγματος και χρυσού,
ε)
η αγοραία αξία των άλλων δικαιωμάτων προαίρεσης.
Ο συντελεστής δέλτα για τους σκοπούς του σημείου δ) είναι εκείνος του οικείου χρηματιστηρίου. Για τα εξωχρηματιστηριακά δικαιώματα προαίρεσης ή σε περίπτωση που δεν είναι διαθέσιμος ο συντελεστής δέλτα από το οικείο χρηματιστήριο, το ίδρυμα μπορεί να υπολογίζει το ίδιο τον συντελεστή δέλτα χρησιμοποιώντας κατάλληλο υπόδειγμα, αφού λάβει άδεια από τις αρμόδιες αρχές. Η άδεια χορηγείται εάν το υπόδειγμα εκτιμά κατάλληλα το ρυθμό μεταβολής της αξίας του δικαιώματος προαίρεσης ή του τίτλου επιλογής σε σχέση με μικρές μεταβολές της αγοραίας τιμής του υποκείμενου μέσου.
Το ίδρυμα μπορεί να περιλαμβάνει καθαρά μελλοντικά έσοδα/έξοδα μη ακόμη δεδουλευμένα αλλά ήδη πλήρως αντισταθμισμένα εάν το πράττει με συνέπεια.
Το ίδρυμα μπορεί να διαχωρίζει τις καθαρές θέσεις σε σύνθετα νομίσματα με βάση τα συμμετέχοντα νομίσματα και σύμφωνα με τις ισχύουσες αναλογίες τους.
2. Οι τυχόν θέσεις που έχει αναλάβει σκοπίμως το ίδρυμα προκειμένου να αντισταθμιστεί έναντι των δυσμενών συνεπειών των συναλλαγματικών διακυμάνσεων για τον δείκτη κεφαλαιακής επάρκειας του σύμφωνα με το άρθρο 92 παράγραφος 1 μπορούν, με την επιφύλαξη της άδειας των αρμόδιων αρχών, να μη συνυπολογίζονται στον υπολογισμό της καθαρής ανοικτής θέσης ανά νόμισμα. Οι θέσεις αυτές πρέπει να είναι εκτός του χαρτοφυλακίου συναλλαγών και διαρθρωτικής φύσης, και κάθε μεταβολή των συνθηκών εξαίρεσής τους προϋποθέτει τη χωριστή άδεια των αρμόδιων αρχών. Η ίδια αντιμετώπιση και με τους ίδιους όρους μπορεί να εφαρμοστεί στις θέσεις που έχει ένα ίδρυμα, οι οποίες αφορούν στοιχεία που έχουν ήδη εκπέσει κατά τον υπολογισμό των ιδίων κεφαλαίων.
3. Ένα ίδρυμα μπορεί να χρησιμοποιεί την καθαρή τρέχουσα αξία κατά τον υπολογισμό της καθαρής ανοικτής θέσης σε κάθε νόμισμα και σε χρυσό, εφόσον το ίδρυμα εφαρμόζει την εν λόγω μέθοδο με συνέπεια.
4. Οι καθαρές θετικές και αρνητικές θέσεις σε κάθε νόμισμα, εκτός του νομίσματος εποπτικών αναφορών και η καθαρή θετική ή αρνητική θέση σε χρυσό μετατρέπονται στο νόμισμα υποβολής εποπτικών αναφορών βάσει των τρεχουσών συναλλαγματικών ισοτιμιών. Οι θέσεις αυτές αθροίζονται χωριστά έτσι ώστε να προκύψει, αντίστοιχα, το άθροισμα των καθαρών αρνητικών θέσεων και το άθροισμα των καθαρών θετικών θέσεων. Το μεγαλύτερο από αυτά τα δύο αθροίσματα είναι η συνολική καθαρή θέση του ιδρύματος σε συνάλλαγμα.
5. Τα ιδρύματα λαμβάνουν επαρκώς υπόψη στον υπολογισμό των κεφαλαιακών απαιτήσεων άλλους κινδύνους που αφορούν τα δικαιώματα προαίρεσης, εκτός του κινδύνου συντελεστή δέλτα.
6. Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων που προσδιορίζουν ένα φάσμα μεθόδων που λαμβάνουν υπόψη άλλους κινδύνους, εκτός του κινδύνου συντελεστή δέλτα, στον υπολογισμό των κεφαλαιακών απαιτήσεων, λαμβάνοντας υπόψιν την κλίμακα και την πολυπλοκότητα των δραστηριοτήτων των ιδρυμάτων σε δικαιώματα προαίρεσης.
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή το αργότερο έως τις 31 Δεκεμβρίου 2013.
Ανατίθεται στην Επιτροπή η εξουσία να εγκρίνει τα ρυθμιστικά τεχνικά πρότυπα που προβλέπονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με τα άρθρα 10 έως 14 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
Έως ότου να τεθούν σε ισχύ τα τεχνικά πρότυπα που αναφέρονται στο πρώτο εδάφιο, οι αρμόδιες αρχές μπορούν να συνεχίσουν να εφαρμόζουν την ισχύουσα εθνική αντιμετώπιση, εφόσον έχουν εφαρμόσει την εν λόγω αντιμετώπιση πριν από την 31η Δεκεμβρίου 2013.
Άρθρο 353
Κίνδυνος συναλλάγματος των ΟΣΕ
1. Για τους σκοπούς του άρθρου 352, στην περίπτωση των ΟΣΕ, λαμβάνονται υπόψη οι πραγματικές θέσεις συναλλάγματος του ΟΣΕ.
2. Τα ιδρύματα δύνανται να βασίζονται στα στοιχεία που παρέχουν οι κατωτέρω τρίτοι για τις θέσεις συναλλάγματος στον εκάστοτε ΟΣΕ:
α)
στο ίδρυμα θεματοφυλακής του ΟΣΕ εφόσον ο εν λόγω ΟΣΕ επενδύει αποκλειστικά σε τίτλους και καταθέτει όλους τους τίτλους στο εν λόγω ίδρυμα θεματοφυλακής,
β)
για τους υπόλοιπους ΟΣΕ, η εταιρεία διαχείρισης του ΟΣΕ, εφόσον η εν λόγω εταιρεία διαχείρισης πληροί τα κριτήρια που ορίζονται στο άρθρο 132 παράγραφος 3 στοιχείο α).
Η ορθότητα του υπολογισμού επιβεβαιώνεται από εξωτερικό ελεγκτή.
3. Εάν ένα ίδρυμα δεν γνωρίζει τις θέσεις συναλλάγματος σε έναν ΟΣΕ, γίνεται η υπόθεση ότι ο ΟΣΕ έχει πραγματοποιήσει επενδύσεις σε συνάλλαγμα έως το μέγιστο επιτρεπόμενο όριο βάσει της εντολής του ΟΣΕ, και τα ιδρύματα λαμβάνουν υπόψη, για τις θέσεις χαρτοφυλακίου συναλλαγών, το μέγιστο έμμεσο άνοιγμα που θα μπορούσαν να επιτύχουν με την ανάληψη μοχλευμένων θέσεων μέσω του ΟΣΕ κατά τον υπολογισμό της απαίτησης ιδίων κεφαλαίων για τον κίνδυνο τιμών συναλλάγματος. Τούτο πραγματοποιείται με κατ' αναλογία αύξηση της θέσης στον ΟΣΕ έως το μέγιστο άνοιγμα στα υποκείμενα επενδυτικά στοιχεία που προκύπτουν από την επενδυτική εντολή. Η υποθετική θέση του ΟΣΕ σε συνάλλαγμα αντιμετωπίζεται ως ξεχωριστό νόμισμα, κατά το πρότυπο της αντιμετώπισης των επενδύσεων σε χρυσό, με την προϋπόθεση της πρόσθεσης της συνολικής θετικής θέσης στη συνολική θετική ανοικτή θέση συναλλάγματος και της συνολικής αρνητικής θέσης στη συνολική αρνητική ανοικτή θέση συναλλάγματος εφόσον είναι διαθέσιμη η κατεύθυνση της επένδυσης του ΟΣΕ. Δεν επιτρέπεται συμψηφισμός μεταξύ τέτοιων θέσεων πριν από τον υπολογισμό.
Άρθρο 354
Στενά συσχετιζόμενα νομίσματα
1. Τα ιδρύματα μπορούν να παρέχουν χαμηλότερες απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων έναντι θέσεων σε συναφή στενά συσχετιζόμενα νομίσματα. Δύο νομίσματα θεωρούνται ως στενά συσχετιζόμενα μόνον όταν η πιθανότητα ζημίας -υπολογιζόμενη με βάση τα ημερήσια στοιχεία συναλλαγματικών ισοτιμιών για τα προηγούμενα τρία ή πέντε χρόνια- που θα προκύψει σε ίσες και αντίθετες θέσεις στα νομίσματα αυτά κατά τις επόμενες δέκα εργάσιμες ημέρες, ήτοι 4 % ή λιγότερο της αξίας της συγκεκριμένης αντιστοιχισμένης θέσης (αποτιμώμενης στο νόμισμα που χρησιμοποιείται για την υποβολή εποπτικών αναφορών), έχει πιθανότητα τουλάχιστον 99 %, όταν χρησιμοποιείται τριετής περίοδος παρακολούθησης, και 95 % όταν η περίοδος παρακολούθησης είναι πενταετής. Οι κεφαλαιακές απαιτήσεις έναντι της αντιστοιχισμένης θέσης σε δύο στενά συσχετιζόμενα νομίσματα είναι 4 % πολλαπλασιαζόμενο επί την αξία της αντιστοιχισμένης θέσης.
2. Κατά τον υπολογισμό των απαιτήσεων του παρόντος κεφαλαίου, τα ιδρύματα μπορούν να αγνοούν τις θέσεις σε νομίσματα που εμπίπτουν σε νομικά δεσμευτική διακρατική συμφωνία για τον περιορισμό της διακύμανσής τους σε σχέση με άλλα νομίσματα καλυπτόμενα από την ίδια συμφωνία. Τα ιδρύματα υπολογίζουν τις αντιστοιχισμένες θέσεις τους στα νομίσματα αυτά και τις υπάγουν σε κεφαλαιακές απαιτήσεις τουλάχιστον ίσες προς το ήμισυ της μέγιστης αποδεκτής διακύμανσης που καθορίζεται στη συγκεκριμένη διακυβερνητική συμφωνία όσον αφορά τα περί ων ο λόγος νομίσματα.
3. Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια εκτελεστικών τεχνικών προτύπων που αναφέρουν τα νομίσματα για τα οποία είναι διαθέσιμη η αντιμετώπιση που προβλέπεται στην παράγραφο 1.
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια εκτελεστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή το αργότερο έως την 1η Ιανουαρίου 2014.
Ανατίθεται στην Επιτροπή η εξουσία να εγκρίνει τα εκτελεστικά τεχνικά πρότυπα που προβλέπονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με το άρθρο 15 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
4. Οι κεφαλαιακές απαιτήσεις έναντι αντιστοιχισμένων θέσεων σε νομίσματα κρατών μελών που συμμετέχουν στη δεύτερη φάση της Οικονομικής και Νομισματικής Ένωσης μπορεί να υπολογίζονται ως το 1,6 % της αξίας των αντιστοιχισμένων αυτών θέσεων.
5. Μόνο οι μη αντιστοιχισμένες θέσεις σε νομίσματα που αναφέρονται στο παρόν άρθρο ενσωματώνονται στη συνολική καθαρή ανοικτή θέση σύμφωνα με το άρθρο 352 παράγραφος 4.
6. Στις περιπτώσεις όπου τα ημερήσια στοιχεία συναλλαγματικών ισοτιμιών για τα προηγούμενα τρία ή πέντε έτη -σε ίσες και σε αντίθετες θέσεις για ένα ζευγάρι νομισμάτων κατά τις επόμενες 10 εργάσιμες ημέρες- δείχνουν ότι τα δύο νομίσματα έχουν τελείως θετική συσχέτιση και το ίδρυμα μπορεί πάντα να έχει μηδενική απόκλιση μεταξύ τιμής αγοράς και τιμής πώλησης στις αντίστοιχες διαπραγματεύσεις, το ίδρυμα μπορεί, με ρητή έγκριση από την αρμόδια αρχή του, να εφαρμόζει απαίτηση ιδίων κεφαλαίων 0 % έως το τέλος του 2017.
ΚΕΦΑΛΑΙΟ 4
Κεφαλαιακές απαιτήσεις για τον κίνδυνο βασικού εμπορεύματος
Άρθρο 355
Επιλογή μεθόδου για τον κίνδυνο βασικού εμπορεύματος
Δυνάμει των άρθρων 356 έως 358, τα ιδρύματα υπολογίζουν την κεφαλαιακή απαίτηση για τον κίνδυνο βασικού εμπορεύματος με μία από τις μεθόδους που προβλέπονται στα άρθρα 359, 360 ή 361.
Άρθρο 356
Συναλλαγές σε δευτερεύοντα εμπορεύματα
1. Τα ιδρύματα με συναλλαγές σε δευτερεύοντα αγροτικά εμπορεύματα μπορούν να ορίσουν τις απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων τους για το υλικό απόθεμα εμπορευμάτων στο τέλος κάθε έτους για το επόμενο έτος, εφόσον πληρούνται όλες οι κατωτέρω προϋποθέσεις:
α)
ανά πάσα στιγμή κατά τη διάρκεια του έτους διακρατούν ίδια κεφάλαια για τον εν λόγω κίνδυνο, τα οποία δεν είναι χαμηλότερα από τη μέση κεφαλαιακή απαίτηση για τον σχετικό κίνδυνο, όπως εκτιμάται σε συντηρητική βάση για το προσεχές έτος,
β)
εκτιμούν σε συντηρητική βάση την αναμενόμενη μεταβλητότητα για το ποσό που υπολογίζεται σύμφωνα με το στοιχείο α),
γ)
η μέση απαίτηση κεφαλαιακή απαίτηση για τον εν λόγω κίνδυνο δεν υπερβαίνει το 5 % των ιδίων κεφαλαίων του ή το 1 εκατομμύριο EUR και, λαμβάνοντας υπόψη την εκτίμηση της μεταβλητότητας σύμφωνα με το στοιχείο β), οι αναμενόμενες μέγιστες απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων δεν υπερβαίνουν το 6,5 % των ιδίων κεφαλαίων του,
δ)
το ίδρυμα παρακολουθεί σε μόνιμη βάση εάν οι εκτιμήσεις που πραγματοποιούνται σύμφωνα με τα στοιχεία α) και β) αντικατοπτρίζουν ακόμα την πραγματικότητα.
2. Τα ιδρύματα ενημερώνουν τις αρμόδιες αρχές ότι χρησιμοποιούν την επιλογή που προβλέπεται στην παράγραφο 1.
Άρθρο 357
Θέσεις σε βασικά εμπορεύματα
1. Κάθε θέση σε βασικά εμπορεύματα ή σε παράγωγα μέσα επί βασικών εμπορευμάτων εκφράζεται σε τυποποιημένες μονάδες μέτρησης. Για κάθε βασικό εμπόρευμα, η τρέχουσα τιμή εκφράζεται στο νόμισμα υποβολής των εποπτικών αναφορών στις αρμόδιες αρχές.
2. Οι θέσεις σε χρυσό ή σε παράγωγα μέσα επί χρυσού θεωρούνται ότι ενέχουν κίνδυνο συναλλάγματος και αντιμετωπίζονται σύμφωνα με το κεφάλαιο 3 ή το κεφάλαιο 5, κατά περίπτωση, ως προς τον υπολογισμό του κινδύνου βασικού εμπορεύματος.
3. Για τους σκοπούς του άρθρου 360 παράγραφος 1, το ποσό κατά το οποίο οι θετικές θέσεις υπερβαίνουν τις αρνητικές θέσεις, ή αντίστροφα, του ιδρύματος στο ίδιο βασικό εμπόρευμα και σε πανομοιότυπα συμβόλαια μελλοντικής εκπλήρωσης, δικαιώματα προαίρεσης και τίτλους επιλογής αντιπροσωπεύει την καθαρή θέση του ιδρύματος σε κάθε βασικό εμπόρευμα. Τα παράγωγα μέσα αντιμετωπίζονται, σύμφωνα με όσα ορίζονται στο άρθρο 358, ως θέσεις στο υποκείμενο βασικό εμπόρευμα.
4. Για τους σκοπούς του υπολογισμού μιας θέσης σε βασικό εμπόρευμα, οι ακόλουθες θέσεις αντιμετωπίζονται ως θέσεις στο ίδιο βασικό εμπόρευμα:
α)
θέσεις σε διαφορετικές υποκατηγορίες βασικών εμπορευμάτων, οσάκις είναι αμοιβαίως δυνατή η παράδοση μιας υποκατηγορίας έναντι άλλης,
β)
θέσεις σε ομοειδή βασικά εμπορεύματα, εάν είναι στενά υποκατάστατα μεταξύ τους και εφόσον είναι δυνατόν να καταδειχθεί σαφώς ελάχιστη συσχέτιση ύψους 0,9 μεταξύ των διακυμάνσεων των τιμών στη διάρκεια ενός τουλάχιστον έτους.
Άρθρο 358
Συγκεκριμένα μέσα
1. Τα συμβόλαιο μελλοντικής εκπλήρωσης επί βασικών εμπορευμάτων και οι προθεσμιακές δεσμεύσεις αγοράς ή πώλησης μεμονωμένων βασικών εμπορευμάτων ενσωματώνονται στο σύστημα μέτρησης ως ονομαστικά ποσά εκφρασμένα στην τυποποιημένη μονάδα μέτρησης και να τους αποδίδεται διάρκεια μέχρι τη λήξη με βάση την ημερομηνία λήξης.
2. Οι συμφωνίες ανταλλαγής βασικών εμπορευμάτων με ένα σκέλος σε σταθερές τιμές και το άλλο σε τρέχουσες τιμές αντιμετωπίζεται ως σύνολο θέσεων ίσων προς το ονομαστικό ποσό της συμφωνίας, όπου, κατά περίπτωση, κάθε πληρωμή για την εξυπηρέτηση της συμφωνίας ανταλλαγής αποτελεί θέση που αναγράφεται στο αντίστοιχο διάστημα ληκτότητας του άρθρου 359 παράγραφος 1. Οι θέσεις είναι θετικές εάν το ίδρυμα πληρώνει σταθερές τιμές και εισπράττει κυμαινόμενες τιμές και αρνητικές εάν το ίδρυμα εισπράττει σταθερές τιμές και πληρώνει κυμαινόμενες τιμές. Οι συμφωνίες ανταλλαγής βασικών εμπορευμάτων στις οποίες τα δύο σκέλη της συναλλαγής είναι σε διαφορετικά βασικά εμπορεύματα πρέπει να κατατάσσονται στα αντίστοιχα διαστήματα ληκτότητας σύμφωνα με τη μέθοδο του πίνακα ληκτότητας.
3. Τα δικαιώματα προαίρεσης και οι τίτλοι επιλογής σε βασικά εμπορεύματα ή σε παράγωγα μέσα επί βασικών εμπορευμάτων αντιμετωπίζονται ως θέσεις αξίας ίσης με το ποσό του υποκείμενου μέσου του δικαιώματος προαίρεσης, πολλαπλασιασμένο επί το συντελεστή δέλτα του δικαιώματος προαίρεσης για τους σκοπούς του παρόντος κεφαλαίου. Οι θέσεις που υπολογίζονται έτσι μπορούν να συμψηφίζονται με αντίθετες θέσεις στο ίδιο υποκείμενο βασικό εμπόρευμα ή στο ίδιο παράγωγο μέσο επί βασικού εμπορεύματος. Ο συντελεστής δέλτα είναι εκείνος του οικείου χρηματιστηρίου. Για τα εξωχρηματιστηριακά δικαιώματα προαίρεσης ή σε περίπτωση που δεν είναι διαθέσιμος ο συντελεστής δέλτα από το οικείο χρηματιστήριο, το ίδρυμα μπορεί να υπολογίζει το ίδιο τον συντελεστή δέλτα χρησιμοποιώντας κατάλληλο υπόδειγμα, αφού λάβει άδεια από τις αρμόδιες αρχές. Η άδεια χορηγείται εάν το υπόδειγμα εκτιμά κατάλληλα το ρυθμό μεταβολής της αξίας του δικαιώματος προαίρεσης ή του πιστοποιητικού επιλογής σε σχέση με μικρές μεταβολές της αγοραίας τιμής του υποκείμενου μέσου.
Τα ιδρύματα λαμβάνουν επαρκώς υπόψη στις απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων άλλους κινδύνους που αφορούν τα δικαιώματα προαίρεσης, εκτός του κινδύνου συντελεστή δέλτα.
4. Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων που προσδιορίζουν ένα φάσμα μεθόδων που λαμβάνουν υπόψη άλλους κινδύνους, εκτός του κινδύνου συντελεστή δέλτα, στις κεφαλαιακές απαιτήσεις, με τρόπο ανάλογο με την κλίμακα και την πολυπλοκότητα των δραστηριοτήτων των ιδρυμάτων σε δικαιώματα προαίρεσης.
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή το αργότερο έως τις 31 Δεκεμβρίου 2013.
Ανατίθεται στην Επιτροπή η εξουσία να εγκρίνει τα ρυθμιστικά τεχνικά πρότυπα που προβλέπονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με τα άρθρα 10 έως 14 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
Έως ότου να τεθούν σε ισχύ τα τεχνικά πρότυπα που αναφέρονται στο πρώτο εδάφιο, οι αρμόδιες αρχές μπορούν να συνεχίσουν να εφαρμόζουν την ισχύουσα εθνική αντιμετώπιση, εφόσον έχουν εφαρμόσει την εν λόγω αντιμετώπιση πριν από την 31η Δεκεμβρίου 2013.
5. Εάν το ίδρυμα είναι οποιοσδήποτε από τους κατωτέρω φορείς, συμπεριλαμβάνει τα σχετικά βασικά εμπορεύματα στον υπολογισμό της κεφαλαιακής απαίτησης του για κίνδυνο βασικών εμπορευμάτων:
α)
ο μεταβιβάζων βασικά εμπορεύματα ή εγγυημένα δικαιώματα που αφορούν τίτλο κυριότητας βασικών εμπορευμάτων σε συμφωνία επαναγοράς,
β)
ο δανειοδότης βασικών εμπορευμάτων σε συμφωνία δανειοδοσίας βασικών εμπορευμάτων.
Άρθρο 359
Μέθοδος με βάση τον πίνακα ληκτότητας
1. Το ίδρυμα πρέπει να χρησιμοποιεί ένα ξεχωριστό πίνακα ληκτότητας στα πλαίσια του Πίνακα 1, για κάθε βασικό εμπόρευμα. Όλες οι θέσεις στο εν λόγω βασικό εμπόρευμα κατατάσσονται στο αντίστοιχο διάστημα προθεσμιών ληκτότητας. Τα υλικά αποθέματα κατατάσσονται στο πρώτο διάστημα ληκτότητας που κυμαίνεται από 0 και έως και 1 μήνα.
Πίνακας 1
Ληκτότητα
(1)
Συντελεστής διαφοράς αντιστοιχισμένης θέσης (σε%)
(2)
0 ≤ 1 μήνα
1,50
1 ≤ 3 μήνες
1,50
3 ≤ 6 μήνες
1,50
6 ≤ 12 μήνες
1,50
1 ≤ 2 έτη
1,50
2 ≤ 3 έτη
1,50
3 έτη
1,50
2. Οι θέσεις στο ίδιο βασικό εμπόρευμα μπορούν να συμψηφίζονται και να κατατάσσονται στο αντίστοιχο διάστημα ληκτότητας επί εκκαθαρισμένης βάσης, προκειμένου περί των εξής:
α)
θέσεων σε συμβάσεις λήγουσες την αυτή ημερομηνία,
β)
θέσεων σε συμβάσεις λήγουσες με διαφορά δεκαημέρου, εάν οι συμβάσεις αποτελούν αντικείμενο διαπραγμάτευσης σε αγορές έχουσες καθημερινά ημερομηνίες παραδόσεως.
3. Στη συνέχεια το ίδρυμα υπολογίζει το άθροισμα για κάθε διάστημα ληκτότητας των θετικών θέσεων αφενός, και των αρνητικών θέσεων, αφετέρου. Το ποσό των πρώτων που αντιστοιχίζεται έναντι των δεύτερων σε κάθε διάστημα ληκτότητας είναι η αντιστοιχισμένη θέση στο διάστημα αυτό, ενώ η απομένουσα θετική ή αρνητική θέση είναι η μη αντιστοιχισμένη θέση στο ίδιο διάστημα ληκτότητας.
4. Το τμήμα της μη αντιστοιχισμένης θετικής θέσης σε δεδομένο διάστημα ληκτότητας που αντιστοιχίζεται έναντι της μη αντιστοιχισμένης αρνητικής θέσης, ή αντίστροφα, στο επόμενο διάστημα ληκτότητας είναι η αντιστοιχισμένη θέση μεταξύ των δύο διαστημάτων ληκτότητας. Το μέρος της μη αντιστοιχισμένης θετικής ή αρνητικής θέσης που δεν μπορεί να αντιστοιχιστεί με τον τρόπο αυτό είναι η μη αντιστοιχισμένη θέση.
5. Η κεφαλαιακή απαίτηση την οποία υποχρεούται να πληροί το ίδρυμα για κάθε βασικό εμπόρευμα υπολογίζεται με βάση τον σχετικό πίνακα ληκτότητας και ισούται με το άθροισμα των κατωτέρω:
α)
του αθροίσματος των αντιστοιχισμένων θετικών και αρνητικών θέσεων, πολλαπλασιασμένου με τον κατάλληλο συντελεστή διαφοράς αντιστοιχισμένης θέσης που αναφέρεται στη στήλη 2 του πίνακα 1 για κάθε διάστημα ληκτότητας και επί την τρέχουσα τιμή του βασικού εμπορεύματος,
β)
της αντιστοιχισμένης θέσης μεταξύ δύο διαστημάτων ληκτότητας για κάθε διάστημα ληκτότητας στο οποίο μεταφέρεται μια μη αντιστοιχισμένη θέση, πολλαπλασιασμένη επί 0,6 % (συντελεστής μεταφοράς) και επί την τρέχουσα τιμή του βασικού εμπορεύματος,
γ)
των απομενουσών μη αντιστοιχισμένων θέσεων, πολλαπλασιασμένων επί 15 % (συντελεστής μη αντιστοιχισμένης θέσης) και επί την τρέχουσα τιμή του βασικού εμπορεύματος.
6. Η συνολική κεφαλαιακή απαίτηση την οποία υποχρεούται να πληροί το ίδρυμα για τον κίνδυνο βασικού εμπορεύματος ισούται με το άθροισμα των κεφαλαιακών απαιτήσεων που υπολογίζεται για έκαστο βασικό εμπόρευμα σύμφωνα με την παράγραφο 5.
Άρθρο 360
Απλουστευμένη μέθοδος
1. Η κεφαλαιακή απαίτηση την οποία υποχρεούται να πληροί το ίδρυμα για κάθε βασικό εμπόρευμα ισούται με το άθροισμα των ακόλουθων στοιχείων:
α)
του 15 % της καθαρής θέσης, θετικής ή αρνητικής, πολλαπλασιασμένου επί την τρέχουσα τιμή του εμπορεύματος,
β)
του 3 % της μεικτής θέσης, θετικής θέσης συν αρνητική θέση, πολλαπλασιασμένου επί την τρέχουσα τιμή του εμπορεύματος.
2. Η συνολική κεφαλαιακή απαίτηση την οποία υποχρεούται να πληροί το ίδρυμα για τον κίνδυνο βασικού εμπορεύματος ισούται με το άθροισμα των κεφαλαιακών απαιτήσεων που υπολογίζεται για έκαστο βασικό εμπόρευμα σύμφωνα με την παράγραφο 1.
Άρθρο 361
Διευρυμένη μέθοδος με βάση τον πίνακα ληκτότητας
Τα ιδρύματα μπορούν να χρησιμοποιούν τους ελάχιστους συντελεστές διαφοράς αντιστοιχισμένης θέσης, μεταφοράς και μη αντιστοιχισμένης θέσης που καθορίζονται στον κατωτέρω πίνακα 2, αντί εκείνων που αναφέρονται στο άρθρο 359, εφόσον τα ιδρύματα:
α)
διενεργούν σημαντικές συναλλαγές σε βασικά εμπορεύματα,
β)
διαθέτουν επαρκώς διαφοροποιημένο χαρτοφυλάκιο βασικών εμπορευμάτων,
γ)
δεν είναι ακόμη σε θέση να χρησιμοποιήσουν εσωτερικά υποδείγματα για τον υπολογισμό της κεφαλαιακής απαίτησης για τον κίνδυνο βασικού εμπορεύματος.
Πίνακας 2
Πολύτιμα μέταλλα
(εκτός χρυσού)
Βασικά μέταλλα
Γεωργικά προϊόντα
Άλλα συμπεριλαμβανομένων και ενεργειακών προϊόντων
Συντελεστής διαφοράς αντιστοιχισμένης θέσης (%)
1,0
1,2
1,5
1,5
Συντελεστής μεταφοράς (%)
0,3
0,5
0,6
0,6
Συντελεστής μη αντιστοιχισμένης θέσης (%)
8
10
12
15
Τα ιδρύματα ενημερώνουν τις αρμόδιες αρχές ότι χρησιμοποιούν το παρόν άρθρο και αναφέρουν αποδείξεις των προσπαθειών τους να αναπτύξουν ένα εσωτερικό υπόδειγμα για τους σκοπούς του υπολογισμού της κεφαλαιακής απαίτησης για τον κίνδυνο βασικού εμπορεύματος.
ΚΕΦΑΛΑΙΟ 5
Χρήση εσωτερικών υποδειγμάτων για τον υπολογισμό των κεφαλαιακών απαιτήσεων
Τμήμα 1
Άδεια και κεφαλαιακές απαιτήσεις
Άρθρο 362
Ειδικοί και γενικοί κίνδυνοι
Ο κίνδυνος θέσης για διαπραγματεύσιμο χρεωστικό τίτλο ή μετοχή ή ένα παράγωγο μετοχής ή χρεωστικού τίτλου διαιρείται σε δύο συνιστώσες για τους σκοπούς του παρόντος κεφαλαίου. Η πρώτη συνιστώσα αφορά τον ειδικό κίνδυνο που ενέχει η θέση και καλύπτει τον κίνδυνο μεταβολής της τιμής του σχετικού μέσου λόγω της επίδρασης παραγόντων που σχετίζονται με τον εκδότη του ή, στην περίπτωση παράγωγου μέσου, με τον εκδότη του υποκείμενου μέσου. Η συνιστώσα που αφορά τον γενικό κίνδυνο της θέσης καλύπτει τον κίνδυνο μεταβολής της τιμής του σχετικού μέσου λόγω μεταβολής του επιπέδου των επιτοκίων στην περίπτωση διαπραγματεύσιμου χρεωστικού τίτλου ή παράγωγου μέσου χρεωστικού τίτλου ή λόγω ευρείας μεταβολής στην αγορά μετοχών που δεν σχετίζεται με συγκεκριμένα χαρακτηριστικά μεμονωμένων τίτλων στην περίπτωση μετοχής ή παράγωγου μέσου που βασίζεται σε μετοχή.
Άρθρο 363
Άδεια χρήσης εσωτερικών υποδειγμάτων
1. Αφού επαληθεύσουν τη συμμόρφωση του ιδρύματος με τις απαιτήσεις των τμημάτων 2, 3 και 4 κατά περίπτωση, οι αρμόδιες αρχές χορηγούν στα ιδρύματα την άδεια υπολογισμού των κεφαλαιακών απαιτήσεων τους για μία ή περισσότερες από τις κατωτέρω κατηγορίες κινδύνου χρησιμοποιώντας τα εσωτερικά υποδείγματά τους αντί για ή σε συνδυασμό με τις μεθόδους των κεφαλαίων 2 έως 4:
α)
γενικός κίνδυνος μετοχών,
β)
ειδικός κίνδυνος μετοχών,
γ)
γενικός κίνδυνος χρεωστικών τίτλων,
δ)
ειδικός κίνδυνος χρεωστικών τίτλων,
ε)
κίνδυνος συναλλάγματος,
στ)
κίνδυνος βασικού εμπορεύματος.
2. Για κατηγορίες κινδύνου για τις οποίες το ίδρυμα δεν έχει λάβει την άδεια να χρησιμοποιεί τα εσωτερικά υποδείγματά του όπως αναφέρεται στην παράγραφο 1, εξακολουθεί να υπολογίζει τις κεφαλαιακές απαιτήσεις του σύμφωνα με τα κεφάλαια 2, 3 και 4 κατά περίπτωση. Η άδεια των αρμόδιων αρχών για τη χρήση εσωτερικών υποδειγμάτων απαιτείται για κάθε κατηγορία κινδύνου και χορηγείται μόνο εάν το εσωτερικού υπόδειγμα καλύπτει σημαντικό τμήμα των θέσεων ορισμένης κατηγορίας κινδύνου.
3. Για ουσιώδεις αλλαγές στη χρήση των εσωτερικών υποδειγμάτων για τα οποία το ίδρυμα έχει λάβει άδεια να χρησιμοποιεί, για την επέκταση της χρήσης των εσωτερικών υποδειγμάτων για τα οποία το ίδρυμα έχει λάβει άδεια να χρησιμοποιεί, και συγκεκριμένα για πρόσθετες κατηγορίες κινδύνου, καθώς και για τον αρχικό υπολογισμό της δυνητικής ζημίας ακραίων συνθηκών σύμφωνα με το άρθρο 365 παράγραφος 2, απαιτείται χωριστή άδεια από την αρμόδια αρχή.
Τα ιδρύματα κοινοποιούν στις αρμόδιες αρχές για όλες τις άλλες επεκτάσεις και μεταβολές της χρήσης των εσωτερικών υποδειγμάτων για τα οποία το ίδρυμα έχει λάβει άδεια να χρησιμοποιεί.
4. Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων προκειμένου να διευκρινίσει τα εξής:
α)
τους όρους αξιολόγησης του ουσιώδους χαρακτήρα των επεκτάσεων και μεταβολών της χρήσης των εσωτερικών υποδειγμάτων,
β)
τη μέθοδο αξιολόγησης βάσει της οποίας οι αρμόδιες αρχές επιτρέπουν στα ιδρύματα τη χρήση εσωτερικών υποδειγμάτων,
γ)
τους όρους υπό τους οποίους το τμήμα των θέσεων που καλύπτεται από το εσωτερικό υπόδειγμα εντός μιας κατηγορίας κινδύνου θεωρείται σημαντικό σύμφωνα με την παράγραφο 2.
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή το αργότερο έως τις 31 Δεκεμβρίου 2014.
Ανατίθεται στην Επιτροπή η εξουσία να εγκρίνει τα ρυθμιστικά τεχνικά πρότυπα που προβλέπονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με τα άρθρα 10 έως 14 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
Άρθρο 364
Κεφαλαιακές απαιτήσεις κατά τη χρήση εσωτερικών υποδειγμάτων
1. Κάθε ίδρυμα που χρησιμοποιεί εσωτερικό υπόδειγμα, εκτός από τις κεφαλαιακές απαιτήσεις που υπολογίζονται σύμφωνα με τα κεφάλαια 2, 3 και 4 για τις κατηγορίες κινδύνου για τις οποίες το ίδρυμα δεν έχει λάβει άδεια να χρησιμοποιεί εσωτερικό υπόδειγμα, πληροί κεφαλαιακή απαίτηση η οποία εκφράζεται ως το άθροισμα των στοιχείων α) και β):
α)
του υψηλότερου από τα κατωτέρω ποσά:
i)
της δυνητικής ζημίας της προηγούμενης ημέρας, όπως υπολογίζεται σύμφωνα με το άρθρο 365 παράγραφος 1 (VaRt-1),
ii)
του μέσου όρου των ημερήσιων υπολογισμών της δυνητικής ζημίας σύμφωνα με το άρθρο 365 παράγραφος 1 σε καθεμία από τις προηγούμενες εξήντα εργάσιμες ημέρες (VaRavg), πολλαπλασιαζόμενου με τον πολλαπλασιαστικό συντελεστή (mc) σύμφωνα με το άρθρο 366,
β)
του υψηλότερου από τα κατωτέρω ποσά:
i)
της τελευταίας διαθέσιμης μέτρησης δυνητικής ζημίας υπό ακραίες συνθήκες, όπως υπολογίζεται σύμφωνα με το άρθρο 365 παράγραφος 2 (sVaRt-1), και
ii)
του μέσου όρου της δυνητικής ζημίας υπό ακραίες συνθήκες όπως υπολογίζεται με τον τρόπο και τη συχνότητα που προσδιορίζονται στο άρθρο 365 παράγραφος 2 κατά τη διάρκεια των προηγούμενων εξήντα εργάσιμων ημερών (sVaRavg), επί τον πολλαπλασιαστικό συντελεστή (ms) σύμφωνα με το άρθρο 366.
2. Τα ιδρύματα που χρησιμοποιούν εσωτερικό υπόδειγμα για τον υπολογισμό της κεφαλαιακής απαίτησης για τον ειδικό κίνδυνο χρεωστικών τίτλων πληρούν συμπληρωματική απαίτηση ιδίων κεφαλαίων η οποία εκφράζεται ως το άθροισμα των κατωτέρω στοιχείων α) και β):
α)
της κεφαλαιακής απαίτησης όπως υπολογίζεται σύμφωνα με τα άρθρα 337 και 338 για τον ειδικό κίνδυνο των θέσεων τιτλοποίησης και των πιστωτικών παραγώγων νιοστού βαθμού αθέτησης στο χαρτοφυλάκιο συναλλαγών, εξαιρουμένων όσων ενσωματώνονται στην κεφαλαιακή απαίτηση για τον ειδικό κίνδυνο του χαρτοφυλακίου διαπραγμάτευσης συσχετίσεων σύμφωνα με το τμήμα 5 και, εφόσον συντρέχει περίπτωση, της κεφαλαιακής απαίτησης για τον ειδικό κίνδυνο σύμφωνα με το κεφάλαιο 2 τμήμα 6, για τις θέσεις σε ΟΣΕ για τις οποίες δεν πληρούνται οι προϋποθέσεις του άρθρου 350 παράγραφος 1 ούτε του άρθρου 350 παράγραφος 2,
β)
του υψηλότερου εκ των δύο ακόλουθων ποσών:
i)
της πιο πρόσφατης μέτρησηςγια τους επιπρόσθετους κινδύνους αθέτησης υποχρεώσεων και μεταβολής της πιστοληπτικής αξιολόγισης όπως υπολογίζεται σύμφωνα με το τμήμα 3,
ii)
του μέσου όρου των ανωτέρω μετρήσεων για τις προηγούμενες 12 εβδομάδες.
3. Τα ιδρύματα που διαθέτουν χαρτοφυλάκιο διαπραγμάτευσης συσχετίσεων που πληροί τις προϋποθέσεις του άρθρου 338 παράγραφοι 1 έως 3 μπορούν να πληρούν κεφαλαιακή απαίτηση βάσει του άρθρου 377 αντί του άρθρου 338 παράγραφος 4, η οποία υπολογίζεται ως το υψηλότερο από τα ακόλουθα:
α)
της πιο πρόσφατης μέτρησης για τον κίνδυνο για το χαρτοφυλάκιο διαπραγμάτευσης συσχετίσεων όπως υπολογίζεται σύμφωνα με το τμήμα 5,
β)
τον μέσο όρο της ανωτέρω μέτρησης για τις προηγούμενες 12 εβδομάδες,
γ)
το 8 % της κεφαλαιακής απαίτησης που κατά τον υπολογισμό της πιο πρόσφατης μέτρησης που αναφέρεται στο σημείο α) και θα υπολογιζόταν σύμφωνα με το άρθρο 338 παράγραφος 4 για όλες τις θέσεις που ενσωματώνονται στο εσωτερικό υπόδειγμα για το χαρτοφυλάκιο διαπραγμάτευσης συσχετίσεων.
Τμήμα 2
Γενικές απαιτήσεις
Άρθρο 365
Υπολογισμός δυνητικής ζημίας και δυνητικής ζημίας ακραίων συνθηκών
1. Ο υπολογισμός της δυνητικής ζημίας που αναφέρεται στο άρθρο 364 πρέπει να πληροί τις ακόλουθες απαιτήσεις:
α)
καθημερινός υπολογισμός της δυνητικής ζημίας,
β)
μονοκατάληκτο διάστημα εμπιστοσύνης 99 %,
γ)
περίοδος διακράτησης δέκα ημερών,
δ)
πραγματική ιστορική περίοδος παρατήρησης ενός έτους τουλάχιστον, εκτός εάν δικαιολογείται μικρότερη περίοδος παρατήρησης λόγω σημαντικής αύξησης της διακύμανσης των τιμών,
ε)
τουλάχιστον μηνιαία επικαιροποίηση των δεδομένων.
Το ίδρυμα μπορεί να χρησιμοποιεί στοιχεία δυνητικής ζημίας υπολογισμένα με βάση περιόδους διακράτησης μικρότερες από 10 ημέρες τα οποία ανάγει στις 10 ημέρες με κατάλληλη μεθοδολογία που επανεξετάζεται περιοδικά.
2. Επιπλέον, το ίδρυμα υπολογίζει τη «δυνητική ζημία ακραίων συνθηκών» του τρέχοντος χαρτοφυλακίου τουλάχιστον μία φορά την εβδομάδα, σύμφωνα με τις απαιτήσεις που ορίζονται στην πρώτη παράγραφο. Για τον υπολογισμό της «δυνητικής ζημιάς ακραίων συνθηκών» η βαθμονόμηση των παραμέτρων του υποδείγματος δυνητικής ζημίας γίνεται σύμφωνα με ιστορικά δεδομένα από μια συνεχή δωδεκάμηνη περίοδο σημαντικών ακραίων χρηματοοικονομικών συνθηκών συναφών προς το χαρτοφυλάκιο του ιδρύματος. Η επιλογή των εν λόγω ιστορικών δεδομένων υπόκειται σε τουλάχιστον ετήσια επανεξέταση από το ίδρυμα, το οποίο κοινοποιεί το αποτέλεσμα στις αρμόδιες αρχές. Η Ευρωπαϊκή Αρχή Τραπεζών παρακολουθεί το φάσμα των πρακτικών υπολογισμού της δυνητικής ζημίας ακραίων συνθηκών και εκδίδει κατευθυντήριες οδηγίες σχετικά με τις εν λόγω πρακτικές, σύμφωνα με το άρθρο 16 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
Άρθρο 366
Κανονιστικοί δοκιμαστικοί εκ των υστέρων έλεγχοι και πολλαπλασιαστικοί συντελεστές
1. Στα αποτελέσματα των υπολογισμών που αναφέρονται στο άρθρο 365 εφαρμόζονται οι πολλαπλασιαστικοί συντελεστές (mc) και (ms).
2. Ο καθένας από τους πολλαπλασιαστικούς συντελεστές (mc) και (ms) αποτελεί το άθροισμα τουλάχιστον ίσον με 3 και ενός πρόσθετου συντελεστή που λαμβάνει τιμές από 0 εώς και 1 σύμφωνα με τον πίνακα 1. Ο προσθετέος αυτός συντελεστής στηρίζεται στον αριθμό των υπερβάσεων κατά τις αμέσως προηγούμενες 250 εργάσιμες ημέρες, όπως προκύπτει από τον εκ των υστέρων δοκιμαστικό έλεγχο της δυνητικής ζημιάς του ιδρύματος όπως ορίζεται στο άρθρο 365 παράγραφος 1.
Πίνακας 1
Αριθμός υπερβάσεων
Πρόσθετος συντελεστής
Λιγότερες από 5
0,00
5
0,40
6
0,50
7
0,65
8
0,75
9
0,85
10 ή περισσότερες
1,00
3. Τα ιδρύματα υπολογίζουν τις καθημερινές υπερβάσεις βάσει του εκ των υστέρων δοκιμαστικού ελέγχου επί πραγματικών και υποθετικών μεταβολών της αξίας του χαρτοφυλακίου. Υπέρβαση είναι η εντός μιας ημέρας μεταβολή της αξίας του χαρτοφυλακίου που υπερβαίνει την σχετική ημερήσια δυνητική ζημία που προκύπτει από το εσωτερικό υπόδειγμα του ιδρύματος. Για τον καθορισμό του πρόσθετου συντελεστή, καταγράφεται ο συνολικός αριθμός των υπερβάσεων τουλάχιστον ανά τρίμηνο και ισούται με τον μεγαλύτερο αριθμό υπερβάσεων που προκύπτει από τις υποθετικές και πραγματικές μεταβολές της αξίας του χαρτοφυλακίου.
Ο δοκιμαστικός εκ των υστέρων έλεγχος των υποθετικών μεταβολών της αξίας του χαρτοφυλακίου γίνεται συγκρίνοντας την αξία του χαρτοφυλακίου κατά το πέρας της ημέρας και της αξίας του κατά το πέρας της επομένης, με την υπόθεση ότι οι θέσεις παραμένουν αμετάβλητες.
Ο δοκιμαστικός εκ των υστέρων έλεγχος των πραγματικών μεταβολών της αξίας του χαρτοφυλακίου γίνεται συγκρίνοντας την αξίαν του χαρτοφυλακίου κατά το πέρας της ημέρας και της πραγματικής αξίας του κατά το πέρας της επομένης, εξαιρουμένων των αμοιβών για προμήθειες και καθαρών τόκων.
4. Οι αρμόδιες αρχές μπορούν, σε μεμονωμένες περιπτώσεις, να περιορίσουν τον εν λόγω πρόσθετο συντελεστή σε αυτόν που προκύπτει από υπερβάσεις υποθετικών μεταβολών, εφόσον ο αριθμός των υπερβάσεων των πραγματικών μεταβολών δεν προκύπτει από ελλείψεις στο εσωτερικό υπόδειγμα.
5. Για να μπορούν οι αρμόδιες αρχές να παρακολουθούν συνεχώς την καταλληλότητα των πολλαπλασιαστικών συντελεστών σε τακτική βάση, τα ιδρύματα τους κοινοποιούν πάραυτα και οπωσδήποτε εντός πέντε εργάσιμων ημερών τις υπερβάσεις οι οποίες διαπιστώνονται κατά την εφαρμογή του προγράμματος ημερήσιου δοκιμαστικού εκ των υστέρων ελέγχου.
Άρθρο 367
Απαιτήσεις σχετικά με τη μέτρηση του κινδύνου
1. Κάθε εσωτερικό υπόδειγμα που χρησιμοποιείται για τον υπολογισμό των κεφαλαιακών απαιτήσεων για τον κίνδυνο θέσης, τον κίνδυνο συναλλάγματος, τον κίνδυνο βασικού εμπορεύματος καθώς και κάθε εσωτερικό υπόδειγμα για το χαρτοφυλάκιο διαπραγμάτευσης συσχετίσεων πληρεί όλες τις κατωτέρω απαιτήσεις:
α)
το υπόδειγμα αποτυπώνει επακριβώς όλους τους σημαντικούς κινδύνους τιμών,
β)
το υπόδειγμα αποτυπώνει επαρκή αριθμό παραγόντων κινδύνου, ανάλογα με το επίπεδο της δραστηριότητας του ιδρύματος στις αντίστοιχες αγορές. Εάν ένας παράγοντας κινδύνου ενσωματώνεται στο υπόδειγμα τιμολόγησης του ιδρύματος αλλά όχι στο υπόδειγμα μέτρησης κινδύνων, το ίδρυμα είναι σε θέση να αιτιολογεί την παράλειψη αυτή κατά τρόπο ικανοποιητικό για την αρμόδια αρχή. Το υπόδειγμα μέτρησης κινδύνων ενσωματώνει τη μη γραμμικότητα για τα δικαιώματα προαίρεσης και άλλα προϊόντα καθώς και τον κίνδυνο συσχέτισης και τον κίνδυνο βάσης. Όταν χρησιμοποιούνται προσεγγιστικά δεδομένα για παράγοντες κινδύνου, πρέπει να αποδεικνύουν την αξιοπιστία τους σε σχέση με την πραγματική θέση που κατέχεται.
2. Κάθε εσωτερικό υπόδειγμα που χρησιμοποιείται για τον υπολογισμό των κεφαλαιακών απαιτήσεων για τον κίνδυνο θέσης, τον κίνδυνο συναλλάγματος ή τον κίνδυνο βασικού εμπορεύματος πρέπει να πληροί όλες τις κατωτέρω απαιτήσεις:
α)
το υπόδειγμα περιλαμβάνει ένα σύνολο παραγόντων κινδύνου που να αντιστοιχούν στον κίνδυνο επιτοκίου για κάθε ένα από τα νομίσματα στα οποία το ίδρυμα έχει εντός ή εκτός ισολογισμού θέσεις ευαίσθητες στα επιτόκια. Το ίδρυμα διαμορφώνει τις καμπύλες απόδοσης σύμφωνα με μία από τις γενικά αποδεκτές μεθόδους. Για τις θέσεις που ενέχουν ουσιώδη κίνδυνο επιτοκίου στα κυριότερα νομίσματα και στις κυριότερες αγορές, η καμπύλη απόδοσης διαιρείται σε τουλάχιστον έξι διαστήματα ληκτότητας, ώστε να αποτυπώνονται οι διακυμάνσεις της μεταβλητότητας σε όλα τα σημεία της καμπύλης. Το υπόδειγμα αποτυπώνει επίσης τον κίνδυνο ατελώς συσχετισμένων κινήσεων μεταξύ διαφορετικών καμπυλών απόδοσης,
β)
το υπόδειγμα ενσωματώνει παράγοντες κινδύνου για το χρυσό και για κάθε μεμονωμένο νόμισμα στο οποίο είναι εκφρασμένες οι θέσεις του ιδρύματος. Στην περίπτωση των ΟΣΕ, λαμβάνονται υπόψη οι πραγματικές θέσεις συναλλάγματος του εκάστοτε ΟΣΕ. Τα ιδρύματα δύνανται να βασίζονται στα στοιχεία που παρέχουν τρίτοι για τις θέσεις συναλλάγματος στον εκάστοτε ΟΣΕ, υπό την προϋπόθεση ότι διασφαλίζεται επαρκώς η ορθότητα των εν λόγω στοιχείων. Εάν ένα ίδρυμα δεν γνωρίζει τις θέσεις συναλλάγματος σε έναν ΟΣΕ, η θέση αυτή διαχωρίζεται και να αντιμετωπιστεί σύμφωνα με το άρθρο 353 παράγραφος 3,
γ)
το υπόδειγμα χρησιμοποιεί χωριστό παράγοντα κινδύνου, τουλάχιστον για καθεμία από τις αγορές μετοχών στην οποία το ίδρυμα κατέχει ουσιαστικές θέσεις,
δ)
το υπόδειγμα χρησιμοποιεί χωριστό παράγοντα κινδύνου, τουλάχιστον για καθένα από τα βασικά εμπορεύματα στα οποία το ίδρυμα κατέχει ουσιαστικές θέσεις. Το υπόδειγμα αποτυπώνει επίσης τον κίνδυνο ατελώς συσχετισμένων κινήσεων μεταξύ παρεμφερών αλλά όχι πανομοιότυπων βασικών εμπορευμάτων, καθώς και τον κίνδυνο που σχετίζεται με μεταβολές στις προθεσμιακές τιμές λόγω μη αντιστοιχισμένων λήξεων. Λαμβάνει επίσης υπόψη τα χαρακτηριστικά της αγοράς, ιδίως τις ημερομηνίες παράδοσης και τα περιθώρια των διαπραγματευτών να κλείσουν τις θέσεις,
ε)
το εσωτερικό υπόδειγμα του ιδρύματος εκτιμά συντηρητικά, βάσει ρεαλιστικών σεναρίων αγοράς, τον κίνδυνο από θέσεις με χαμηλότερη ρευστότητα και με περιορισμένη διαφάνεια τιμών. Επιπλέον, το εσωτερικό υπόδειγμα πληροί τα ελάχιστα πρότυπα για τα δεδομένα. Τα προσεγγιστικά δεδομένα εκτιμώνται συντηρητικά και χρησιμοποιούνται μόνο όταν τα διαθέσιμα δεδομένα δεν είναι επαρκή ή δεν αντικατοπτρίζουν την πραγματική μεταβλητότητα μιας θέσης ή ενός χαρτοφυλακίου.
3. Τα ιδρύματα μπορούν, σε οποιοδήποτε εσωτερικό υπόδειγμα που χρησιμοποιείται για τους σκοπούς του παρόντος κεφαλαίου, να χρησιμοποιούν εμπειρικές συσχετίσεις στο εσωτερικό και μεταξύ των κατηγοριών κινδύνου μόνο εάν η μέθοδος που χρησιμοποιεί το ίδρυμα για να μετρήσει αυτές τις συσχετίσεις είναι άρτια και εφαρμόζεται με ακεραιότητα.
Άρθρο 368
Ποιοτικές απαιτήσεις
1. Κάθε εσωτερικό υπόδειγμα που χρησιμοποιείται για τους σκοπούς του παρόντος κεφαλαίου πρέπει να είναι εννοιολογικά άρτιο και να εφαρμόζεται με ακεραιότητα και, συγκεκριμένα, πρέπει να πληρούνται όλες οι κατωτέρω ποσοτικές απαιτήσεις:
α)
κάθε εσωτερικό υπόδειγμα που χρησιμοποιείται για τον υπολογισμό κεφαλαιακών απαιτήσεων για τον κίνδυνο θέσης, τον κίνδυνο συναλλάγματος ή τον κίνδυνο βασικού εμπορεύματος είναι στενά ενταγμένο στη διαδικασία καθημερινής διαχείρισης κινδύνων του ιδρύματος και χρησιμοποιείται ως βάση για την αναφορά των αναλαμβανόμενων κινδύνων στα ανώτερα διευθυντικά στελέχη του,
β)
το ίδρυμα διαθέτει τμήμα ελέγχου κινδύνων, το οποίο είναι ανεξάρτητο από τα τμήματα διαπραγμάτευσης και αναφέρεται απευθείας στα ανώτερα διοικητικά στελέχη. Το εν λόγω τμήμα είναι αρμόδιο για τον σχεδιασμό και την υλοποίηση κάθε εσωτερικού υποδείγματος που χρησιμοποιείται για τους σκοπούς του παρόντος κεφαλαίου. Το τμήμα πραγματοποιεί επίσης την αρχική και την περιοδική επικύρωση του εσωτερικού υποδείγματος που χρησιμοποιείται για τους σκοπούς του παρόντος κεφαλαίου, καθώς είναι υπεύθυνο για το συνολικό σύστημα διαχείρισης κινδύνων. Επίσης το τμήμα συντάσσει και αναλύει τις καθημερινές εκθέσεις για τα αποτελέσματα του εσωτερικού υποδείγματος που χρησιμοποιείται για τον υπολογισμό των κεφαλαιακών απαιτήσεων για τον κίνδυνο θέσης, τον κίνδυνο συναλλάγματος και τον κίνδυνο βασικού εμπορεύματος και για τα κατάλληλα μέτρα που πρέπει να ληφθούν για την τήρηση των ορίων διαπραγμάτευσης,
γ)
το διοικητικό όργανο και τα ανώτερα διοικητικά στελέχη του ιδρύματος συμμετέχουν ενεργώς στη διαδικασία ελέγχου των κινδύνων και οι καθημερινές εκθέσεις του τμήματος ελέγχου κινδύνων εξετάζονται σε διοικητικό επίπεδο που διαθέτει επαρκή εξουσία για να επιβάλλει μειώσεις τόσο στις θέσεις που λαμβάνουν μεμονωμένα οι διαπραγματευτές όσο και στο ύψος του συνολικού ανοίγματος κινδύνου του ιδρύματος,
δ)
το ίδρυμα διαθέτει επαρκές προσωπικό ικανό να χρησιμοποιεί πολύπλοκα εσωτερικά υποδείγματα στους τομείς της διαπραγμάτευσης, του ελέγχου κινδύνων, του εσωτερικού ελέγχου και της υποστήριξης και διαχείρισης συναλλαγών, συμπεριλαμβανομένων όσων χρησιμοποιούνται για τους σκοπούς του παρόντος κεφαλαίου,
ε)
το ίδρυμα διαθέτει θεσμοθετημένες διαδικασίες για την παρακολούθηση και τη διασφάλιση της συμμόρφωσης με τις γραπτώς τεκμηριωμένες εσωτερικές πολιτικές και διαδικασίες ελέγχου που σχετίζονται με τη συνολική λειτουργία των εσωτερικών υποδειγμάτων του, συμπεριλαμβανομένων όσων χρησιμοποιούνται για τους σκοπούς του παρόντος κεφαλαίου,
στ)
κάθε εσωτερικό υπόδειγμα που χρησιμοποιείται για τους σκοπούς του παρόντος κεφαλαίου έχει αποδεδειγμένο ιστορικό για την εύλογη ακρίβεια της μέτρησης των κινδύνων,
ζ)
το ίδρυμα εφαρμόζει τακτικά αυστηρό πρόγραμμα ασκήσεων προσομοίωσης ακραίων καταστάσεων, συμπεριλαμβανομένων και αντίστροφων ασκήσεων προσομοίωσης ακραίων καταστάσεων για κάθε εσωτερικό υπόδειγμα που χρησιμοποιείται για τους σκοπούς αυτού του κεφαλαίου, τα αποτελέσματα του οποίου εξετάζονται από τα ανώτερα διευθυντικά στελέχη και λαμβάνονται υπόψη στις πολιτικές και τα όρια που αυτά καθορίζουν. Οι ασκήσεις αυτές προσομοιώσης ενσωματώνουν ιδίως την έλλειψη ρευστότητας στις αγορές υπό ακραίες συνθήκες, τον κίνδυνο συγκέντρωσης, τις αγορές μιας κατεύθυνσης, τους κινδύνους γεγονότος ή αθέτησης (jump-to-default), τη μη γραμμικότητα των προϊόντων, τις θέσεις που βρίσκονται εκτός της ισοδύναμης χρηματικής τους αξίας (deep out of the money positions), τις θέσεις που υπόκεινται σε αποκλίσεις τιμών και άλλους κινδύνους που ενδέχεται να μη αποτυπώνονται κατάλληλα στα εσωτερικά υποδείγματα. Τα σενάρια που χρησιμοποιούνται για το σκοπό αυτό αντικατοπτρίζουν τη φύση των χαρτοφυλακίων και τον χρόνο που θα ήταν αναγκαίος για την αντιστάθμιση ή τη διαχείριση των κινδύνων υπό ακραίες συνθήκες αγοράς,
η)
το ίδρυμα διεξάγει, ως μέρος της τακτικής διαδικασίας εσωτερικών του ελέγχων, ανεξάρτητη επανεξέταση των εσωτερικών υποδειγμάτων του, συμπεριλαμβανομένων όσων χρησιμοποιούνται για τους σκοπούς του παρόντος κεφαλαίου.
2. Η ανάλυση που προβλέπεται στην παράγραφο 1 στοιχείο η) αφορά τόσο τις δραστηριότητες των τμημάτων διαπραγμάτευσης όσο και εκείνες της ανεξάρτητης μονάδας ελέγχου κινδύνων. Τουλάχιστον μία φορά κάθε χρόνο, το ίδρυμα προβαίνει σε επανεξέταση της συνολικής διαδικασίας διαχείρισης κινδύνων. Στην επανεξέταση λαμβάνοται υπόψη τα εξής:
α)
η πληρότητα της τεκμηρίωσης όσον αφορά το σύστημα και τις διαδικασίες διαχείρισης κινδύνων, καθώς και την οργάνωση της μονάδας ελέγχου κινδύνων,
β)
η ενσωμάτωση των μετρήσεων κινδύνων στην καθημερινή διαχείριση κινδύνων, καθώς και η ακεραιότητα του συστήματος διαχείρισης πληροφοριών,
γ)
η διαδικασία που εφαρμόζει το ίδρυμα για την έγκριση των υποδειγμάτων μέτρησης των κινδύνων και των συστημάτων αποτίμησης των κινδύνων τα οποία χρησιμοποιούνται από τους διαπραγματευτές και από το προσωπικό του τμήματος υποστήριξης και διαχείρισης συναλλαγών,
δ)
η έκταση των κινδύνων που αποτυπώνει το υπόδειγμα διαχείρισης κινδύνων και η πιστοποίηση κάθε σημαντικής μεταβολής της διαδικασίας μέτρησης κινδύνων,
ε)
η ακρίβεια και η πληρότητα των δεδομένων που αφορούν τις θέσεις, η ακρίβεια και η καταλληλότητα των υποθέσεων που αφορούν την μεταβλητότητα και τη συσχέτιση, καθώς και η ακρίβεια των υπολογισμών αποτίμησης και ευαισθησίας,
στ)
οι διαδικασίες που εφαρμόζει το ίδρυμα για να ελέγχει τη συνοχή, την επικαιροποίηση και την αξιοπιστία των δεδομένων που χρησιμοποιούνται για να τροφοδοτήσουν τα εσωτερικά υποδείγματα, περιλαμβανομένης της ανεξαρτησίας των πηγών που χρησιμοποιούνται για την άντληση αυτών των δεδομένων,
ζ)
οι διαδικασίες που εφαρμόζει το ίδρυμα για να αξιολογεί τους εκ των υστέρων δοκιμαστικούς ελέγχους που διενεργούνται για να εξακριβωθεί η ακρίβεια των υποδειγμάτων.
3. Καθώς οι τεχνικές και οι βέλτιστες πρακτικές εξελίσσονται, τα ιδρύματα εφαρμόζουν τις εν λόγω νέες τεχνικές και πρακτικές σε κάθε εσωτερικό υπόδειγμα που χρησιμοποιείται για τους σκοπούς του παρόντος κεφαλαίου.
Άρθρο 369
Εσωτερική επικύρωση
1. Τα ιδρύματα εφαρμόζουν διαδικασίες που εξασφαλίζουν ότι η επικύρωση όλων των εσωτερικών τους υποδειγμάτων που χρησιμοποιούνται για τους σκοπούς του παρόντος κεφαλαίου έγινε από κατάλληλα τρίτα πρόσωπα που είναι ανεξάρτητα από τη διαδικασία κατάρτισης των υποδειγμάτων, με τρόπο που εγγυάται ότι τα υποδείγματα είναι εννοιολογικά άρτια και αποτυπώνουν επαρκώς όλους τους σημαντικούς κινδύνους. Η επικύρωση γίνεται κατά την αρχική κατάρτιση του εσωτερικού υποδείγματος, καθώς και σε κάθε σημαντική μεταβολή του. Η επικύρωση επαναλαμβάνεται περιοδικά, αλλά ιδίως όταν επέρχονται σημαντικές διαρθρωτικές μεταβολές στην αγορά ή τη σύνθεση του χαρτοφυλακίου που μπορούν να καταστήσουν το εσωτερικό υπόδειγμα ακατάλληλο. Καθώς οι τεχνικές και οι βέλτιστες πρακτικές για την εσωτερική επικύρωση εξελίσσονται, τα ιδρύματα ενσωματώνουν τις τελευταίες εξελίξεις. Η επικύρωση του εσωτερικού υποδείγματος δεν περιορίζεται μόνο στον εκ των υστέρων δοκιμαστικό έλεγχο αλλά περιλαμβάνει επίσης τουλάχιστον τα ακόλουθα:
α)
ελέγχους για να αποδειχθεί ότι οι παραδοχές του εσωτερικού υποδείγματος είναι κατάλληλες και δεν υποεκτιμούν ή υπερεκτιμούν τον κίνδυνο,
β)
εκτός των υποχρεωτικών δοκιμαστικών εκ των υστέρων ελέγχω, τα ιδρύματα διενεργούν δικούς τους ελέγχους επικύρωσης του εσωτερικού υποδείγματος, περιλαμβανομένου του δοκιμαστικού εκ των υστέρων ελέγχου, ως προς τους κινδύνους και τη διάρθρωση των χαρτοφυλακίων τους,
γ)
χρήση υποθετικών χαρτοφυλακίων που επιτρέπουν να εξακριβωθεί ότι το εσωτερικό υπόδειγμα συλλαμβάνει ορισμένα ειδικά διαρθρωτικά χαρακτηριστικά που μπορεί να προκύψουν, όπως π.χ σημαντικός κίνδυνος βάσης και κίνδυνος συγκέντρωσης.
2. Το ίδρυμα προβαίνει σε δοκιμαστικό εκ των υστέρων έλεγχο τόσο των πραγματικών όσο και των υποθετικών μεταβολών της αξίας του χαρτοφυλακίου.
Τμήμα 3
Απαιτήσεις που αφορούν την ανάπτυξη υποδειγμάτων για τον ειδικό κινδύνο
Άρθρο 370
Απαιτήσεις για την ανάπτυξη υποδειγμάτων για τον ειδικό κίνδυνο
Κάθε εσωτερικό υπόδειγμα που χρησιμοποιείται για τον υπολογισμό κεφαλαιακών απαιτήσεων για τον ειδικό κίνδυνο και κάθε εσωτερικό υπόδειγμα για το χαρτοφυλάκιο διαπραγμάτευσης συσχετίσεων πληροί τις κατωτέρω συμπληρωματικές απαιτήσεις:
α)
εξηγεί τη διαχρονική διακύμανση των τιμών του χαρτοφυλακίου,
β)
αποτυπώνει τη συγκέντρωση από άποψη μεγέθους και τις μεταβολές της σύνθεσης του χαρτοφυλακίου,
γ)
τα αποτελέσματα παραμένουν αξιόπιστα ακόμα και σε αντίξοες συνθήκες,
δ)
επιβεβαιώνεται με δοκιμαστικό εκ των υστέρων έλεγχο με τον οποίο εκτιμάται εάν έχει αποτυπωθεί ακριβώς ο ειδικός κίνδυνος. Εάν το ίδρυμα διενεργεί τέτοιο δοκιμαστικό εκ των υστέρων έλεγχο βάσει σχετικών υποχαρτοφυλακίων, τα εν λόγω υποχαρτοφυλάκια επιλέγονται με συνέπεια,
ε)
αποτυπώνει τον κίνδυνο βάσης που συνδέεται με τον αντισυμβαλλόμενο και ιδίως επηρεάζεται από σημαντικές επιμέρους ιδιοσυγκρατικές διαφορές μεταξύ παρεμφερών αλλά όχι ταυτόσημων θέσεων,
στ)
αποτυπώνει τον κίνδυνο γεγονότος.
Άρθρο 371
Εξαιρέσεις από τα υποδείγματα για τον ειδικό κίνδυνο
1. Ένα ίδρυμα δύναται να επιλέξει να αποκλείσει από τον υπολογισμό των κεφαλαιακών απαιτήσεων για τον ειδικό κίνδυνο με χρήση εσωτερικού υποδείγματος τις θέσεις εκείνες για τις οποίες πληροί μια κεφαλαιακή απαίτηση για τον ειδικό κίνδυνο σύμφωνα με το άρθρο 332 παράγραφος 1 στοιχείο ε) ή το άρθρο 337, εξαιρουμένων των θέσεων που υπόκεινται στη μέθοδο του άρθρου 377.
2. Ένα ίδρυμα μπορεί να επιλέξει να μην αποτυπώνει τους κινδύνους αθέτησης υποχρεώσεων και μεταβολής της πιστοληπτική αξιολόγησης για τους διαπραγματεύσιμους χρεωστικούς τίτλους στο εσωτερικό του υπόδειγμα εφόσον αποτυπώνει τους κινδύνους αυτούς μέσω των απαιτήσεων που ορίζονται στο τμήμα 4.
Τμήμα 4
Εσωτερικό υπόδειγμα έναντι των επιπρόσθετων κινδύνων αθέτησησ υποχρεώσεων και μεταβολής της πιστοληπτικής αξιολόγησης (IRC)
Άρθρο 372
Απαίτηση εσωτερικού υποδείγματος IRC
Ένα ίδρυμα που χρησιμοποιεί εσωτερικό υπόδειγμα για τον υπολογισμό των κεφαλαιακών απαιτήσεων για τον ειδικό κίνδυνο διαπραγματεύσιμων χρεωστικών τίτλων πρέπει επίσης να διαθέτει ένα υπόδειγμα για έναντι των επιπρόσθετων κινδύνων αθέτησης υποχρεώσεων και μεταβολής της πιστοληπτικής αξιολόγησης (IRC) για τον υπολογισμό των κινδύνων αθέτησης υποχρέωσεων και των κινδύνων μεταβολής πιστοληπτικής διαβάθμισης των θέσεων του χαρτοφυλακίου συναλλαγών του οι οποίοι επαυξάνουν τους κινδύνους που προκύπτουν από την αποτύπωση της δυνητικής ζημίας όπως ορίζεται στο άρθρο 365 παράγραφος 1. Το ίδρυμα καταδεικνύει ότι το υπόδειγμά του πληροί τις ακόλουθες προδιαγραφές με υπόθεση σταθερού επιπέδου κινδύνου και προσαρμογή, κατά περίπτωση, ώστε να αντικατοπτρίζει τον αντίκτυπο της ρευστότητας, των συγκεντρώσεων, της αντιστάθμισης και τα δικαιώματα προαίρεσης:
α)
το εσωτερικό υπόδειγμα παρέχει ουσιαστική διαφοροποίηση των κινδύνων καθώς και ακριβείς και συνεπείς εκτιμήσεις έναντι των επιπρόσθετων κινδύνων αθέτησης υποχρεώσεων και μεταβολής της πιστοληπτικής αξιολόγησης,
β)
οι εκτιμήσεις του εσωτερικού υποδείγματος όσον αφορά τις δυνητικές ζημιές διαδραματίζουν ουσιαστικό ρόλο στη διαχείριση κινδύνου του ιδρύματος,
γ)
τα δεδομένα για την αγορά και τις θέσεις που χρησιμοποιούνται για το εσωτερικό υπόδειγμα είναι ενημερωμένα και υπόκεινται σε κατάλληλη ποιοτική αξιολόγηση,
δ)
πληρούνται οι απαιτήσεις του άρθρου 367 παράγραφος 3, του άρθρου 369, του άρθρου 369 παράγραφος 1 και του άρθρου 370 στοιχεία β), γ), ε) και στ).
Η ΕΑΤ θεσπίζει κατευθυντήριες οδηγίες για τις απαιτήσεις στα άρθρα373 έως 376.
Άρθρο 373
Πεδίο εφαρμογής του εσωτερικού υποδείγματος IRC
Το εσωτερικό υπόδειγμα IRC καλύπτει όλες τις θέσεις που υπόκεινται σε κεφαλαιακή απαίτηση για τον ειδικό κίνδυνο επιτοκίου, συμπεριλαμβανομένων και όσων υπόκεινται σε κεφαλαιακή στάθμιση ειδικού κινδύνου 0 % δυνάμει του άρθρου 336, αλλά δεν καλύπτει θέσεις τιτλοποίησης και πιστωτικά παράγωγα νιοστού βαθμού αθέτησης.
Το ίδρυμα μπορεί να επιλέξει να συμπεριλάβει συστηματικά όλες τις θέσεις εισηγμένων μετοχικών τίτλων και τις θέσεις σε παράγωγα επί εισηγμένων μετοχικών τίτλων, με την επιφύλαξη της άδειας των αρμόδιων αρχών. Η άδεια χορηγείται εάν η εν λόγω ενσωμάτωση είναι συνεπής προς τον τρόπο εσωτερικής μέτρησης και διαχείρισης των κινδύνων από το ίδρυμα.
Άρθρο 374
Παράμετροι του εσωτερικού υποδείγματος IRC
1. Τα ιδρύματα χρησιμοποιούν το εσωτερικό υπόδειγμα για να υπολογίσουν τις ζημίες λόγω αθέτησης και μεταβολής των εσωτερικών ή εξωτερικών πιστοληπτικών αξιολογήσεων σε διάστημα εμπιστοσύνης 99,9 % και σε χρονικό ορίζοντα ενός έτους. Τα ιδρύματα υπολογίζουν τον εν λόγω αριθμό τουλάχιστον σε εβδομαδιαία βάση.
2. Οι υποθέσεις για τη συσχέτιση υποστηρίζονται από ανάλυση αντικειμενικών δεδομένων στα πλαίσια ενός εννοιολογικά άρτιου πλαισίου. Το εσωτερικό υπόδειγμα αντικατοπτρίζει κατάλληλα τις συγκεντρώσεις ανά εκδότη τίτλων. Πρέπει να αντικατοπτρίζονται επίσης οι συγκεντρώσεις που μπορούν να προκύψουν τόσο εντός όσο και μεταξύ κατηγοριών προϊόντων υπό ακραίες συνθήκες.
3. Το εσωτερικό υπόδειγμα IRC αντικατοπτρίζει τον αντίκτυπο των συσχετίσεων μεταξύ γεγονότων αθέτησης και μεταβολής της πιστοληπτικής αξιολόγησης. Δεν λαμβάνεται υπόψη η επίδραση της διαφοροποίησης που προκύπτει μεταξύ, αφενός, γεγονότων αθέτησης και μεταβολής της πιστοληπτικής αξιολόγησης και, αφετέρου, άλλων παραγόντων κινδύνου.
4. Το εσωτερικό υπόδειγμα βασίζεται στην υπόθεση σταθερού επιπέδου κινδύνου κατά τον χρονικό ορίζοντα του ενός έτους, πράγμα που σημαίνει ότι επιμέρους θέσεις του χαρτοφυλακίου συναλλαγών ή σύνολα θέσεων που οδηγήθηκαν σε αθέτηση ή σε μεταβολή της πιστοληπτικής αξιολόγησης κατά τον ορίζοντα ρευστότητάς τους εξισορροπούνται εκ νέου στη λήξη του ορίζοντα ρευστότητάς τους ώστε να διατηρηθεί το αρχικό επίπεδο κινδύνου. Εναλλακτικά, ένα ίδρυμα δύναται να επιλέξει να χρησιμοποιεί με συνέπεια την υπόθεση ότι οι θέσεις παραμένουν σταθερές κατά τη διάρκεια ενός έτους.
5. Οι ορίζοντες ρευστότητας πρέπει να προσδιορίζονται ανάλογα με τον χρόνο που απαιτείται για την πώληση της θέσης ή την αντιστάθμιση όλων των ουσιωδών σχετικών κινδύνων τιμής σε μια αγορά υπό ακραίες συνθήκες και να λαμβάνεται ιδιαίτερα υπόψη το μέγεθος της θέσης. Οι ορίζοντες ρευστότητας αντικατοπτρίζουν την πραγματική πρακτική και εμπειρία που αποκομίστηκε κατά τη διάρκεια περιόδων τόσο συστημικών ακραίων συνθηκών όσο και και κατά τη διάρκεια ιδιοσυγκρησιακών ακραίων συνθηκών. Ο ορίζοντας ρευστότητας μετράται βάσει συντηρητικών υποθέσεων και πρέπει να είναι χρονικά επαρκής, ώστε η ίδια η πράξη της πώλησης ή της αντιστάθμισης να μην επηρεάζει ουσιωδώς την τιμή στην οποία θα πραγματοποιηθεί η πώληση ή η αντιστάθμιση.
6. Ο καθορισμός του κατάλληλου ορίζοντα ρευστότητας για μια θέση ή ένα σύνολο θέσεων υπόκειται σε κατώτερο όριο τριών μηνών.
7. Ο καθορισμός του κατάλληλου ορίζοντα ρευστότητας για μια θέση ή ένα σύνολο θέσεων λαμβάνει υπόψη τις εσωτερικές πολιτικές του ιδρύματος που αφορούν τις προσαρμογές αποτίμησης και τη διαχείριση σταθερών (stale) θέσεων. Όταν το ίδρυμα καθορίζει ορίζοντες ρευστότητας για σύνολα θέσεων και όχι για μεμονωμένες θέσεις, τα κριτήρια καθορισμού συνόλων θέσεων ορίζονται κατά τρόπο που να αντικατοπτρίζει ουσιαστικά οι διαφορές στη ρευστότητα. Οι ορίζοντες ρευστότητες είναι μεγαλύτεροι για θέσεις με υψηλό βαθμό συγκέντρωσης, αντικατοπτρίζοντας το μεγαλύτερο χρονικό διάστημα που απαιτείται για τη ρευστοποίηση τέτοιων θέσεων. Ο ορίζοντας ρευστότητας μιας τιτλοποίησης αντικατοπτρίζει τον χρόνο που απαιτείται για την ανάπτυξη, την πώληση και την τιτλοποίηση των περιουσιακών στοιχείων ή για την αντιστάθμιση των ουσιωδών παραγόντων κινδύνων, υπό ακραίες συνθήκες αγοράς.
Άρθρο 375
Αναγνώριση αντισταθμίσεων στο εσωτερικό υπόδειγμα IRC
1. Είναι δυνατόν να ενσωματώνονται αντισταθμίσεις στο εσωτερικό υπόδειγμα ενός ιδρύματος για την αποτύπωση των επιπρόσθετων κινδύνων αθέτησης υποχρεώσεων και μεταβολής της πιστοληπτικής αξιολόγησης. Οι θέσεις είναι δυνατόν να συμψηφίζονται, όταν η θετική θέση και η αρνητική θέση αναφέρονται στο ίδιο χρηματοπιστωτικό μέσο. Τα αποτελέσματα της αντιστάθμισης ή της διαφοροποίησης που συνδέονται με θετικές θέσεις και αρνητικές θέσεις που αφορούν διαφορετικά μέσα ή διαφορετικούς τίτλους του ίδιου οφειλέτη, καθώς και θετικές θέσεις και αρνητικές θέσεις σε διαφορετικούς εκδότες, μπορούν να αναγνωρισθούν μόνον με τον καθορισμό υποδειγμάτων ακαθάριστων θέσεων αγοράς και θέσεων πώλησης στα διάφορα μέσα. Τα ιδρύματα αντικατοπτρίζουν τον αντίκτυπο ουσιωδών κινδύνων που μπορεί να επέλθουν στο διάστημα μεταξύ της λήξης της αντιστάθμισης και του ορίζοντα ρευστότητας, καθώς και το ενδεχόμενο σημαντικών κινδύνων βάσης στις στρατηγικές αντιστάθμισης ανάλογα με το προϊόν, την σειρά της εξοφλητικής προτεραιότητας στη δομή του κεφαλαίου, την εσωτερική ή εξωτερική πιστοληπτική αξιολόγηση, τη ληκτότητα, την ημερομηνία έκδοση και άλλες διαφορές στα μέσα. Το ίδρυμα αντικατοπτρίζει μια αντιστάθμιση μόνον στον βαθμό που μπορεί να διατηρηθεί ακόμη και εάν ο οφειλέτης πλησιάζει σε ένα πιστωτικό ή σε άλλο γεγονός.
2. Για τις θέσεις που αντισταθμίζονται μέσω δυναμικών στρατηγικών αντιστάθμισης, είναι δυνατόν να αναγνωρισθεί ο επανακαθορισμός της αντιστάθμισης εντός του ορίζοντα ρευστότητας της αντισταθμισμένης θέσης εφόσον το ίδρυμα:
α)
επιλέγει να ενσωματώσει στο υπόδειγμα τον επανακαθορισμό της αντιστάθμισης με συνεπή τρόπο σε σχέση με το συναφές σύνολο θέσεων του χαρτοφυλακίου συναλλαγών,
β)
αποδεικνύει ότι ενσωμάτωση του επανακαθορισμού της αντιστάθμισης συνεπάγεται καλύτερη μέτρηση του κινδύνου,
γ)
αποδεικνύει ότι οι αγορές για τα μέσα που λειτουργούν ως αντισταθμίσεις διαθέτουν επαρκή ρευστότητα, ώστε ο εν λόγω επανακαθορισμός να καθίσταται εφικτός ακόμη και σε περιόδους ακραίων καταστάσεων. Τυχόν υπολειπόμενοι κίνδυνοι δυναμικών στρατηγικών αντιστάθμισης αντικατοπτρίζονται στην κεφαλαιακή απαίτηση.
Άρθρο 376
Συγκεκριμένες απαιτήσεις για το εσωτερικό υπόδειγμα IRC
1. Το εσωτερικό υπόδειγμα για τον υπολογισμό των επιπρόσθετων κινδύνων αθέτησης υποχρεώσεων και μεταβολής της πιστοληπτικής αξιολόγησηςαντικατοπτρίζει την μη γραμμικότητα των δικαιωμάτων προαίρεσης, των δομημένων πιστωτικών παραγώγων και άλλων θέσεων με ουσιώδη μη γραμμική συμπεριφορά όσον αφορά τις μεταβολές των τιμών. Το ίδρυμα λαμβάνει επίσης δεόντως υπόψη τον κίνδυνο υποδείγματος που ενέχει η αποτίμηση και η εκτίμηση των κινδύνων τιμής που συνδέονται με τέτοια προϊόντα.
2. Το εσωτερικό υπόδειγμα βασίζεται σε αντικειμενικά και επικαιροποιημένα δεδομένα.
3. Στο πλαίσιο της ανεξάρτητης επανεξέτασης και επικύρωσης των εσωτερικών υποδειγμάτων που χρησιμοποιούνται για τους σκοπούς του παρόντος κεφαλαίου, καθώς και για τους σκοπούς του συστήματος μέτρησης κινδύνου, ένα ίδρυμα προβαίνει συγκεκριμένα σε όλες τις κατωτέρω ενέργειες:
α)
επικυρώνει ότι η μέθοδος του υποδείγματος για τις συσχετίσεις και τις μεταβολές των τιμών είναι κατάλληλη για το χαρτοφυλάκιό του, συμπεριλαμβανομένων της επιλογής και των συντελεστών στάθμισης των παραγόντων συστημικού κινδύνου,
β)
διεξάγει διάφορες ασκήσεις προσομοίωσης ακραίων καταστάσεων, συμπεριλαμβανομένων ανάλυσης ευαισθησίας και ανάλυσης σεναρίων, για την αξιολόγηση της ποιοτικής και ποσοτικής αξιοπιστίας του εσωτερικού υποδείγματος, ιδίως όσον αφορά την αντιμετώπιση συγκεντρώσεων. Οι εν λόγω ασκήσεις προσομοίωσης δεν περιορίζονται σε ιστορικά παρατηρημένα γεγονότα,
γ)
εφαρμόζει κατάλληλη ποσοτική επικύρωση, συμπεριλαμβανομένων σχετικών δεικτών αναφοράς εσωτερικών υποδειγμάτων.
4. Το εσωτερικό υπόδειγμα είναι συνεπές προς τις μεθόδους εσωτερικής διαχείρισης κινδύνου του ιδρύματος για τον προσδιορισμό, τη μέτρηση και τη διαχείριση κινδύνων του χαρτοφυλακίου συναλλαγών.
5. Τα ιδρύματα τεκμηριώνουν τα εσωτερικά υποδείγματά τους, έτσι ώστε οι παραδοχές που αφορούν τη συσχέτιση και άλλες παραδοχές σχετικά με την ανάπτυξη του υποδείγματος να είναι διαφανείς για τις αρμόδιες αρχές.
6. Το εσωτερικό υπόδειγμα εκτιμά συντηρητικά, βάσει ρεαλιστικών σεναρίων αγοράς, τον κίνδυνο που προκύπτει από θέσεις με χαμηλότερη ρευστότητα και με χαμηλή διαφάνεια τιμών. Επιπλέον, το εσωτερικό υπόδειγμα πληροί τα ελάχιστα πρότυπα για τα δεδομένα. Τα προσεγγιστικά δεδομένα πρέπει να εκτιμώνται συντηρητικά και να χρησιμοποιούνται μόνο όταν τα διαθέσιμα δεδομένα δεν είναι επαρκή ή δεν αντικατοπτρίζουν την πραγματική μεταβλητότητα μιας θέσης ή ενός χαρτοφυλακίου.
Τμήμα 5
Εσωτερικό υπόδειγμα για το χαρτοφυλάκιο διαπραγμάτευσης συσχετίσεων
Άρθρο 377
Απαιτήσεις για το εσωτερικό υπόδειγμα για το χαρτοφυλάκιο διαπραγμάτευσης συσχετίσεων
1. Οι αρμόδιες αρχές χορηγούν άδεια χρήσης εσωτερικού υποδείγματος για την απαίτηση ιδίων κεφαλαίων για το χαρτοφυλάκιο διαπραγμάτευσης συσχετίσεων αντί για την απαίτηση ιδίων κεφαλαίων σύμφωνα με το άρθρο 338 σε ιδρύματα που έχουν την άδεια να χρησιμοποιούν εσωτερικό υπόδειγμα για τον ειδικό κίνδυνο χρεωστικών τίτλων και που πληρούν τις απαιτήσεις στις παραγράφους 2 έως 6 του παρόντος άρθρου και στο άρθρο 367 παράγραφοι 1 και 3, στο άρθρο 368, στο άρθρο 369 παράγραφος 1 και στο άρθρο 370 στοιχεία α), β), γ), ε) και στ).
2. Τα ιδρύματα χρησιμοποιούν το εν λόγω εσωτερικό υπόδειγμα για να υπολογίζουν καταλλήλως όλους τους κινδύνους τιμής σε διάστημα εμπιστοσύνης 99,9 %, με χρονικό ορίζοντα ενός έτους, με υπόθεση σταθερού επιπέδου κινδύνου και προσαρμογή, κατά περίπτωση, ώστε να αντικατοπτρίζεται ο αντίκτυπος της ρευστότητας, των συγκεντρώσεων, της αντιστάθμισης και των δικαιωμάτων προαίρεσης. Τα ιδρύματα υπολογίζουν τον εν λόγω αριθμό τουλάχιστον σε εβδομαδιαία βάση.
3. Οι ακόλουθοι κίνδυνοι αποτυπώνονται καταλλήλως μέσω του υποδείγματος που αναφέρεται στην παράγραφο 1:
α)
ο σωρευτικός κίνδυνος που απορρέει από πολλαπλές αθετήσεις, συμπεριλαμβανομένης της διαφορετικής ιεράρχησης των αθετήσεων, σε κατατμημένα προϊόντα,
β)
ο κίνδυνος πιστωτικού περιθωρίου, συμπεριλαμβανομένων των επιπτώσεων του κινδύνου γάμμα και σταυροειδούς γάμμα (cross- gamma),
γ)
η μεταβλητότητα των τεκμαρτών συσχετίσεων, συμπεριλαμβανομένης της αλληλεπίδρασης μεταξύ περιθωρίων και συσχετίσεων,
δ)
ο κίνδυνος βάσης, συμπεριλαμβανομένων και των δυο ακόλουθων στοιχείων:
i)
του κινδύνου βάσης μεταξύ του περιθωρίου ενός δείκτη και του περιθωρίου των επιμέρους συνιστωσών του,
ii)
του κινδύνου βάσης μεταξύ της τεκμαρτής συσχέτισης ενός δείκτη και και των χαρτοφυλακίων που έχουν δομηθεί με τέτοιο τρόπο ώστε να προσομοιάζουν με τον δείκτη,
ε)
η μεταβλητότητα του ποσοστού ανάκτησης, καθώς η τάση των ποσοστών ανάκτησης επηρεάζει τις τιμές των τμημάτων τιτλοποίησης,
στ)
ο βαθμός που το συνολικό μέτρο κινδύνου περιλαμβάνει οφέλη από δυναμική αντιστάθμιση, τον κίνδυνο να καταστεί η αντιστάθμιση αναποτελεσματική και το ενδεχόμενο κόστος αποκατάστασης της αποτελεσματικότητάς της,
ζ)
οποιωνδήποτε άλλο σημαντικό κίνδυνο τιμών των θέσεων του χαρτοφυλακίου διαπραγμάτευσης συσχετίσεων.
4. Ένα ίδρυμα χρησιμοποιεί επαρκή δεδομένα αγοράς στο υπόδειγμα που αναφέρεται στην παράγραφο 1, ούτως ώστε να διασφαλίζει ότι αποτυπώνει πλήρως τους προεξάρχοντες κινδύνους των εν λόγω ανοιγμάτων στην εσωτερική του μέθοδο σύμφωνα με τις απαιτήσεις που προβλέπει το παρόν άρθρο. Είναι σε θέση να αποδεικνύει στην αρμόδια αρχή μέσω δοκιμαστικού εκ των υστέρων ελέγχου ή άλλων ενδεδειγμένων μέσων ότι το υπόδειγμά του μπορεί να εξηγήσει καταλλήλως την ιστορική διακύμανση των τιμών των εν λόγω προϊόντων.
Το ίδρυμα διαθέτει κατάλληλες πολιτικές και διαδικασίες προκειμένου να διαχωρίσει τις θέσεις για τις οποίες έχει λάβει άδεια προκειμένου να τις ενσωματώσει στην κεφαλαιακή απαίτηση σύμφωνα με το παρόν άρθρο, από αυτές για τις οποίες δεν έχει λάβει άδεια.
5. Όσον αφορά το χαρτοφυλάκιο όλων των θέσεων που ενσωματώνονται στο υπόδειγμα και αναφέρονται στην παράγραφο 1, το ίδρυμα εφαρμόζει τακτικά μια σειρά συγκεκριμένων, προκαθορισμένων σεναρίων ακραίων καταστάσεων. Τα σενάρια αυτά εξετάζουν τις επιπτώσεις ακραίων καταστάσεων στα ποσοστά αθέτησης, τα ποσοστά ανάκτησης, στα πιστωτικά περιθώρια, στον κίνδυνο βάσης, στις συσχετίσεις και σε άλλους σχετικούς με το χαρτοφυλάκιο διαπραγμάτευσης παράγοντες κινδύνου. Το ίδρυμα εφαρμόζει αυτά τα σενάρια ακραίων καταστάσεων τουλάχιστον σε εβδομαδιαία βάση και αναφέρει τα αποτελέσματα στις αρμόδιες αρχές, τουλάχιστον μία φορά ανά τρίμηνο, συμπεριλαμβανομένων των συγκρίσεων με την κεφαλαιακή απαίτηση του ιδρύματος σύμφωνα με το παρόν άρθρο. Όταν τα αποτελέσματα από τις προσομοιώσεις ακραίων καταστάσεων υπερβαίνουν κατά πολύ τις κεφαλαιακές απαιτήσεις του ιδρύματος για το χαρτοφυλάκιο διαπραγμάτευσης συσχετίσεων, τούτο αναφέρεται εγκαίρως στις αρμόδιες αρχές. Η ΕΑΤ εκδίδει κατευθυντήριες οδηγίες σχετικά με την εφαρμογή των σεναρίων ακραίων καταστάσεων για το χαρτοφυλάκιο διαπραγμάτευσης συσχετίσεων.
6. Το εσωτερικό υπόδειγμα εκτιμά συντηρητικά, βάσει ρεαλιστικών σεναρίων αγοράς, τον κίνδυνο από θέσεις με χαμηλότερη ρευστότητα και με -περιορισμένη διαφάνεια τιμών. Επιπλέον, το εσωτερικό υπόδειγμα πληροί τα ελάχιστα πρότυπα για τα δεδομένα. Τα προσεγγιστικά δεδομένα πρέπει να εκτιμώνται συντηρητικά και να χρησιμοποιούνται μόνο όταν τα διαθέσιμα δεδομένα δεν είναι επαρκή ή δεν αντικατοπτρίζουν την πραγματική μεταβλητότητα μιας θέσης ή ενός χαρτοφυλακίου.
ΤΙΤΛΟΣ V
ΑΠΑΙΤΗΣΕΙΣ ΙΔΙΩΝ ΚΕΦΑΛΑΙΩΝ ΓΙΑ ΤΟΝ ΚΙΝΔΥΝΟ ΔΙΑΚΑΝΟΝΙΣΜΟΥ
Άρθρο 378
Κίνδυνος διακανονισμού/παράδοσης
Σε περίπτωση συναλλαγών στις οποίες χρεωστικοί τίτλοι, μετοχές, ξένα νομίσματα και βασικά εμπορεύματα, εξαιρουμένων των συναλλαγών επαναγοράς και των συναλλαγών δανειοδοσίας και δανειοληψίας τίτλων ή βασικών εμπορευμάτων, δεν έχουν διακανονισθεί ακόμη μετά τις προβλεπόμενες ημερομηνίες παράδοσής τους, το ίδρυμα πρέπει να υπολογίζει τον κίνδυνο διαφοράς τιμών στον οποίο υπόκειται.
Η διαφορά τιμών υπολογίζεται ως η διαφορά μεταξύ της συμφωνηθείσας τιμής διακανονισμού των εν λόγω χρεωστικών τίτλων, μετοχών, ξένων νομισμάτων ή βασικών εμπορευμάτων και της τρέχουσας τιμής τους στην αγορά, εφόσον η διαφορά αυτή θα μπορούσε να προκαλέσει ζημία στο πιστωτικό ίδρυμα.
Το ίδρυμα πολλαπλασιάζει την εν λόγω διαφορά τιμής με τον κατάλληλο συντελεστή στη δεξιά στήλη του κατωτέρω πίνακα 1 για να υπολογίσει την απαίτηση ιδίων κεφαλαίων του ιδρύματος για τον κίνδυνο διακανονισμού.
Πίνακας 1
Αριθμός εργάσιμων ημερών μετά την ημερομηνία που έπρεπε να γίνει ο διακανονισμός
(%)
5 - 15
8
16 - 30
50
31 - 45
75
46 ή περισσότερες
100
Άρθρο 379
Ατελείς συναλλαγές
1. Το ίδρυμα οφείλει να διατηρεί ίδια κεφάλαια, όπως καθορίζεται στον πίνακα 2, εάν ισχύουν οι κατωτέρω προϋποθέσεις:
α)
έχει καταβάλει το αντίτιμο τίτλων, ξένων νομισμάτων ή βασικών εμπορευμάτων προτού του παραδοθούν, ή εάν έχει παραδώσει τίτλους ξένα νομίσματα ή βασικά εμπορεύματα προτού λάβει το σχετικό αντίτιμο,
β)
στην περίπτωση διασυνοριακών συναλλαγών, έχουν παρέλθει μία ή περισσότερες ημέρες από τη στιγμή της εν λόγω πληρωμής ή παράδοσης.
Πίνακας 2
Κεφαλαιακές απαιτήσεις για ατελείς συναλλαγές
Στήλη 1
Στήλη 2
Στήλη 3
Στήλη 4
Είδος συναλλαγής
Έως την πρώτη συμβατική πληρωμή/παράδοση
Από την πρώτη συμβατική πληρωμή/παράδοση έως και τέσσερις ημέρες μετά τη δεύτερη συμβατική πληρωμή/παράδοση
5 εργάσιμες ημέρες μετά τη δεύτερη συμβατική πληρωμή/παράδοση και έως τη λήξη της συναλλαγής
Ατελής συναλλαγή
Καμία κεφαλαιακή απαίτηση
Αντιμετωπίζεται ως άνοιγμα
Αντιμετωπίζεται ως κίνδυνος ανοίγματος με συντελεστή στάθμισης κινδύνου 1.250 %
2. Κατά την εφαρμογή στάθμισης κινδύνου στα ανοίγματα ατελών συναλλαγών που αντιμετωπίζονται σύμφωνα με τη στήλη 3 του πίνακα 2, τα ιδρύματα που χρησιμοποιούν τη μέθοδο των εσωτερικών διαβαθμίσεων που προβλέπεται στο τρίτο μέρος τίτλος ΙΙ κεφάλαιο 3, μπορούν να εφαρμόσουν πιθανότητες αθέτησης στους αντισυμβαλλομένους για τους οποίους δεν υφίστανται άλλα ανοίγματα εκτός χαρτοφυλακίου συναλλαγών, βάσει της εξωτερικής διαβάθμισης του αντισυμβαλλομένου. Τα ιδρύματα που χρησιμοποιούν ίδιες εκτιμήσεις σχετικά με τις ζημίες σε περίπτωση αθέτησης (LGD), μπορούν να εφαρμόζουν τις LGD που παρατίθενται στο άρθρο 161 παράγραφος 1 στα ανοίγματα ατελών συναλλαγών που αντιμετωπίζονται σύμφωνα με τη στήλη 3 του πίνακα 2 υπό την προϋπόθεση ότι τούτο θα εφαρμόζεται για όλα αυτά τα ανοίγματα. Εναλλακτικά, ένα ίδρυμα που χρησιμοποιεί τη μέθοδο των εσωτερικών διαβαθμίσεων που προβλέπεται στο τρίτο μέρος τίτλος ΙΙ κεφάλαιο 3 μπορεί να εφαρμόζει τους συντελεστές στάθμισης κινδύνου της τυποποιημένης μεθόδου, όπως προβλέπεται στο τρίτο μέρος τίτλος ΙΙ κεφάλαιο 2, εφόσον τους εφαρμόζει σε όλα τα σχετικά ανοίγματα ή μπορεί να εφαρμόζει συντελεστή στάθμισης κινδύνου 100 % σε όλα τα ανοίγματα.
Στην περίπτωση που το ύψος θετικού ανοίγματος που προκύπτει από τις ελεύθερες ατελείς συναλλαγές δεν είναι ουσιώδες, τα ιδρύματα θα μπορούν να εφαρμόζουν συντελεστή στάθμισης κινδύνου 100 % για τα ανοίγματα αυτά, εκτός εάν απαιτείται συντελεστής στάθμισης κινδύνου 1.250 % σύμφωνα με τη στήλη 4 του πίνακα 2 στην παράγραφο 1.
3. Ως εναλλακτική λύση στην εφαρμογή συντελεστή στάθμισης κινδύνου 1.250 % στα ανοίγματα ατελών συναλλαγών σύμφωνα με τη στήλη 4 του πίνακα 2 στην παράγραφο 1, τα ιδρύματα μπορούν να αφαιρούν την αξία που μεταφέρεται συν το τρέχον θετικό άνοιγμα των εν λόγω ανοιγμάτων από τα στοιχεία κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 σύμφωνα το άρθρο 36 παράγραφος 1 στοιχείο ια).
Άρθρο 380
Απαλλαγή
Σε περίπτωση δυσλειτουργίας συστήματος διακανονισμού, εκκαθάρισης ή κεντρικού αντισυμβαλλομένου, οι αρμόδιες αρχές μπορούν να επιτρέπουν τη μη εφαρμογή των απαιτήσεων ιδίων κεφαλαίων που υπολογίζονται σύμφωνα με τα άρθρα 378 και 379 έως ότου διορθωθεί η κατάσταση. Ο μη διακανονισμός συναλλαγής από έναν αντισυμβαλλόμενο δεν θεωρείται αθέτηση για τους σκοπούς του πιστωτικού κινδύνου.
ΤΙΤΛΟΣ VI
ΑΠΑΙΤΗΣΕΙΣ ΙΔΙΩΝ ΚΕΦΑΛΑΙΩΝ ΓΙΑ ΤΟΝ ΚΙΝΔΥΝΟ ΠΡΟΣΑΡΜΟΓΗΣ ΠΙΣΤΩΤΙΚΗΣ ΑΠΟΤΙΜΗΣΗΣ ΑΝΤΙΣΥΜΒΑΛΛΟΜΕΝΟΥ
Άρθρο 381
Έννοια της προσαρμογής πιστωτικής αποτίμησης αντισυμβαλλομένου
Για τους σκοπούς του παρόντος τίτλου και του τίτλου II κεφάλαιο 6, ως «προσαρμογή πιστωτικής αποτίμησης αντισυμβαλλόμενου» ή «CVA» νοείται η προσαρμογή της αποτίμησης ενός χαρτοφυλακίου συναλλαγών με έναν αντισυμβαλλόμενο στη μέση αγοραία αξία του. Η εν λόγω προσαρμογή αντικατοπτρίζει την τρέχουσα αγοραία αξία του πιστωτικού κινδύνου του αντισυμβαλλόμενου για το ίδρυμα, αλλά δεν αντικατοπτρίζει την τρέχουσα αγοραία αξία του πιστωτικού κινδύνου που του ιδρύματος για τον αντισυμβαλλόμενο.
Άρθρο 382
Πεδίο εφαρμογής
1. Το ίδρυμα υπολογίζει τις κεφαλαιακές απαιτήσεις για κίνδυνο CVA σύμφωνα με τον παρόντα τίτλο για όλα τα εξωχρηματιστηριακά παράγωγα μέσα σε σχέση με το σύνολο των επιχειρηματικών του δραστηριοτήτων, εκτός από τα πιστωτικά παράγωγα που αναγνωρίζεται ότι μειώνουν τα σταθμισμένα ως προς τον κίνδυνο ποσά ανοιγμάτων για πιστωτικό κίνδυνο.
2. Ένα ίδρυμα περιλαμβάνει τις συναλλαγές χρηματοδότησης τίτλων του στον υπολογισμό των κεφαλαιακών απαιτήσεων που απαιτούνται δυνάμει της παραγράφου 1 εάν η αρμόδια αρχή αποφασίσει ότι τα ανοίγματα του ιδρύματος που προκύπτουν από τις ανωτέρω συναλλαγές και ενέχουν κίνδυνο CVA είναι ουσιώδη.
3. Εξαιρούνται από τις κεφαλαιακές απαιτήσεις για τον κίνδυνο CVA οι συναλλαγές με αναγνωρισμένο κεντρικό αντισυμβαλλόμενο και οι συναλλαγές πελάτη με εκκαθαριστικό μέλος, όταν το εκκαθαριστικό μέλος ενεργεί ως διαμεσολαβητής ανάμεσα στον πελάτη και αναγνωρισμένο κεντρικό αντισυμβαλλόμενο και οι συναλλαγές δημιουργούν άνοιγμα διαπραγμάτευσης του εκκαθαριστικού μέλους έναντι του αναγνωρισμένου κεντρικού αντισυμβαλλομένου.
4. Οι ακόλουθες συναλλαγές εξαιρούνται από τις κεφαλαιακές απαιτήσεις για τον κίνδυνο CVA:
α)
συναλλαγές με μη χρηματοοικονομικούς αντισυμβαλλομένους όπως ορίζονται στο άρθρο 2 σημείο 9) του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 648/2012 ή με μη χρηματοοικονομικούς αντισυμβαλλομένους εγκατεστημένους σε τρίτη χώρα, εφόσον οι εν λόγω συναλλαγές δεν υπερβαίνουν το όριο εκκαθάρισης που ορίζεται στο άρθρο 10 παράγραφοι 3 και 4 του εν λόγω κανονισμού,
β)
εντός ομίλου συναλλαγές όπως προβλέπονται στο άρθρο 3 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 648/2012, εκτός αν τα κράτη μέλη θεσπίσουν εθνική νομοθεσία που απαιτεί τον διαρθρωτικό διαχωρισμό των ιδρυμάτων εντός τραπεζικού ομίλου, οπότε στην περίπτωση αυτή οι αρμόδιες αρχές μπορούν να ζητούν να υπαχθούν στις απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων οι εντός του ομίλου συναλλαγές ανάμεσα στα διαρθρωτικά διαχωρισμένα ιδρύματα,
γ)
συναλλαγές με αντισυμβαλλομένους που αναφέρονται στο άρθρο 2 σημείο 10) του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 648/2012 και υπόκεινται στις μεταβατικές διατάξεις του άρθρου 89 παράγραφος 1 του εν λόγω κανονισμού, έως ότου παύσουν να ισχύουν οι εν λόγω μεταβατικές διατάξεις,
δ)
συναλλαγές με αντισυμβαλλομένους που αναφέρονται στο άρθρο 1 παράγραφος 4 στοιχεία α) και β) και στο άρθρο 1 παράγραφος 5 στοιχεία α), β) και γ) του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 648/2012 και συναλλαγές με αντισυμβαλλομένους σε σχέση με τους οποίους το άρθρο 115 του παρόντος κανονισμού ορίζει συντελεστή στάθμισης κινδύνου 0 % όσον αφορά τα ανοίγματα έναντι των εν λόγω αντισυμβαλλομένων.
Η εξαίρεση από την επιβάρυνση CVA για συναλλαγές αναφερόμενες στο στοιχείο γ) της παρούσας παραγράφου οι οποίες εκτελούνται κατά τη μεταβατική περίοδο που ορίζεται στο άρθρο 89 παράγραφος 1 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 648/2012 εφαρμόζεται καθ' όλη τη διάρκεια ισχύος των σχετικών με τις συναλλαγές αυτές συμβάσεων.
5. Η ΕΑΤ προβαίνει σε επανεξέταση έως την 1η Ιανουαρίου 2015 και, εν συνεχεία, ανά διετία, υπό το πρίσμα των διεθνών κανονιστικών εξελίξεων και περιλαμβανομένων των δυνητικών μεθοδολογιών σχετικά με την βαθμονόμηση και τα όρια για την επιβολή επιβαρύνσεων CVA σε μη χρηματοοικονομικούς αντισυμβαλλομένους εγκατεστημένους σε τρίτη χώρα.
Η ΕΑΤ, σε συνεργασία με την ΕΑΚΑΑ, αναπτύσσει σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων για τον προσδιορισμό των διαδικασιών εξαίρεσης συναλλαγών με μη χρηματοοικονομικούς αντισυμβαλλόμενους εγκατεστημένους σε τρίτη χώρα από την απαίτηση ιδίων κεφαλαίων για κίνδυνο CVA.
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων εντός έξι μηνών από την ημερομηνία της επανεξέτασης που αναφέρεται στο πρώτο εδάφιο.
Ανατίθεται στην Επιτροπή η εξουσία να εγκρίνει τα ρυθμιστικά τεχνικά πρότυπα που αναφέρονται στο δεύτερο εδάφιο σύμφωνα με τα άρθρα 10 έως 14 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
Άρθρο 383
Εξελιγμένη μέθοδος
1. Ένα ίδρυμα που έχει άδεια να χρησιμοποιεί εσωτερικό υπόδειγμα για τον ειδικό κίνδυνο των χρεωστικών τίτλων σύμφωνα με το άρθρο 363 παράγραφος 1 στοιχείο δ), για όλες τις συναλλαγές για τις οποίες έχει την άδεια να χρησιμοποιεί τη ΜΕΥ για τον προσδιορισμό της αξίας ανοίγματος για τον σχετικό κίνδυνο αντισυμβαλλομένου σύμφωνα με το άρθρο 283 προσδιορίζει τις κεφαλαιακές απαιτήσεις για τον κίνδυνο CVA αναπτύσσοντας υπόδειγμα για τις επιπτώσεις που έχουν οι αλλαγές στα πιστωτικά περιθώρια των αντισυμβαλλομένων στα CVA όλων των συμβαλλομένων των εν λόγω συναλλαγών, λαμβάνοντας υπόψη αντισταθμίσεις CVA που είναι επιλέξιμες σύμφωνα με το άρθρο 386.
Ένα ίδρυμα χρησιμοποιεί το εσωτερικό του υπόδειγμα για τον προσδιορισμό των απαιτήσεων ιδίων κεφαλαίων για τον ειδικό κίνδυνο από διαπραγματεύσιμους χρεωστικούς τίτλους και εφαρμόζει διάστημα εμπιστοσύνης 99 % και περίοδο διακράτησης ισοδύναμη με δέκα ημέρες. Το εσωτερικό υπόδειγμα χρησιμοποιείται κατά τρόπο ώστε να προσομοιώνει μεταβολές των πιστωτικών περιθωρίων των αντισυμβαλλομένων, αλλά δεν λαμβάνει υπόψη την ευαισθησία του CVA στις μεταβολές άλλων παραγόντων της αγοράς, συμπεριλαμβανομένων και των μεταβολών της αξίας του υποκείμενου μέσου, βασικού εμπορεύματος, νομίσματος ή επιτοκίου αναφοράς ενός παραγώγου.
Οι κεφαλαιακές απαιτήσεις απαιτήσεις για τον κίνδυνο CVA για κάθε αντισυμβαλλόμενο υπολογίζονται σύμφωνα με τον κατωτέρω τύπο:
όπου:
ti
=
ο χρόνος της i-στής επανατιμολόγηση, ξεκινώντας από t0=0,
tT
=
η μεγαλύτερη συμβατική λήξη στα συμψηφιστικά σύνολα με τον αντισυμβαλλόμενο,
si
=
το πιστωτικό περιθώριο του αντισυμβαλλομένου κατά τη χρονική στιγμή ti, που χρησιμοποιείται για τον υπολογισμό του CVA του αντισυμβαλλομένου. Εάν είναι διαθέσιμο το πιστωτικό περιθώριο της συμφωνίας ανταλλαγής κινδύνου αθέτησης (CDS spread) του αντισυμβαλλομένου, το ίδρυμα χρησιμοποιεί αυτό το πιστωτικό περιθώριο. Εάν το εν λόγω πιστωτικό περιθώριο της συμφωνίας ανταλλαγής κινδύνου αθέτησης δεν είναι διαθέσιμο, το ίδρυμα χρησιμοποιεί ένα προσεγγιστικό περιθώριο που είναι κατάλληλο λαμβάνοντας υπόψη την πιστοληπτική διαβάθμιση, τον κλάδο και την περιοχή του αντισυμβαλλομένου,
LGDMKT
=
η ζημία σε περίπτωση αθέτησης του αντισυμβαλλομένου που βασίζεται στο περιθώριο ενός εμπορεύσιμου περιουσιακού στοιχείου εκδόσεως του αντισυμβαλλομένου στην αγορά εάν αυτό είναι διαθέσιμο. Εάν δεν είναι διαθέσιμο, η LGDMKT βασίζεται σε ένα προσεγγιστικό περιθώριο που είναι κατάλληλο λαμβάνοντας υπόψη την πιστοληπτική διαβάθμιση, τον κλάδο και την περιοχή του αντισυμβαλλομένου.
Ο πρώτος συντελεστής του αθροίσματος αντιστοιχεί σε προσέγγιση της οριακής πιθανότητας αθέτησης βάσει τεκμαρτών δεδομένων της αγοράς, η οποία συμβαίνει μεταξύ της χρονικής περίοδου ti-1 και ti,
EEi
=
το αναμενόμενο άνοιγμα έναντι του αντισυμβαλλομένου κατά τον χρόνο επανατιμολόγησης ti, όπου προστίθενται τα ανοίγματα διαφορετικών συμψηφιστικών συνόλων για αυτόν τον αντισυμβαλλόμενο, και όπου η μεγαλύτερη λήξη κάθε συνόλου προκύπτει από τη μεγαλύτερη συμβατική λήξη εντός του συμψηφιστικού συνόλου. Ένα ίδρυμα εφαρμόζει την αντιμετώπιση που καθορίζεται στην παράγραφο 3 σε περίπτωση συναλλαγών με παροχή πίστωσης και χρήση περιθωρίου ασφαλείας, εάν το ίδρυμα χρησιμοποιεί τη μεθοδολογία ΕΡΕ του άρθρου 285 παράγραφος 1 στοιχείο α) ή β) για συναλλαγές με παροχή πίστωσης και χρήση περιθωρίου ασφαλείας,
Di
=
ο συντελεστής προεξόφλησης χωρίς κίνδυνο κατά τη χρονική στιγμή ti, όπου D0 =1.
2. Κατά τον υπολογισμό των κεφαλαιακών απαιτήσεων για τον κίνδυνο CVA ενός αντισυμβαλλομένου, ένα ίδρυμα βασίζει όλες τις παραμέτρους του εσωτερικού υποδείγματος για τον ειδικό κίνδυνο των χρεωστικών τίτλων στους ακόλουθους τύπους (σε όποιον είναι κατάλληλος κατά περίπτωση):
α)
εάν το υπόδειγμα βασίζεται σε πλήρη αποτίμηση, ο τύπος της παραγράφου 1 πρέπει να χρησιμοποιείται άμεσα,
β)
εάν το υπόδειγμα βασίζεται σε ευαισθησίες πιστωτικών περιθωρίων για συγκεκριμένες διάρκειες, ένα ίδρυμα βασίζει κάθε ευαισθησία πιστωτικού περιθωρίου («Κανονιστικό CS01») στον κατωτέρω τύπο:
Για την τελευταία χρονική περίοδο i=T, ο αντίστοιχος τύπος είναι
γ)
εάν το υπόδειγμα χρησιμοποιεί ευαισθησίες πιστωτικών περιθωρίων σε παράλληλες μεταβολές στα πιστωτικά περιθώρια, το ίδρυμα χρησιμοποιεί τον ακόλουθο τύπο:
δ)
εάν το υπόδειγμα χρησιμοποιεί ευαισθησίες δεύτερης τάξης σε μεταβολές στα πιστωτικά περιθώρια (πιστωτικό περιθώριο γάμμα), τα γάμμα υπολογίζονται βάσει του τύπου της παραγράφου 1.
3. Ένα ίδρυμα που χρησιμοποιεί τη μεθοδολογία EPE για εξωχρηματιστηριακά παράγωγα με εξασφαλίσεις που αναφέρεται στο άρθρο 285 παράγραφος 1 στοιχείο α) ή β), κατά τον προσδιορισμό των κεφαλαιακών απαιτήσεων για τον κίνδυνο CVA σύμφωνα με την παράγραφο 1, κάνει αμφότερα τα κατωτέρω:
α)
λαμβάνει ως παραδοχή ότι το αναμενόμενο άνοιγμα (ΕΕ) παραμένει σταθερό,
β)
ορίζει αναμενόμενο άνοιγμα ΕΕ ίσο με το πραγματικό αναμενόμενο άνοιγμα όπως υπολογίζεται δυνάμει του άρθρου 285 παράγραφος 1 στοιχείο β) με λήξη που ισούται με τη μεγαλύτερη από τις κατωτέρω:
i)
το ήμισυ της μεγαλύτερης λήξης του συμψηφιστικού συνόλου,
ii)
την ονομαστική σταθμισμένη μέση λήξη όλων των συναλλαγών του συμψηφιστικού συνόλου.
4. Ένα ίδρυμα που έχει την άδεια της αρμόδιας αρχής σύμφωνα με το άρθρο 283 να χρησιμοποιεί τη ΜΕΥ για τον υπολογισμό των αξιών ανοιγμάτων που αφορούν την πλειονότητα των δραστηριοτήτων του, αλλά χρησιμοποιεί τις μεθόδους που προβλέπονται στον τίτλο ΙΙ κεφάλαιο 6 τμήμα 3, 4 ή 5 για μικρότερα χαρτοφυλάκια, και στο οποίο επιτρέπεται να χρησιμοποιεί τα εσωτερικά υποδείγματα κινδύνων αγοράς για τον ειδικό κίνδυνο των χρεωστικών τίτλων σύμφωνα με το άρθρο 363 παράγραφος 1 στοιχείο δ) μπορεί, με την επιφύλαξη της άδειας των αρμόδιων αρχών, να υπολογίζει τις κεφαλαιακές απαιτήσεις για τον κίνδυνο CVA σύμφωνα με την παράγραφο 1 για τα συμψηφιστικά σύνολα εκτός ΜΕΥ. Οι αρμόδιες αρχές χορηγούν τη σχετική άδεια μόνο εφόσον το ίδρυμα χρησιμοποιεί τις μεθόδους που προβλέπονται στον τίτλο ΙΙ κεφάλαιο 6 τμήμα 3, 4 ή 5 για περιορισμένο αριθμό μικρότερων χαρτοφυλακίων.
Για τους σκοπούς του υπολογισμού δυνάμει του προηγούμενου εδαφίου και εφόσον το υπόδειγμα ΜΕΥ δεν παράγει ένα αναμενόμενο προφίλ ανοίγματος, ένα ίδρυμα κάνει αμφότερα τα κατωτέρω:
α)
λαμβάνει ως παραδοχή ότι το αναμενόμενο άνοιγμα (ΕΕ) παραμένει σταθερό,
β)
ορίζει αναμενόμενο άνοιγμα ΕΕ ίσο με το άνοιγμα όπως υπολογίζεται δυνάμει του τίτλου II κεφάλαιο 6 τμήμα 3, 4 ή 5 ή τη ΜΕΥ με λήξη που ισούται με τη μεγαλύτερη από τις κατωτέρω:
i)
το ήμισυ της μεγαλύτερης λήξης του συμψηφιστικού συνόλου,
ii)
την ονομαστική σταθμισμένη μέση λήξη όλων των συναλλαγών του συμψηφιστικού συνόλου.
5. Ένα ίδρυμα προσδιορίζει τις κεφαλαιακές απαιτήσεις για κίνδυνο CVA σύμφωνα με το άρθρο 364 παράγραφος 1 και τα άρθρα 365 και 367 ως το άθροισμα της δυνητικής ζημίας υπό ακραίες συνθήκες και της δυνητικής ζημιάς υπό κανονικές συνθήκες, που υπολογίζονται ως εξής:
α)
για τη δυνητική ζημία υπό κανονικές συνθήκες χρησιμοποιούνται οι τρέχουσες βαθμονομήσεις παραμέτρων για το αναμενόμενο άνοιγμα όπως ορίζονται στο άρθρο 292 παράγραφος 2 πρώτο εδάφιο,
β)
για τη δυνητική ζημία υπό ακραίες συνθήκες χρησιμοποιούνται μελλοντικά προφίλ αναμενόμενων ανοιγμάτων ΕΕ των αντισυμβαλλομένων χρησιμοποιώντας βαθμονομήσεις παραμέτρων υπό ακραίες συνθήκες όπως ορίζεται στο άρθρο 292 παράγραφος 2 δεύτερο εδάφιο. Η περίοδος ακραίων συνθηκών που θα χρησιμοποιηθεί για τις παραμέτρους πιστωτικών περιθωρίων, είναι το έτος με τις χειρότερες ακραίες συνθήκες που περιλαμβάνεται στην τριετή περίοδο ακραίων συνθηκών που χρησιμοποιείται για τις παραμέτρους του ανοίγματος,
γ)
στους υπολογισμούς αυτούς εφαρμόζεται ο συντελεστής 3 που χρησιμοποείται στον υπολογισμό των απαιτήσεων ιδίων κεφαλαίων που βασίζονται σε δυνητική ζημία και σε δυνητική ζημία υπό ακραίες συνθήκες σύμφωνα με το άρθρο 364 παράγραφος 1. Η ΕΑΤ επιβλέπει τη συμβατότητα οποιασδήποτε εποπτικής διακριτικής ευχέρειας που χρησιμοποιείται για την εφαρμογή υψηλότερου συντελεστή από τον εν λόγω συντελεστή 3 στον υπολογισμό της δυνητικής ζημιάς και στον υπολογισμό της δυνητικής ζημιάς υπό ακραίες συνθήκες για την επιβάρυνση του CVA. Οι αρμόδιες αρχές που εφαρμόζουν συντελεστή υψηλότερο από 3 υποβάλλουν γραπτή αιτιολόγηση στην ΕΑΤ,
δ)
ο υπολογισμός εκτελείται τουλάχιστον σε μηνιαία βάση και το χρησιμοποιούμενο αναμενόμενο άνοιγμα ΕΕ υπολογίζεται με την ίδια συχνότητα. Εάν χρησιμοποιείται μικρότερη από ημερήσια συχνότητα, για τους σκοπούς του υπολογισμού που αναφέρεται στο άρθρο 364 παράγραφος 1 στοιχείο α) σημείο ii) και στο άρθρο 364 παράγραφος 1 στοιχείο β) σημείο ii), τα ιδρύματα χρησιμοποιούν τον μέσο όρο τριμήνου.
6. Για ανοίγματα έναντι αντισυμβαλλομένου για τα οποία το εγκεκριμένο εσωτερικό υπόδειγμα δυνητικής ζημιάς του ιδρύματος για τον ειδικό κίνδυνο χρεωστικών τίτλων δεν δημιουργεί κατάλληλο προσεγγιστικό περιθώριο σύμφωνα με τα κριτήρια της πιστοληπτικής διαβάθμισης, του κλάδου και της περιοχής του αντισυμβαλλομένου, το ίδρυμα χρησιμοποιεί τη μέθοδο που προσδιορίζεται στο άρθρο 384 για τον υπολογισμό των κεφαλαιακών απαιτήσεων για τον κίνδυνο CVA.
7. Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων για να προσδιορίσει με περισσότερες λεπτομέρειες:
α)
πώς πρέπει να ορίζεται το προσεγγιστικό περιθώριο που θα προκύπτει από το εγκεκριμένο εσωτερικό υπόδειγμα του ιδρύματος για τον ειδικό κίνδυνο χρεωστικών τίτλων με σκοπό τον προσδιορισμό των si και LGDMKT που αναφέρονται στην παράγραφο 1,
β)
τον αριθμό και το μέγεθος των χαρτοφυλακίων που πληρούν τα κριτήρια του περιορισμένου αριθμού μικρότερων χαρτοφυλακίων που αναφέρονται στην παράγραφο 4.
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή το αργότερο έως την 1η Ιανουαρίου 2014.
Ανατίθεται στην Επιτροπή η εξουσία να εγκρίνει τα ρυθμιστικά τεχνικά πρότυπα που προβλέπονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με τα άρθρα 10 έως 14 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
Άρθρο 384
Τυποποιημένη μέθοδος
1. Ένα ίδρυμα που δεν υπολογίζει τις κεφαλαιακές απαιτήσεις για τον κίνδυνο CVA για τους αντισυμβαλλόμενούς του σύμφωνα με το άρθρο 383 υπολογίζει τις κεφαλαιακές απαιτήσεις για τον κίνδυνο CVA για κάθε αντισυμβαλλόμενο σύμφωνα με τον ακόλουθο τύπο, λαμβάνοντας υπόψη αντισταθμίσεις για τον κίνδυνο CVA που είναι επιλέξιμες σύμφωνα με το άρθρο 386:
όπου:
h
=
ο ορίζοντας κινδύνου ενός έτους (σε μονάδες έτους)· h = 1,
wi
=
ο συντελεστής στάθμισης που εφαρμόζεται στον αντισυμβαλλόμενο «i»,
Ο αντισυμβαλλόμενος «i» πρέπει να αντιστοιχιστεί σε έναν από τους έξι συντελεστές στάθμισης wi βάσει εξωτερικής πιστοληπτικής αξιολόγησης από καθορισμένο για τον σκοπό αυτόν ΕΟΠΑ, όπως φαίνεται στον πίνακα 1. Όταν αντισυμβαλλόμενος δεν διαθέτει πιστοληπτική αξιολόγηση από καθορισμένο για τον σκοπό αυτόν ΕΟΠΑ:
α)
το ίδρυμα που χρησιμοποιεί τη μέθοδο του τίτλου ΙΙ κεφάλαιο 3 αντιστοιχίζει την εσωτερική διαβάθμιση του αντισυμβαλλομένου με μία από τις εξωτερικές πιστοληπτικές αξιολογήσεις,
β)
το ίδρυμα που χρησιμοποιεί τη μέθοδο του τίτλου ΙΙ κεφάλαιο 2 αποδίδει συντελεστή στάθμισης wi=1,0 % στον εν λόγω αντισυμβαλλόμενο.· Ωστόσο, εάν το ίδρυμα χρησιμοποιεί το άρθρο 128 για να σταθμίζει ως προς το κίνδυνο τα ανοίγματα πιστωτικού κινδύνου αντισυμβαλλομένου έναντι του εν λόγω αντισυμβαλλομένου, αποδίδει συντελεστή στάθμισης wi=3,0 %,
=
η συνολική αξία ανοίγματος σε πιστωτικό κίνδυνο του αντισυμβαλλομένου «i» (αθροισμένη σε όλα τα συμψηφιστικά σύνολα), συμπεριλαμβανομένης της επίπτωσης της εξασφάλισης σύμφωνα με τις μεθόδους που ορίζονται στον τίτλο ΙΙ κεφάλαιο 6 τμήματα 3 έως 6 όπως ισχύουν για τον υπολογισμό των κεφαλαιακών απαιτήσεων ιδίων για τον πιστωτικό κίνδυνο αντισυμβαλλομένου του συγκεκριμένου αντισυμβαλλομένου. Ένα ίδρυμα που εφαρμόζει μια από τις μεθόδους του κεφαλαίου 6 τίτλος ΙΙ τμήματα 3 και 4 μπορεί να χρησιμοποιεί ως EADi total την πλήρως προσαρμοσμένη αξία ανοίγματος σύμφωνα με το άρθρο 223 παράγραφος 5.
Για ένα ίδρυμα που δεν χρησιμοποιεί τη μέθοδο του τίτλου ΙΙ κεφάλαιο 6 τμήμα 6, το άνοιγμα προεξοφλείται με την εφαρμογή του ακόλουθου συντελεστή:
Bi
=
το ονομαστικό ποσό των αγορασθεισών αντισταθμίσεων CDS μεμονωμένου οφειλέτη (το άθροισμά τους εάν οι θέσεις είναι περισσότερες από μία) που αναφέρονται στον αντισυμβαλλόμενο «i» και χρησιμοποιούνται για την αντιστάθμιση του κινδύνου CVA.
Το εν λόγω ονομαστικό ποσό προεξοφλείται με την εφαρμογή του ακόλουθου συντελεστή:
Bind
=
το πλήρες ονομαστικό ποσό ενός ή περισσότερων CDS δείκτη αγορασθείσας προστασίας που χρησιμοποιείται για την αντιστάθμιση του κινδύνου CVA.
Το εν λόγω ονομαστικό ποσό προεξοφλείται με την εφαρμογή του ακόλουθου συντελεστή:
wind
=
ο συντελεστής στάθμισης που εφαρμόζεται σε αντισταθμίσεις βάσει δείκτη.
Ένα ίδρυμα προσδιορίζει τον συντελεστή Wind υπολογίζοντας τον σταθμισμένο μέσον όρο των συντελεστών wi που εφαρμόζονται στις επί μέρους συνιστώσες του δείκτη,
Mi
=
η πραγματική λήξη των συναλλαγών με τον αντισυμβαλλόμενο «i».
Για ένα ίδρυμα που χρησιμοποιεί τη μέθοδο που προβλέπεται στον τίτλο ΙΙ κεφάλαιο 6 τμήμα 6, το Mi υπολογίζεται σύμφωνα με το άρθρο 162 παράγραφος 2 στοιχείο ζ). Ωστόσο, για τον σκοπό αυτό, δεν ισχύει για τη Mi ανώτατο όριο πέντε ετών, αλλά η μεγαλύτερη εναπομένουσα συμβατική λήξη στο συμψηφιστικό σύνολο,
Για ένα ίδρυμα που δεν χρησιμοποιεί τη μέθοδο που προβλέπεται στον τίτλο ΙΙ κεφάλαιο 6 τμήμα 6, το Mi ισούται με τη μέση ονομαστική σταθμισμένη λήξη όπως προβλέπεται στο άρθρο 162 παράγραφος 2 στοιχείο β). Ωστόσο, για τον σκοπό αυτό, δεν ισχύει για τη Mi ανώτατο όριο πέντε ετών, αλλά η μεγαλύτερη εναπομένουσα συμβατική λήξη στο συμψηφιστικό σύνολο,
=
η λήξη του μέσου αντιστάθμισης με ονομαστικό Bi (οι ποσότητες Mihedge Bi αθροίζονται αν πρόκειται για πολλές θέσεις),
Mind
=
η λήξη της αντιστάθμισης δείκτη.
Σε περίπτωση που οι θέσεις με αντιστάθμιση δείκτη είναι περισσότερες από μία, το Mind είναι η ονομαστική σταθμισμένη λήξη.
2. Εάν ένας αντισυμβαλλόμενος περιλαμβάνεται σε δείκτη στον οποίο βασίζεται μια συμφωνία ανταλλαγής κινδύνου αθέτησης που χρησιμοποιείται για την αντιστάθμιση του πιστωτικού κινδύνου αντισυμβαλλομένου, το ίδρυμα μπορεί να αφαιρέσει το ονομαστικό ποσό που αποδίδεται στον εν λόγω αντισυμβαλλόμενο σύμφωνα με τον συντελεστή στάθμισης της οντότητας αναφοράς από το ονομαστικό ποσό του CDS δείκτη και να το αντιμετωπίσει ως αντιστάθμιση μεμονωμένου οφειλέτη (Bi) του μεμονωμένου αντισυμβαλλομένου με λήξη που βασίζεται στη λήξη του δείκτη.
Πίνακας 1
Βαθμίδα πιστωτικής ποιότητας
Συντελεστής στάθμισης wi
1
0,7 %
2
0,8 %
3
1,0 %
4
2,0 %
5
3,0 %
6
10,0 %
Άρθρο 385
Εναλλακτικός υπολογισμός των κεφαλαιακών απαιτήσεων αντί της χρήσης των μεθόδων CVA
Εναλλακτικά προς το άρθρο 384, για μέσα που προβλέπονται στο άρθρο 382 παράγραφος 1 και εφόσον ληφθεί προηγουμένως η συγκατάθεση της αρμόδιας αρχής, τα ιδρύματα τα οποία χρησιμοποιούν τη μέθοδο αρχικού ανοίγματος που ορίζεται στο άρθρο 275 μπορούν να εφαρμόζουν πολλαπλασιαστικό συντελεστή 10 στα προκύπτοντα σταθμισμένα ως προς τον κίνδυνο ποσά ανοιγμάτων για τον πιστωτικό κίνδυνο αντισυμβαλλομένου όσον αφορά τα ανοίγματα αυτά, αντί να υπολογίζουν τις κεφαλαιακές απαιτήσεις για κίνδυνο CVA.
Άρθρο 386
Επιλέξιμες αντισταθμίσεις
1. Οι αντισταθμίσεις αποτελούν «αποδεκτές αντισταθμίσεις» για τους σκοπούς του υπολογισμού των κεφαλαιακών απαιτήσεων για τον κίνδυνο CVA σύμφωνα με τα άρθρα 383 και 384 μόνο εφόσον χρησιμοποιούνται για τη μείωση του κινδύνου CVA, υπόκεινται σε ανάλογη διαχείριση και ανήκουν σε μία από τις κατωτέρω κατηγορίες:
α)
συμφωνίες ανταλλαγής κινδύνου αθέτησης μεμονωμένου οφειλέτη (single name credit default swap) ή άλλα αντίστοιχα μέσα αντιστάθμισης που αναφέρονται άμεσα στον αντισυμβαλλόμενο,
β)
συμφωνίες ανταλλαγής κινδύνου αθέτησης δείκτη (index credit default swap), εφόσον η βάση μεταξύ κάθε μεμονωμένου περιθωρίου αντισυμβαλλομένου και των περιθωρίων των αντισταθμίσεων συμφωνιών ανταλλαγής κινδύνου αθέτησης δείκτη αντικατοπτρίζεται, κατά την κρίση της αρμόδιας αρχής, στη δυνητική ζημία.
Η απαίτηση του στοιχείου β) που ορίζει ότι η βάση μεταξύ κάθε μεμονωμένου περιθωρίου αντισυμβαλλομένου και των περιθωρίων των αντισταθμίσεων συμφωνιών ανταλλαγής κινδύνου αθέτησης δείκτη πρέπει να αντικατοπτρίζεται στη δυνητική ζημία εφαρμόζεται και σε περιπτώσεις όπου χρησιμοποιείται προσεγγιστικό περιθώριο ως το περιθώριο του αντισυμβαλλομένου.
Για όλους τους αντισυμβαλλομένους για τους οποίους χρησιμοποιείται προσεγγιστικό περιθώριο, ένα ίδρυμα χρησιμοποιεί εύλογη χρονική σειρά για τη βάση που να προκύπτει από μια αντιπροσωπευτική ομάδα παρόμοιων οφειλετών για τους οποίους διατίθεται περιθώριο.
Εάν η βάση μεταξύ κάθε μεμονωμένου περιθωρίου αντισυμβαλλομένου και των περιθωρίων των αντισταθμίσεων συμφωνιών ανταλλαγής κινδύνου αθέτησης δείκτη δεν αντικατοπτρίζεται ικανοποιητικά κατά την κρίση της αρμόδιας αρχής, ένα ίδρυμα θα λαμβάνει υπόψη μόνο το 50 % του ονομαστικού ποσού των αντισταθμίσεων δείκτη στη δυνητική ζημία.
Δεν επιτρέπεται η υπερβολική αντιστάθμιση των ανοιγμάτων με συμφωνίες ανταλλαγής κινδύνου αθέτησης μεμονωμένου οφειλέτη βάσει της μεθόδου του άρθρου 383.
2. Ένα ίδρυμα δεν θα λαμβάνει υπόψη άλλα είδη αντισταθμίσεων κινδύνου αντισυμβαλλομένου στον υπολογισμό των κεφαλαιακών απαιτήσεων για τον κίνδυνο CVA. Συγκεκριμένα, οι συμφωνίες που είναι κατατμημένες ή νιοστής αθέτησης τύπου ανταλλαγής κινδύνου αθέτησης και τύπου “credit linked note” δεν αποτελούν επιλέξιμες αντισταθμίσεις για τον σκοπό του υπολογισμού των κεφαλαιακών απαιτήσεων για τον κίνδυνο CVA.
3. Οι επιλέξιμες αντισταθμίσεις που περιλαμβάνονται στον υπολογισμό των κεφαλαιακών απαιτήσεων για τον κίνδυνο CVA δεν περιλαμβάνονται στον υπολογισμό των κεφαλαιακών απαιτήσεων για τον ειδικό κίνδυνο όπως προβλέπεται στον τίτλο IV και δεν αντιμετωπίζονται ως μέσα μείωσης του πιστωτικού κινδύνου εκτός από τον πιστωτικό κίνδυνο αντισυμβαλλομένου του ίδιου χαρτοφυλακίου της συναλλαγής.
ΤΕΤΑΡΤΟ ΜΕΡΟΣ
ΜΕΓΑΛΑ ΑΝΟΙΓΜΑΤΑ
Άρθρο 387
Αντικείμενο
Τα ιδρύματα παρακολουθούν και ελέγχουν τα μεγάλα τους χρηματοδοτικά ανοίγματα σύμφωνα με το παρόν μέρος.
Άρθρο 388
Εξαιρέσεις
Το παρόν μέρος δεν εφαρμόζεται σε επιχειρήσεις επενδύσεων που πληρούν τα κριτήρια που ορίζονται στο άρθρο 95 παράγραφος 1 ή στο άρθρο 96 παράγραφος 1.
Το παρόν μέρος δεν εφαρμόζεται σε όμιλο στη βάση της ενοποιημένης κατάστασής του, εάν ο εν λόγω όμιλος απαρτίζεται αποκλειστικά από επιχειρήσεις επενδύσεων κατά την έννοια του άρθρου 95 παράγραφος 1 ή του άρθρου 96 παράγραφος 1 και επιχειρήσεις παροχής επικουρικών υπηρεσιών, εφόσον ο όμιλος αυτός δεν περιλαμβάνει πιστωτικά ιδρύματα.
Άρθρο 389
Ορισμός
Για τους σκοπούς του παρόντος μέρους, ως «χρηματοδοτικά ανοίγματα» νοούνται τα στοιχεία ενεργητικού ή τα εκτός ισολογισμού στοιχεία που αναφέρονται στο τρίτο μέρος τίτλος ΙΙ κεφάλαιο 2, χωρίς εφαρμογή των συντελεστών στάθμισης κινδύνου ή των βαθμών κινδύνου.
Άρθρο 390
Υπολογισμός της αξίας χρηματοδοτικού ανοίγματος
1. Τα ανοίγματα που προκύπτουν από τα στοιχεία που αναφέρονται στο παράρτημα II υπολογίζονται σύμφωνα με μία από τις μεθόδους που περιγράφονται στο τρίτο μέρος τίτλος II κεφάλαιο 6.
2. Τα ιδρύματα με άδεια να χρησιμοποιούν τη μέθοδο του εσωτερικού υποδείγματος σύμφωνα με το άρθρο 283 μπορούν να χρησιμοποιούν την εν λόγω μέθοδο για τον υπολογισμό της αξίας χρηματοδοτικά ανοίγματος για πράξεις επαναγοράς, πράξεις δανειοδοσίας ή δανειοληψίας τίτλων ή εμπορευμάτων, πράξεις δανεισμού περιθωρίου και πράξεις με μακρά προθεσμία διακανονισμού.
3. Τα ιδρύματα που υπολογίζουν τις απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων για τις δραστηριότητες του χαρτοφυλακίου συναλλαγών τους σύμφωνα με το τρίτο μέρος τίτλος IV κεφάλαιο 2, το άρθρο 299 και το τρίτο μέρος τίτλος V και, κατά περίπτωση, το τρίτο μέρος τίτλος IV κεφάλαιο 5 υπολογίζουν τα χρηματοδοτικά ανοίγματα έναντι μεμονωμένων πελατών που προκύπτουν στο χαρτοφυλάκιο συναλλαγών αθροίζοντας τα παρακάτω στοιχεία:
α)
της θετικής αξία κατά την οποία οι θετικές θέσεις του ιδρύματος υπερβαίνουν τις αρνητικές θέσεις σε όλα τα χρηματοπιστωτικά μέσα που εκδίδονται από τον εν λόγω πελάτη· η καθαρή θέση σε καθένα από τα διάφορα μέσα υπολογίζεται σύμφωνα με τις μεθόδους που προβλέπονται στο τρίτο μέρος τίτλος IV κεφάλαιο 2,
β)
του καθαρού ανοίγματος, στην περίπτωση αναδοχής της έκδοσης χρεωστικών τίτλων ή μετοχών,
γ)
των χρηματοδοτικών ανοιγμάτων που οφείλονται στις συναλλαγές, συμφωνίες και συμβάσεις που αναφέρονται στο άρθρο 299 και στα άρθρα 378 έως 380 με τον συγκεκριμένο πελάτη· τα ανοίγματα αυτά υπολογίζονται κατά τον τρόπο που ορίζεται στα συγκεκριμένα άρθρα, για τον υπολογισμό του ύψους των ανοιγμάτων.
Για τους σκοπούς του στοιχείου β), το καθαρό άνοιγμα υπολογίζεται αφαιρώντας τις θέσεις αναδοχής που αναλαμβάνουν ή υπαναδέχονται τρίτοι βάσει επίσημης συμφωνίας μειωμένες βάσει των συντελεστών που ορίζονται στο άρθρο 345.
Για τους σκοπούς του στοιχείου β), τα ιδρύματα εγκαθιδρύουν συστήματα για να παρακολουθούν και να ελέγχουν τα χρηματοδοτικά ανοίγματα που υφίστανται λόγω αναδοχής εκδόσεων από τη στιγμή της πρώτης ανάληψης υποχρεώσεων έως την επόμενη εργάσιμη ημέρα, ανάλογα με τη φύση των κινδύνων των οικείων αγορών.
Για τους σκοπούς του στοιχείου γ), το τρίτο μέρος τίτλος ΙΙ κεφάλαιο 3 διαγράφεται από την αναφορά στο άρθρο 299.
4. Τα συνολικά χρηματοδοτικά ανοίγματα έναντι μεμονωμένων πελατών ή ομίλων συνδεδεμένων πελατών υπολογίζονται με την άθροιση των χρηματοδοτικών ανοιγμάτων του χαρτοφυλακίου συναλλαγών και των χρηματοδοτικών ανοιγμάτων εκτός χαρτοφυλακίου συναλλαγών.
5. Τα χρηματοδοτικά ανοίγματα έναντι ομίλων συνδεδεμένων πελατών υπολογίζονται με την άθροιση των χρηματοδοτικών ανοιγμάτων έναντι των μεμονωμένων πελατών εντός ενός ομίλου.
6. Στα χρηματοδοτικά ανοίγματα δεν συμπεριλαμβάνονται:
α)
στην περίπτωση των πράξεων συναλλάγματος, τα ανοίγματα που προκύπτουν κατά τη συνήθη διαδικασία διακανονισμού, κατά την περίοδο δύο εργάσιμων ημερών μετά την πληρωμή,
β)
στην περίπτωση συναλλαγών για την αγορά ή πώληση τίτλων, τα ανοίγματα που προκύπτουν κατά τη συνήθη διαδικασία διακανονισμού εντός των πέντε εργάσιμων ημερών που ακολουθούν την ημερομηνία πληρωμής ή την παράδοση των τίτλων, οποιαδήποτε εκ των δύο γίνει νωρίτερα,
γ)
στην περίπτωση της παροχής πράξεων μεταβίβασης χρημάτων, συμπεριλαμβανομένης της εκτέλεσης υπηρεσιών πληρωμών, της εκκαθάρισης και διακανονισμού σε οποιοδήποτε νόμισμα και της τραπεζικής μέσω ανταποκριτών ή των υπηρεσιών εκκαθάρισης, διακανονισμού και φύλαξης χρηματοπιστωτικών μέσων σε πελάτες, οι καθυστερημένες εισπράξεις χρηματοδότησης και τα άλλα χρηματοδοτικά ανοίγματα που προκύπτουν από δραστηριότητες του πελάτη, τα οποία δεν διαρκούν περισσότερο από την επόμενη εργάσιμη ημέρα,
δ)
στην περίπτωση της παροχής πράξεων μεταβίβασης χρημάτων, συμπεριλαμβανομένης της εκτέλεσης υπηρεσιών πληρωμών, της εκκαθάρισης και διακανονισμού σε οποιοδήποτε νόμισμα και της τραπεζικής μέσω ανταποκριτών, τα εντός της ημέρας ανοίγματα έναντι των ιδρυμάτων που παρέχουν τις υπηρεσίες αυτές,
ε)
ανοίγματα που αφαιρούνται από τα ίδια κεφάλαια σύμφωνα με τα άρθρα 36, 56 και 66.
7. Προκειμένου να προσδιοριστεί το συνολικό χρηματοδοτικό άνοιγμα έναντι πελάτη ή ομάδας συνδεδεμένων πελατών, όσον αφορά πελάτες έναντι των οποίων το ίδρυμα έχει χρηματοδοτικά ανοίγματα μέσω συναλλαγών που αναφέρονται στο άρθρο 112 στοιχεία ιγ) και ιε) ή μέσω άλλων συναλλαγών όπου υπάρχει χρηματοδοτικό άνοιγμα σε υποκείμενα στοιχεία ενεργητικού, ένα ίδρυμα αξιολογεί τα υποκείμενα ανοίγματά του λαμβάνοντας υπόψη την οικονομική ουσία της διάρθρωσης της συναλλαγής και τους κινδύνους που ενέχει η διάρθρωση της ίδιας της συναλλαγής, ώστε να ορίσει κατά πόσον αυτή συνιστά πρόσθετο άνοιγμα.
8. Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων προκειμένου να διευκρινίσει τα εξής:
α)
τα κριτήρια και τη μεθοδολογία που χρησιμοποιούνται για τον προσδιορισμό του συνολικού χρηματοδοτικού ανοίγματος έναντι πελάτη ή ομάδας συνδεδεμένων πελατών, όσον αφορά τα είδη χρηματοδοτικών ανοιγμάτων που αναφέρονται στην παράγραφο 7,
β)
τους όρους υπό τους οποίους η διάρθρωση της συναλλαγής που ορίζεται στην παράγραφο 7 δεν συνιστά πρόσθετο χρηματοδοτικό άνοιγμα.
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω ρυθμιστικά τεχνικά πρότυπα στην Επιτροπή το αργότερο έως την 1η Ιανουαρίου 2014.
Ανατίθεται στην Επιτροπή η εξουσία να εγκρίνει τα ρυθμιστικά τεχνικά πρότυπα που προβλέπονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με τα άρθρα 10 έως 14 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
Άρθρο 391
Ορισμός ιδρύματος για τους σκοπούς των μεγάλων χρηματοδοτικών ανοιγμάτων
Για τον σκοπό του υπολογισμού της αξίας των ανοιγμάτων σύμφωνα με το παρόν μέρος, ο όρος «ίδρυμα» περιλαμβάνει επίσης κάθε ιδιωτική ή δημόσια επιχείρηση, συμπεριλαμβανομένων των υποκαταστημάτων αυτής, η οποία, εάν ήταν εγκατεστημένη στην Ένωση, θα ενέπιπτε στον ορισμό του όρου «ίδρυμα» και έχει λάβει άδεια λειτουργίας σε τρίτη χώρα η οποία εφαρμόζει εποπτικές και κανονιστικές απαιτήσεις τουλάχιστον ισοδύναμες με αυτές που εφαρμόζονται στην Ένωση.
Άρθρο 392
Ορισμός του μεγάλου ανοίγματος
Ένα χρηματοδοτικό άνοιγμα ενός ιδρύματος έναντι πελάτη ή ομάδας συνδεδεμένων πελατών θεωρείται μεγάλο χρηματοδοτικό άνοιγμα, όταν η αξία του φθάσει ή υπερβεί το 10 % του αποδεκτού κεφαλαίου του.
Άρθρο 393
Ικανότητα προσδιορισμού και διαχείρισης μεγάλων ανοιγμάτων
Ένα ίδρυμα διαθέτει υγιείς διοικητικές και λογιστικές διαδικασίες και επαρκείς μηχανισμούς εσωτερικού ελέγχου για την επισήμανση, τη διαχείριση, την παρακολούθηση, την αναφορά και τη λογιστική καταγραφή όλων των μεγάλων ανοιγμάτων και των επακόλουθων μεταβολών τους, σύμφωνα με τον παρόντα κανονισμό.
Άρθρο 394
Απαιτήσεις υποβολής εκθέσεων
1. Ένα ίδρυμα κοινοποιεί στις αρμόδιες αρχές τις παρακάτω πληροφορίες για όλα τα μεγάλα χρηματοδοτικά ανοίγματα, συμπεριλαμβανομένων των μεγάλων χρηματοδοτικών ανοιγμάτων που εξαιρούνται από την εφαρμογή του άρθρου 395 παράγραφος 1:
α)
την ταυτότητα του πελάτη ή της ομάδας συνδεδεμένων πελατών έναντι των οποίων ένα ίδρυμα έχει μεγάλο άνοιγμα,
β)
την αξία χρηματοδοτικού ανοίγματος προτού ληφθεί υπόψη η επίδραση των τεχνικών μείωσης πιστωτικού κινδύνου, όταν συντρέχει περίπτωση,
γ)
τον τύπο χρηματοδοτούμενης ή μη χρηματοδοτούμενης πιστωτικής προστασίας, όπου χρησιμοποιείται,
δ)
την αξία του χρηματοδοτικού ανοίγματος, αφού ληφθεί υπόψη η επίδραση των τεχνικών μείωσης πιστωτικού κινδύνου, υπολογισμένη για τους σκοπούς του άρθρου 395 παράγραφος 1.
Εάν ένα ίδρυμα υπάγεται στο τρίτο μέρος τίτλος II κεφάλαιο 3, κοινοποιεί στις αρμόδιες αρχές τα 20 μεγαλύτερα χρηματοδοτικά ανοίγματά του σε ενοποιημένη βάση, εκτός εκείνων που εξαιρούνται από την εφαρμογή του άρθρου 395 παράγραφος 1.
2. Ένα ίδρυμα κοινοποιεί στις αρμόδιες αρχές τις ακόλουθες πληροφορίες, επιπλέον της κοινοποίησης των πληροφοριών που αναφέρονται στην παράγραφο 1, σχετικά με τα δέκα μεγαλύτερα ανοίγματά του σε ενοποιημένη βάση έναντι ιδρυμάτων, καθώς και τα δέκα μεγαλύτερα ανοίγματά του σε ενοποιημένη βάση έναντι μη εποπτευόμενων χρηματοπιστωτικών οντοτήτων, συμπεριλαμβανομένων των μεγάλων χρηματοδοτικών ανοιγμάτων που εξαιρούνται από την εφαρμογή του άρθρου 395 παράγραφος 1:
α)
την ταυτότητα του πελάτη ή της ομάδας συνδεδεμένων πελατών έναντι των οποίων ένα ίδρυμα έχει μεγάλο άνοιγμα,
β)
την αξία ανοίγματος προτού ληφθεί υπόψη η επίδραση των ενεργειών μείωσης πιστωτικού κινδύνου, όταν συντρέχει περίπτωση,
γ)
τον τύπο χρηματοδοτούμενης ή μη χρηματοδοτούμενης πιστωτικής προστασίας, όπου χρησιμοποιείται,
δ)
την αξία του ανοίγματος, αφού ληφθεί υπόψη η επίδραση των ενεργειών μείωσης πιστωτικού κινδύνου, όπως υπολογίζεται για τους σκοπούς του άρθρου 395 παράγραφος 1,
ε)
την αναμενόμενη εξέλιξη του ανοίγματος εκφρασμένη ως το ποσό που καθίσταται ληξιπρόθεσμο ανά μηνιαίες περιόδους ληκτότητας με ορίζοντα έως ενός έτους, ανά τριμηνιαίες περιόδους ληκτότητας με ορίζοντα έως τριών ετών, και σε ετήσια βάση στη συνέχεια.
3. Η υποβολή των εκθέσεων γίνεται τουλάχιστον δύο φορές κατ’ έτος.
4. Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια εκτελεστικών τεχνικών προτύπων προκειμένου να διευκρινίσει τα εξής:
α)
τους ενιαίους μορφότυπους για την υποβολή εκθέσεων που προβλέπεται στην παράγραφο 3, που πρέπει να είναι ανάλογοι με τη φύση, την κλίμακα και την πολυπλοκότητα των δραστηριοτήτων των ιδρυμάτων, καθώς και τις οδηγίες χρήσης των εν λόγω μορφοτύπων,
β)
τις συχνότητες και τις ημερομηνίες για την υποβολή εκθέσεων που προβλέπεται στην παράγραφο 3,
γ)
τις λύσεις ΤΠ που μπορούν να εφαρμοστούν για την υποβολή εκθέσεων που προβλέπεται στην παράγραφο 3.
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια εκτελεστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή έως την 1η Ιανουαρίου 2014.
Ανατίθεται στην Επιτροπή η εξουσία να εγκρίνει τα εκτελεστικά τεχνικά πρότυπα που προβλέπονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με το άρθρο 15 του κανονισμού ΕΕ αριθ. 1093/2010.
Άρθρο 395
Όρια για μεγάλα ανοίγματα
1. Ένα ίδρυμα δεν αναλαμβάνει άνοιγμα, αφού λάβει υπόψη την επίδραση των τεχνικών μείωσης πιστωτικού κινδύνου σύμφωνα με τα άρθρα 399 έως 403, έναντι πελάτη ή ομάδας συνδεδεμένων πελατών με αξία που υπερβαίνει το 25 % του αποδεκτού κεφαλαίου του. Εφόσον ο πελάτης είναι ίδρυμα ή η ομάδα συνδεδεμένων πελατών περιλαμβάνει ένα ή περισσότερα ιδρύματα, η αξία αυτή δεν υπερβαίνει το 25 % του αποδεκτού κεφαλαίου του ιδρύματος ή το ποσό των 150 εκατ. ευρώ, οποιοδήποτε είναι μεγαλύτερο, υπό τον όρο ότι το άθροισμα της αξίας των ανοιγμάτων, αφού ληφθεί υπόψη η επίδραση των τεχνικών μείωσης πιστωτικού κινδύνου σύμφωνα με τα άρθρα 399 έως 403, σε όλους τους συνδεδεμένους πελάτες που δεν είναι ιδρύματα δεν υπερβαίνει το 25 % του αποδεκτού κεφαλαίου του ιδρύματος.
Εάν το ποσό των 150 εκατ. ευρώ είναι υψηλότερο από το 25 % του αποδεκτού κεφαλαίου του ιδρύματος, η αξία του ανοίγματος, αφού ληφθεί υπόψη η επίδραση των τεχνικών μείωσης πιστωτικού κινδύνου σύμφωνα με τα άρθρα 399 έως 403, δεν υπερβαίνει ένα εύλογο όριο όσον αφορά το αποδεκτό κεφάλαιο του ιδρύματος. Το σχετικό όριο προσδιορίζεται από το ίδρυμα σύμφωνα με τις πολιτικές και τις διαδικασίες που αναφέρονται στο άρθρο 81 της οδηγίας 2013/36/ΕΕ, για την αντιμετώπιση και τον έλεγχο του κινδύνου συγκέντρωσης. Το εν λόγω όριο δεν υπερβαίνει το 100 % του αποδεκτού κεφαλαίου του ιδρύματος.
Οι αρμόδιες αρχές δύνανται να καθορίζουν όριο χαμηλότερο από 150 εκατομμύρια EUR και ενημερώνουν σχετικά την ΕΑΤ και την Επιτροπή.
2. Η ΕΑΤ, σύμφωνα με το άρθρο 16 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010 και λαμβανομένων υπόψη των αποτελεσμάτων των ενεργειών μείωσης του πιστωτικού κινδύνου σύμφωνα με τα άρθρα 399 έως 403, καθώς και των αποτελεσμάτων των εξελίξεων στον τομέα του σκιώδους τραπεζικού συστήματος και των μεγάλων ανοιγμάτων σε ενωσιακό και διεθνές επίπεδο, εκδίδει κατευθυντήριες γραμμές έως την 31η Δεκεμβρίου 2014 για τον καθορισμό κατάλληλων συνολικών ορίων για τα ανοίγματα αυτά ή αυστηρότερων ειδικών ορίων για τα ανοίγματα έναντι οντοτήτων του σκιώδους τραπεζικού συστήματος που εκτελούν τραπεζικές δραστηριότητες εκτός ρυθμιζόμενου πλαισίου.
Αναπτύσσοντας τις εν λόγω κατευθυντήριες γραμμές, η ΕΑΤ εξετάζει αν η θέσπιση πρόσθετων ορίων θα είχε σημαντικό αρνητικό αντίκτυπο στο προφίλ κινδύνου ιδρυμάτων εγκατεστημένων στην Ένωση, στην παροχή πιστώσεων στην πραγματική οικονομία ή στη σταθερότητα και την ομαλή λειτουργία των χρηματοπιστωτικών αγορών.
Έως τις 31 Δεκεμβρίου 2015, η Επιτροπή αξιολογεί την καταλληλότητα και τον αντίκτυπο της θέσπισης ορίων για τα ανοίγματα έναντι οντοτήτων του σκιώδους τραπεζικού συστήματος που εκτελούν τραπεζικές δραστηριότητες εκτός ρυθμιζόμενου πλαισίου, λαμβανομένων υπόψη των ενωσιακών και διεθνών εξελίξεων στον τομέα του σκιώδους τραπεζικού συστήματος και των μεγάλων ανοιγμάτων, καθώς και των ενεργειών μείωσης του πιστωτικού κινδύνου σύμφωνα με τα άρθρα 399 έως 403. Η Επιτροπή υποβάλλει την έκθεση στο Ευρωπαϊκό Κοινοβούλιο και το Συμβούλιο, μαζί με, κατά περίπτωση, νομοθετική πρόταση για τα όρια των ανοιγμάτων έναντι οντοτήτων του σκιώδους τραπεζικού συστήματος που εκτελούν τραπεζικές δραστηριότητες εκτός ρυθμιζόμενου πλαισίου.
3. Με την επιφύλαξη του άρθρου 396, κάθε ίδρυμα οφείλει να τηρεί ανά πάσα στιγμή το όριο που καθορίζεται στην παράγραφο 1.
4. Τα στοιχεία που αποτελούν απαιτήσεις και άλλα ανοίγματα έναντι αναγνωρισμένων επιχειρήσεων επενδύσεων τρίτων χωρών μπορεί να υπόκεινται στην ίδια αντιμετώπιση με αυτήν που καθορίζεται στην παράγραφο 1.
5. Η υπέρβαση των ορίων που προβλέπονται στο παρόν άρθρο είναι δυνατή για τα ανοίγματα στο χαρτοφυλάκιο συναλλαγών του ιδρύματος εφόσον πληρούνται οι κατωτέρω προϋποθέσεις:
α)
το εκτός χαρτοφυλακίου συναλλαγών άνοιγμα έναντι του εν λόγω πελάτη ή ομάδας συνδεδεμένων πελατών δεν υπερβαίνει το όριο που καθορίζεται στην παράγραφο 1, το οποίο υπολογίζεται σε συνάρτηση με το αποδεκτό κεφάλαιο, ώστε η υπέρβαση να προκύπτει αποκλειστικά από το χαρτοφυλάκιο συναλλαγών,
β)
το ίδρυμα πληροί μια πρόσθετη απαίτηση ιδίων κεφαλαίων για την υπέρβαση σε συνάρτηση με το όριο που προβλέπεται στην παράγραφο 1, η οποία υπολογίζεται σύμφωνα με τα άρθρα 397 και 398,
γ)
σε περίπτωση παρέλευσης δέκα το πολύ ημερών από την πραγματοποίηση της υπέρβασης, το άνοιγμα του χαρτοφυλακίου συναλλαγών έναντι του συγκεκριμένου πελάτη ή ομάδας συνδεδεμένων πελατών δεν πρέπει να υπερβαίνει το 500 % του αποδεκτού κεφαλαίου του ιδρύματος,
δ)
οι υπερβάσεις που διαρκούν περισσότερο από δέκα ημέρες δεν πρέπει να υπερβαίνουν, συνολικά, το 600 % του αποδεκτού κεφαλαίου του ιδρύματος.
Σε κάθε περίπτωση υπέρβασης του ορίου, το ίδρυμα γνωστοποιεί αμέσως στις αρμόδιες αρχές το ποσό της υπέρβασης και το όνομα του εκάστοτε πελάτη και, κατά περίπτωση, το όνομα της ομάδας των ενδιαφερόμενων συνδεδεμένων πελατών.
6. Για τους σκοπούς της παρούσας παραγράφου, ως διαρθρωτικά μέτρα νοούνται μέτρα τα οποία λαμβάνονται από κράτος μέλος, εφαρμόζονται από τις αρμόδιες αρχές του, πριν τεθεί σε ισχύ νομική πράξη που να εναρμονίζει ρητώς τα μέτρα αυτά, και απαιτούν από πιστωτικά ιδρύματα που διαθέτουν άδεια λειτουργίας στο εν λόγω κράτος μέλος να περιορίσουν τα ανοίγματά τους έναντι διαφόρων νομικών οντοτήτων που εξαρτώνται από τις δραστηριότητές τους, ανεξαρτήτως του τόπου εκτέλεσης των δραστηριοτήτων αυτών, με σκοπό την προστασία των καταθετών και τη διαφύλαξη της χρηματοπιστωτικής σταθερότητας.
Κατά παρέκκλιση από την παράγραφο 1 του παρόντος άρθρου και το άρθρο 400 παράγραφος 1 στοιχείο στ), όταν τα κράτη μέλη θεσπίζουν εθνική νομοθεσία που απαιτεί τη λήψη διαρθρωτικών μέτρων εντός ενός τραπεζικού ομίλου, οι αρμόδιες αρχές μπορούν να απαιτούν από τα ιδρύματα του τραπεζικού ομίλου που φυλάσσουν καταθέσεις καλυπτόμενες από σύστημα εγγυήσεως καταθέσεων σύμφωνα με την οδηγία 94/19/ΕΚ του Ευρωπαϊκού Κοινοβουλίου και του Συμβουλίου, της 30ής Μαΐου 1994, περί των συστημάτων εγγυήσεως των καταθέσεων (30) ή ισοδύναμο σύστημα εγγυήσεων καταθέσεων τρίτης χώρας να εφαρμόζουν όριο στα μεγάλα ανοίγματα χαμηλότερο από 25 % αλλά όχι χαμηλότερο από 15 % μεταξύ 31 Δεκεμβρίου 2014 και της 30ής Ιουνίου 2015 και από 10 % από την 1η Ιουλίου 2015 σε υποενοποιημένη βάση, σύμφωνα με το άρθρο 11 παράγραφος 5 στα εντός ομίλου ανοίγματα, εφόσον τα ανοίγματα αυτά αποτελούνται από ανοίγματα έναντι οντότητας που δεν ανήκει στον ίδιο υποόμιλο όσον αφορά τα διαρθρωτικά μέτρα.
Για τους σκοπούς της παρούσας παραγράφου, πληρούνται οι ακόλουθες προϋποθέσεις:
α)
όλες οι οντότητες που ανήκουν στον ίδιο υποόμιλο όσον αφορά τα διαρθρωτικά μέτρα θεωρούνται ένας πελάτης ή όμιλος συνδεδεμένων πελατών,
β)
οι αρμόδιες αρχές εφαρμόζουν ενιαίο όριο στα ανοίγματα που αναφέρονται στο πρώτο εδάφιο.
Αυτή η προσέγγιση εφαρμόζεται χωρίς να θίγει την αποτελεσματική εποπτεία σε ενοποιημένη βάση και δεν επιφέρει δυσανάλογες δυσμενείς επιπτώσεις στο σύνολο ή σε τμήματα του χρηματοπιστωτικού συστήματος άλλων κρατών μελών ή στην Ένωση συνολικά, ούτε αποτελεί ή δημιουργεί εμπόδιο στη λειτουργία της εσωτερικής αγοράς.
7. Πριν από την έκδοση των ειδικών διαρθρωτικών μέσων που αναφέρονται στην παράγραφο 6 σχετικά με μεγάλα ανοίγματα, οι αρμόδιες αρχές αποστέλλουν σχετική γνωστοποίηση στο Συμβούλιο, την Επιτροπή, τις οικείες αρμόδιες αρχές και την ΕΑΤ τουλάχιστον δύο μήνες πριν από τη δημοσίευση της απόφασης έκδοσης των διαρθρωτικών μέσων, και υποβάλλουν σχετικά ποσοτικά ή ποιοτικά στοιχεία σχετικά με όλα τα σημεία που ακολουθούν:
α)
το φάσμα των δραστηριοτήτων που υπόκεινται στα διαρθρωτικά μέσα,
β)
τους λόγους για τους οποίους τα εν λόγω σχέδια μέτρων θεωρούνται κατάλληλα, αποτελεσματικά και αναλογικά για την προστασία των καταθετών,
γ)
εκτίμηση του πιθανού θετικού ή αρνητικού αντικτύπου των μέτρων στην εσωτερική αγορά βάσει των πληροφοριών που διαθέτει το κράτος μέλος.
8. Η αρμοδιότητα έκδοσης εκτελεστικής πράξης για την αποδοχή ή την απόρριψη των προτεινόμενων εθνικών μέτρων που αναφέρονται στην παράγραφο 7 ανατίθεται στην Επιτροπή, η οποία ενεργεί σύμφωνα με τη διαδικασία που αναφέρεται στο άρθρο 464 παράγραφος 2.
Εντός ενός μηνός από την παραλαβή της γνωστοποίησης που αναφέρεται στην παράγραφο 7, η ΕΑΤ γνωστοποιεί στο Συμβούλιο, την Επιτροπή και το ενδιαφερόμενο κράτος μέλος τη γνώμη της επί των σημείων που αναφέρονται στην εν λόγω παράγραφο. Οι ενδιαφερόμενες αρμόδιες αρχές μπορούν επίσης να γνωστοποιούν στο Συμβούλιο, την Επιτροπή και το ενδιαφερόμενο κράτος μέλος τις απόψεις τους επί των σημείων που αναφέρονται στην εν λόγω παράγραφο.
Λαμβάνοντας προσεκτικά υπόψη τις γνώμες που αναφέρονται στο δεύτερο εδάφιο και εάν υπάρχουν τεκμηριωμένα και ισχυρά στοιχεία από τα οποία να προκύπτει ότι το μέτρο θα έχει αρνητικό αντίκτυπο στην εσωτερική αγορά ο οποίος υπερκαλύπτει τα οφέλη για τη χρηματοπιστωτική σταθερότητα, η Επιτροπή, εντός δύο μηνών από την παραλαβή της γνωστοποίησης, απορρίπτει τα προτεινόμενα εθνικά μέτρα. Σε διαφορετική περίπτωση, η Επιτροπή αποδέχεται τα προτεινόμενα εθνικά μέτρα για αρχική περίοδο δύο ετών· εφόσον κριθεί σκόπιμο, τα μέτρα μπορούν να τροποποιηθούν.
Η Επιτροπή απορρίπτει τα προτεινόμενα εθνικά μέτρα μόνο εάν θεωρεί ότι συνεπάγονται δυσανάλογες δυσμενείς επιπτώσεις στο σύνολο ή σε τμήματα του χρηματοπιστωτικού συστήματος άλλων κρατών ή στην Ένωσης συνολικά, αποτελώντας ή δημιουργώντας εμπόδιο στη λειτουργία της εσωτερικής αγοράς ή την ελεύθερη κυκλοφορία των κεφαλαίων σύμφωνα με τις διατάξεις της ΣΛΕΕ.
Στην εκτίμηση της Επιτροπής λαμβάνεται υπόψη η γνώμη της ΕΑΤ και τα στοιχεία που υποβάλλονται σύμφωνα με την παράγραφο 7.
Πριν από τη λήξη της ισχύος των μέτρων, οι αρμόδιες αρχές μπορούν να προτείνουν νέα μέτρα για την παράταση της περιόδου εφαρμογής κατά μία διετία κάθε φορά. Στην περίπτωση αυτή, ενημερώνουν την Επιτροπή, το Συμβούλιο, τις ενδιαφερόμενες αρμόδιες αρχές και την ΕΑΤ. Για την έγκριση των νέων μέτρων εφαρμόζεται η διαδικασία που θεσπίζεται στο παρόν άρθρο. Το παρόν άρθρο ισχύει με την επιφύλαξη του άρθρου 458.
Άρθρο 396
Συμμόρφωση με τις απαιτήσεις μεγάλων χρηματοδοτικών ανοιγμάτων
1. Στην εξαιρετική περίπτωση που τα αναληφθέντα ανοίγματα υπερβαίνουν το όριο του άρθρου 395 παράγραφος 1, το ίδρυμα αναφέρει χωρίς καθυστέρηση την αξία του ανοίγματος στις αρμόδιες αρχές και αυτές, όπου οι συνθήκες το απαιτούν, ορίζουν ένα περιορισμένο διάστημα εντός του οποίου το ίδρυμα πρέπει να συμμορφωθεί με το όριο.
Στις περιπτώσεις εφαρμογής του προβλεπόμενου στο άρθρο 395 παράγραφο 1 ορίου των 150 εκατομμυρίων EUR, οι αρμόδιες αρχές μπορούν να επιτρέπουν, κατά περίπτωση, υπέρβαση του ορίου του 100 % των αποδεκτών κεφαλαίων του ιδρύματος.
2. Όταν η συμμόρφωση ενός ιδρύματος με τις υποχρεώσεις που επιβάλλει το παρόν μέρος, σε ατομική ή υποενοποιημένη βάση, δεν είναι η δέουσα βάσει του άρθρου 7 παράγραφος 1 ή όταν οι διατάξεις του άρθρου 9 εφαρμόζονται σε μητρικά ιδρύματα εγκατεστημένα σε ένα κράτος μέλος, λαμβάνονται μέτρα για να εξασφαλιστεί η ικανοποιητική κατανομή των ανοιγμάτων εντός του ομίλου.
Άρθρο 397
Υπολογισμός πρόσθετων απαιτήσεων ιδίων κεφαλαίων για μεγάλα χρηματοδοτικά ανοίγματα στο χαρτοφυλάκιο συναλλαγών
1. Η υπέρβαση που μνημονεύεται στο άρθρο 395 παράγραφος 5 στοιχείο β) υπολογίζεται με την επιλογή των συνιστωσών εκείνων του συνολικού ανοίγματος συναλλαγής έναντι του αντίστοιχου πελάτη ή της αντίστοιχης ομάδας συνδεδεμένων πελατών στις οποίες εφαρμόζονται οι αυστηρότερες από τις προβλεπόμενες στο τρίτο μέρος τίτλος IV κεφάλαιο 2 και/ή τις προβλεπόμενες στο άρθρο 299 και στο τρίτο μέρος τίτλος V απαιτήσεις για την κάλυψη του ειδικού κινδύνου και των οποίων το άθροισμα ισούται προς το ποσό της υπέρβασης που αναφέρεται στο άρθρο 395 παράγραφος 5 στοιχείο α).
2. Εάν η υπέρβαση αυτή δεν διήρκεσε περισσότερο από δέκα ημέρες, η πρόσθετη κεφαλαιακή απαίτηση ισούται με το 200 % των απαιτήσεων που προβλέπονται στην παράγραφο 1 για τις συνιστώσες αυτές.
3. Δέκα ημέρες μετά την πραγματοποίηση της υπέρβασης, οι συνιστώσες της, επιλεγόμενες σύμφωνα με την παράγραφο 1, καταλογίζονται στην αντίστοιχη σειρά της στήλης 1 του πίνακα 1 κατ’ αύξουσα τάξη των απαιτήσεων για την κάλυψη του ειδικού κινδύνου του τρίτου μέρους τίτλος IV κεφάλαιο 2 και/ή των απαιτήσεων του άρθρου 299 και του τρίτου μέρους τίτλος V. Η πρόσθετη απαίτηση ιδίων κεφαλαίων ισούται προς το άθροισμα των απαιτήσεων ειδικού κινδύνου του τρίτου μέρους τίτλος IV κεφάλαιο 2 και/ή των απαιτήσεων του άρθρου 299 και του τρίτου μέρους τίτλος V για τις συνιστώσες αυτές, επί τον αντίστοιχο συντελεστή που αναγράφεται στη στήλη 2 του πίνακα 1.
Πίνακας 1
Στήλη 1: Υπέρβαση των ορίων
(βάσει ποσοστού αποδεκτού κεφαλαίου)
Στήλη 2: Συντελεστές
Τμήμα έως 40 %
200 %
Τμήμα μεταξύ 40 και έως 60 %
300 %
Τμήμα μεταξύ 60 και έως 80 %
400 %
Τμήμα μεταξύ 80 και έως 100 %
500 %
Τμήμα μεταξύ 100 και έως 250 %
600 %
Τμήμα άνω του 250 %
900 %
Άρθρο 398
Διαδικασίες που αποτρέπουν την αποφυγή της πρόσθετης απαίτησης ιδίων κεφαλαίων από τα ιδρύματα
Τα ιδρύματα δεν αποφεύγουν σκοπίμως τις πρόσθετες απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων που προβλέπονται στο άρθρο 397, οι οποίες θα προέκυπταν ειδάλλως σε ανοίγματα που υπερβαίνουν το όριο του άρθρου 395 παράγραφος 1 εφόσον αυτά τα ανοίγματα έχουν διατηρηθεί για περισσότερο από δέκα ημέρες, μεταφέροντας προσωρινά τα εν λόγω ανοίγματα σε άλλη εταιρεία, είτε ανήκουσα στον ίδιο όμιλο είτε όχι, ή/και πραγματοποιώντας εικονικές συναλλαγές ώστε να καλύψουν το άνοιγμα κατά την περίοδο των δέκα ημερών και να δημιουργήσουν νέο άνοιγμα.
Τα ιδρύματα διατηρούν σε εφαρμογή συστήματα με τα οποία να διασφαλίζεται η άμεση ενημέρωση των αρμόδιων αρχών για οποιαδήποτε μεταφορά η οποία έχει τις συνέπειες που μνημονεύονται στο πρώτο εδάφιο.
Άρθρο 399
Επιλέξιμες τεχνικές μείωσης του κινδύνου
1. Για τους σκοπούς των άρθρων 400 έως 403, ο όρος «εγγύηση» περιλαμβάνει πιστωτικά παράγωγα μέσα που αναγνωρίζονται βάσει του τρίτου μέρους τίτλος II κεφάλαιο 4 εκτός από ομόλογα συνδεδεμένα με τον πιστωτικό κίνδυνο υποκείμενου μέσου.
2. Με την επιφύλαξη της παραγράφου 3 του παρόντος άρθρου, όταν επιτρέπεται η αναγνώριση χρηματοδοτούμενης ή μη χρηματοδοτούμενης πιστωτικής προστασίας βάσει των άρθρων 400 έως 403, αυτό θα εξαρτάται από τη συμμόρφωση με τις απαιτήσεις επιλεξιμότητας και τις άλλες απαιτήσεις που ορίζονται στο τρίτο μέρος τίτλος II κεφάλαιο 4.
3. Σε περίπτωση που ένα ίδρυμα βασίζεται στο άρθρο 401 παράγραφος 2, η αναγνώριση της χρηματοδοτούμενης πιστωτικής προστασίας εξαρτάται από τη συμμόρφωση προς τις απαιτήσεις του τρίτου μέρους τίτλος II κεφάλαιο 3. Για τους σκοπούς του παρόντος μέρους, τα ιδρύματα δεν λαμβάνουν υπόψη την ύπαρξη εξασφάλισης που αναφέρεται στο άρθρο 199 παράγραφοι 5 έως 7, εκτός εάν αυτό επιτρέπεται βάσει του άρθρου 402.
4. Τα ιδρύματα αναλύουν, στο βαθμό που είναι δυνατό, τα ανοίγματά τους σε εκδότες εξασφαλίσεων, παρόχους μη χρηματοδοτούμενης πιστωτικής προστασίας και υποκείμενα στοιχεία ενεργητικού κατ’ εφαρμογή του άρθρου 390 παράγραφος 7 για πιθανές συγκεντρώσεις και, όπου απαιτείται, αναλαμβάνουν δράση και διαβιβάζουν στην αρμόδια αρχή τους οποιαδήποτε σημαντικά ευρήματα.
Άρθρο 400
Εξαιρέσεις
1. Τα παρακάτω ανοίγματα εξαιρούνται από την εφαρμογή του άρθρου 395 παράγραφος 1:
α)
στοιχεία ενεργητικού που αντιπροσωπεύουν απαιτήσεις έναντι κεντρικών διοικήσεων, κεντρικών τραπεζών ή οντοτήτων του δημόσιου τομέα στις οποίες, άνευ εξασφάλισης, θα εφαρμοζόταν συντελεστής στάθμισης κινδύνου 0 % βάσει του τρίτου μέρους τίτλος II κεφάλαιο 2,
β)
στοιχεία ενεργητικού που αντιπροσωπεύουν απαιτήσεις έναντι διεθνών οργανισμών ή πολυμερών αναπτυξιακών τραπεζών στις οποίες, άνευ εξασφάλισης, θα εφαρμοζόταν συντελεστής στάθμισης κινδύνου 0 % βάσει του τρίτου μέρους τίτλος ΙΙ κεφάλαιο 2,
γ)
στοιχεία ενεργητικού που αντιπροσωπεύουν απαιτήσεις οι οποίες καλύπτονται ρητά από εγγύηση κεντρικών διοικήσεων, κεντρικών τραπεζών, οντοτήτων του δημόσιου τομέα, διεθνών οργανισμών ή πολυμερών αναπτυξιακών τραπεζών όταν στις μη εξασφαλισμένες απαιτήσεις κατά της οντότητας που παρέχει την εγγύηση θα εφαρμοζόταν συντελεστής στάθμισης κινδύνου 0 % βάσει του τρίτου μέρους τίτλος II κεφάλαιο 2,
δ)
άλλα ανοίγματα έναντι, ή καλυπτόμενα από την εγγύηση κεντρικών διοικήσεων, κεντρικών τραπεζών, διεθνών οργανισμών, πολυμερών αναπτυξιακών τραπεζών ή οντοτήτων του δημόσιου τομέα, όταν στις μη εξασφαλισμένες απαιτήσεις κατά της οντότητας έναντι της οποίας είναι το άνοιγμα ή η οποία παρέχει την εγγύηση θα εφαρμοζόταν συντελεστής στάθμισης κινδύνου 0 % βάσει του τρίτου μέρους τίτλος II κεφάλαιο 2,
ε)
στοιχεία ενεργητικού που αντιστοιχούν σε απαιτήσεις έναντι περιφερειακών κυβερνήσεων ή τοπικών αρχών των κρατών μελών, εφόσον στις απαιτήσεις αυτές θα εφαρμοζόταν συντελεστής στάθμισης κινδύνου 0 % βάσει του τρίτου μέρους τίτλος II κεφάλαιο 2, καθώς και τα άλλα ανοίγματα τα οποία έχει έναντι των περιφερειακών κυβερνήσεων ή των τοπικών αρχών αυτών ή τα οποία είναι εγγυημένα από αυτές και στα οποία θα εφαρμοζόταν συντελεστής στάθμισης κινδύνου 0 % βάσει του τρίτου μέρους τίτλος II κεφάλαιο 2,
στ)
ανοίγματα έναντι αντισυμβαλλομένων που αναφέρονται στο άρθρο 113 παράγραφος 6 ή 7, εφόσον εφαρμόζεται συντελεστής στάθμισης κινδύνου 0 % βάσει του τρίτου μέρους τίτλος II κεφάλαιο 2. Ανοίγματα που δεν πληρούν τα κριτήρια αυτά, εξαιρούμενα ή μη από την εφαρμογή του άρθρου 395 παράγραφος 1, αντιμετωπίζονται ως ανοίγματα έναντι τρίτου,
ζ)
στοιχεία ενεργητικού και άλλα ανοίγματα επαρκώς εξασφαλισμένα με κατάθεση ρευστών διαθέσιμων στο δανειοδοτικό ίδρυμα ή σε ίδρυμα που είναι η μητρική επιχείρηση ή θυγατρική του δανειοδοτούντος ιδρύματος,
η)
στοιχεία ενεργητικού και άλλα ανοίγματα εξασφαλισμένα με πιστοποιητικά καταθέσεων που έχουν εκδοθεί από το δανειοδοτικό ίδρυμα ή από ίδρυμα το οποίο είναι η μητρική επιχείρηση ή θυγατρική του δανειοδοτούντος πιστωτικού ιδρύματος, και κατατεθεί σε οποιοδήποτε από αυτά,
θ)
ανοίγματα που προκύπτουν από μη αναληφθείσες πιστωτικές ευχέρειες, τα οποία κατατάσσονται στα στοιχεία εκτός ισολογισμού με χαμηλό κίνδυνο στο παράρτημα Ι, εφόσον έχει συναφθεί με τον πελάτη ή την ομάδα συνδεδεμένων πελατών συμφωνία που προβλέπει ότι η πιστωτική ευχέρεια μπορεί να αναληφθεί μόνον εφόσον εξακριβωθεί ότι δεν θα οδηγήσει σε υπέρβαση του ορίου που ορίζεται στο άρθρο 395 παράγραφος 1,
ι)
ανοίγματα διαπραγμάτευσης έναντι κεντρικών αντισυμβαλλομένων και εισφορές στο κεφάλαιο εκκαθάρισης των κεντρικών αντισυμβαλλομένων,
ια)
ανοίγματα έναντι συστημάτων εγγύησης καταθέσεων δυνάμει της οδηγίας 94/19/ΕΚ που προκύπτουν από τη χρηματοδότηση των εν λόγω συστημάτων, εάν τα ιδρύματα που αποτελούν μέλη του συστήματος έχουν νομική ή συμβατική υποχρέωση χρηματοδότησής του.
Μετρητά που λήφθηκαν στο πλαίσιο ομολόγων συνδεδεμένων με τον πιστωτικό κίνδυνο υποκείμενου μέσου εκδοθέντων από το πιστωτικό ίδρυμα, καθώς και δάνεια αντισυμβαλλομένου προς το ίδρυμα καθώς και καταθέσεις του ιδίου στο πιστωτικό ίδρυμα, που υπάγονται σε συμφωνία συμψηφισμού συμπεριλαμβανόμενη στον ισολογισμό και αναγνωριζόμενη βάσει του τρίτου μέρους τίτλος II κεφάλαιο 4 θεωρείται ότι υπάγονται στις διατάξεις του στοιχείου ζ).
2. Οι αρμόδιες αρχές μπορούν να εξαιρούν, πλήρως ή εν μέρει, τα ακόλουθα ανοίγματα:
α)
καλυμμένα ομόλογα κατά την έννοια του άρθρου 129 παράγραφοι 1, 3 και 6,
β)
στοιχεία ενεργητικού που αντιστοιχούν σε απαιτήσεις έναντι περιφερειακών κυβερνήσεων ή τοπικών αρχών των κρατών μελών, εφόσον στις απαιτήσεις αυτές θα εφαρμοζόταν συντελεστής στάθμισης κινδύνου 20 % βάσει του τρίτου μέρους τίτλος II κεφάλαιο 2, καθώς και τα άλλα ανοίγματα τα οποία έχει έναντι των περιφερειακών κυβερνήσεων ή των τοπικών αρχών αυτών ή τα οποία είναι εγγυημένα από αυτές και στα οποία θα εφαρμοζόταν συντελεστής στάθμισης κινδύνου 20 % βάσει του τρίτου μέρους τίτλος II κεφάλαιο 2,
γ)
ανοίγματα, συμπεριλαμβανομένων των συμμετοχών ή άλλου είδους επενδύσεων που αναλαμβάνει ένα ίδρυμα έναντι της μητρικής του επιχείρησης, των άλλων θυγατρικών της μητρικής επιχείρησης, και των δικών του θυγατρικών, εφόσον οι επιχειρήσεις αυτές υπόκεινται στην εποπτεία επί ενοποιημένης βάσεως στην οποία υπόκειται και το εν λόγω ίδρυμα, σύμφωνα με τον παρόντα κανονισμό, την οδηγία 2002/87/ΕΚ ή με τους ισοδύναμους κανόνες που ισχύουν σε τρίτη χώρα. ανοίγματα που δεν πληρούν τα κριτήρια αυτά, εξαιρούμενα ή μη από την εφαρμογή του άρθρου 395 παράγραφος 1, αντιμετωπίζονται ως ανοίγματα έναντι τρίτου,
δ)
στοιχεία ενεργητικού που αντιστοιχούν σε απαιτήσεις και άλλα ανοίγματα, συμπεριλαμβανομένων των συμμετοχών ή άλλου είδους επενδύσεων, έναντι περιφερειακών ή κεντρικών πιστωτικών ιδρυμάτων με τα οποία το πιστωτικό ίδρυμα είναι συνδεδεμένο στο πλαίσιο δικτύου δυνάμει νομοθετικών ή καταστατικών διατάξεων και τα οποία είναι υπεύθυνα, κατ’ εφαρμογή αυτών των διατάξεων, να προβαίνουν σε εκκαθάριση των ρευστών διαθεσίμων μεταξύ των ιδρυμάτων που συμμετέχουν στο δίκτυο,
ε)
στοιχεία του ενεργητικού που αντιστοιχούν σε απαιτήσεις και άλλα ανοίγματα έναντι πιστωτικών ιδρυμάτων, τα οποία αναλαμβάνουν πιστωτικά ιδρύματα, ένα εκ των οποίων λειτουργεί σε μη ανταγωνιστική βάση και χορηγεί ή εγγυάται δάνεια στο πλαίσιο νομοθετικών προγραμμάτων ή του καταστατικού του για την προώθηση συγκεκριμένων τομέων της οικονομίας, υπό κάποια μορφή κρατικής εποπτείας και υπό περιορισμούς στη χρήση των δανείων, με την προϋπόθεση ότι τα αντίστοιχα ανοίγματα προκύπτουν από τέτοια δάνεια τα οποία μεταβιβάζονται στους δικαιούχους μέσω πιστωτικών ιδρυμάτων ή από εγγυήσεις των δανείων αυτών,
στ)
στοιχεία του ενεργητικού που αντιπροσωπεύουν απαιτήσεις και άλλα ανοίγματα έναντι ιδρυμάτων, εφόσον τα ανοίγματα αυτά δεν αποτελούν ίδια κεφάλαια των ιδρυμάτων αυτών, δεν έχουν μεγαλύτερη διάρκεια από την επομένη εργάσιμη ημέρα και δεν εκφράζονται σε ένα από τα βασικά νομίσματα εκτέλεσης συναλλαγών,
ζ)
στοιχεία ενεργητικού που αντιστοιχούν σε απαιτήσεις έναντι κεντρικών τραπεζών υπό μορφή υποχρεωτικών ελάχιστων αποθεμάτων διατηρούμενων στις εν λόγω κεντρικές τράπεζες, εκφρασμένες στο εθνικό νόμισμά τους,
η)
στοιχεία ενεργητικού που αντιστοιχούν σε απαιτήσεις έναντι κεντρικών κυβερνήσεων υπό μορφή κανονιστικών απαιτήσεων ρευστότητας τα οποία διατηρούνται σε κρατικούς τίτλους και είναι εκφρασμένα και έχουν χρηματοδοτηθεί στο εθνικό νόμισμά τους, με την προϋπόθεση ότι, κατά τη διακριτική ευχέρεια της αρμόδιας αρχής, η πιστωτική αξιολόγηση αυτών των κεντρικών κυβερνήσεων από αναγνωρισμένο ΕΟΠΑ είναι επενδυτικής βαθμίδας,
θ)
το 50 % των εκτός ισολογισμού ενέγγυων πιστώσεων μέτριου/χαμηλού κινδύνου και των εκτός ισολογισμού μη αναληφθεισών πιστωτικών διευκολύνσεων μέτριου/χαμηλού κινδύνου που μνημονεύονται στο παράρτημα Ι, επίσης δε, με την έγκριση των αρμόδιων αρχών, το 80 % των εγγυήσεων (πλην των εγγυήσεων δανείων) που έχουν νομική ή κανονιστική βάση και παρέχονται προς όφελος των μελών τους από αλληλεγγυητικά συστήματα με καθεστώς πιστωτικού ιδρύματος,
ι)
απαιτούμενες εκ του νόμου εγγυήσεις που χρησιμοποιούνται όταν ένα ενυπόθηκο δάνειο χρηματοδοτούμενο με την έκδοση ενυπόθηκων ομολόγων καταβάλλεται στον ενυπόθηκο δανειολήπτη πριν από την τελική εγγραφή της υποθήκης στο κτηματολόγιο, υπό την προϋπόθεση ότι η εγγύηση δεν χρησιμοποιείται ως παράγοντας μείωσης του κινδύνου κατά τον υπολογισμό των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ποσών των ανοιγμάτων,
ια)
στοιχεία ενεργητικού που αποτελούν απαιτήσεις και άλλα ανοίγματα έναντι αναγνωρισμένων χρηματιστηρίων.
3. Οι αρμόδιες αρχές μπορούν να χρησιμοποιούν την εξαίρεση που προβλέπεται στην παράγραφο 2 μόνο εφόσον πληρούνται οι εξής προϋποθέσεις:
α)
η ειδική φύση του ανοίγματος, ο αντισυμβαλλόμενος ή η σχέση μεταξύ του ιδρύματος και του αντισυμβαλλομένου αποκλείουν ή μειώνουν τον κίνδυνο του ανοίγματος και
β)
οποιοσδήποτε εναπομένων κίνδυνος συγκέντρωσης μπορεί να αντιμετωπιστεί με άλλους εξίσου αποτελεσματικούς τρόπους, όπως το πλαίσιο, οι διαδικασίες και οι μηχανισμοί που προβλέπονται στο άρθρο 81 της οδηγίας 2013/36/ΕΕ.
Οι αρμόδιες αρχές ενημερώνουν την ΕΑΤ κατά πόσον προτίθενται να χρησιμοποιήσουν κάποια από τις εξαιρέσεις που προβλέπονται στην παράγραφο 2 σύμφωνα με τα στοιχεία α) και β) της παρούσας παραγράφου και συμβουλεύονται την ΕΑΤ όσον αφορά την επιλογή αυτή.
Άρθρο 401
Υπολογισμός της επίπτωσης της χρήσης τεχνικών μείωσης πιστωτικού κινδύνου
1. Για τον υπολογισμό της αξίας των ανοιγμάτων για τους σκοπούς του άρθρου 395 παράγραφος 1, ένα ίδρυμα μπορεί να χρησιμοποιήσει την «πλήρως προσαρμοσμένη αξία ανοίγματος» όπως υπολογίζεται σύμφωνα με το τρίτο μέρος τίτλος ΙΙ κεφάλαιο 4, λαμβάνοντας υπόψη τη μείωση πιστωτικού κινδύνου, τις προσαρμογές μεταβλητότητας και κάθε αναντιστοιχία ληκτότητας (E*).
2. Ένα ίδρυμα στο οποίο έχει επιτραπεί να χρησιμοποιεί δικές του εκτιμήσεις LGD και συντελεστές μετατροπής για μια κατηγορία ανοιγμάτων βάσει του τρίτου μέρους τίτλος ΙΙ κεφάλαιο 3, μπορεί, με την επιφύλαξη της άδειας των αρμόδιων αρχών, να αναγνωρίζει τα αποτελέσματα των χρηματοοικονομικών εξασφαλίσεων κατά τον υπολογισμό της αξίας των ανοιγμάτων για τους σκοπούς του άρθρου 395 παράγραφος 1.
Οι αρμόδιες αρχές χορηγούν την άδεια που αναφέρεται στο προηγούμενο εδάφιο μόνο εάν το ίδρυμα μπορεί να εκτιμήσει τα αποτελέσματα των χρηματοοικονομικών εξασφαλίσεων επί των ανοιγμάτων του χωριστά από άλλες συναφείς προς τις LGD πτυχές.
Οι εκτιμήσεις που παράγονται από ένα ίδρυμα είναι επαρκώς κατάλληλες για τη μείωση της αξίας ανοίγματος για τους σκοπούς της συμμόρφωσης με τις διατάξεις του άρθρου 395.
Όταν σε ένα ίδρυμα επιτρέπεται να χρησιμοποιεί δικές του εκτιμήσεις όσον αφορά τα αποτελέσματα χρηματοοικονομικών εξασφαλίσεων, τούτο πρέπει να γίνεται σε συνεπή βάση με τη μέθοδο που ακολουθείται κατά τον υπολογισμό των απαιτήσεων ιδίων κεφαλαίων σύμφωνα με τον παρόντα κανονισμό.
Τα ιδρύματα στα οποία έχει επιτραπεί να χρησιμοποιούν εσωτερικές εκτιμήσεις για LGD και συντελεστές μετατροπής ως προς μία κατηγορία ανοιγμάτων βάσει του τρίτου μέρους τίτλος ΙΙ κεφάλαιο 3, η οποία δεν υπολογίζει την αξία των ανοιγμάτων τους βάσει της μεθόδου που αναφέρεται στο πρώτο εδάφιο της παρούσας παραγράφου, επιτρέπεται να χρησιμοποιούν την αναλυτική μέθοδο χρηματοοικονομικών εξασφαλίσεων ή τη μέθοδο που περιγράφεται στο άρθρο 403 παράγραφος 1 στοιχείο β), όσον αφορά τον υπολογισμό της αξίας των ανοιγμάτων.
3. Ένα ίδρυμα το οποίο χρησιμοποιεί την αναλυτική μέθοδο χρηματοοικονομικών εξασφαλίσεων ή στο οποίο επιτρέπεται να χρησιμοποιεί τη μέθοδο που περιγράφεται στην παράγραφο 2 του παρόντος άρθρου όσον αφορά τον υπολογισμό της αξίας των ανοιγμάτων για τους σκοπούς του άρθρου 395 παράγραφος 1 οφείλει να πραγματοποιεί περιοδικούς ελέγχους με προσομοίωση ακραίων καταστάσεων για τις συγκεντρώσεις πιστωτικού κινδύνου, μεταξύ άλλων και όσον αφορά την αξία εκποίησης τυχόν εξασφαλίσεων.
Οι εν λόγω περιοδικοί έλεγχοι με προσομοίωση ακραίων καταστάσεων που αναφέρονται στο πρώτο εδάφιο αφορούν τους κινδύνους που συνεπάγονται οι δυνητικές μεταβολές των συνθηκών της αγοράς που μπορούν να έχουν αρνητικές επιπτώσεις όσον αφορά την επάρκεια των ιδίων κεφαλαίων του ιδρύματος και αυτούς που απορρέουν από την εκποίηση των εξασφαλίσεων σε ακραίες καταστάσεις.
Οι προσομοιώσεις ακραίων καταστάσεων που διεξάγει πρέπει να είναι επαρκείς και κατάλληλες για την εκτίμηση των συγκεκριμένων κινδύνων.
Σε περίπτωση που από τον περιοδικό έλεγχο με προσομοίωση ακραίων καταστάσεων αποδειχθεί ότι η αξία εκποίησης των εξασφαλίσεων είναι χαμηλότερη από αυτήν που επιτρέπεται να ληφθεί υπόψη κατά τη χρήση της αναλυτικής μεθόδου χρηματοοικονομικών εξασφαλίσεων ή της μεθόδου που περιγράφεται στην παράγραφο 2 κατά περίπτωση, μειώνεται αναλόγως η αξία των εξασφαλίσεων που επιτρέπεται να αναγνωριστεί κατά τον υπολογισμό της αξίας των ανοιγμάτων για τους σκοπούς του άρθρου 395 παράγραφος 1.
Τα ιδρύματα που αναφέρονται στο πρώτο εδάφιο περιλαμβάνουν τα ακόλουθα στοιχεία στις στρατηγικές τους για την αντιμετώπιση του κινδύνου συγκέντρωσης:
α)
πολιτικές και διαδικασίες αντιμετώπισης κινδύνων που απορρέουν από αναντιστοιχίες ληκτότητας μεταξύ ανοιγμάτων και της ενδεχόμενης πιστωτικής προστασίας των ανοιγμάτων αυτών,
β)
πολιτικές και διαδικασίες για να αντιμετωπισθεί κατάσταση κατά την οποία ο έλεγχος προσομοίωσης ακραίων καταστάσεων καταδεικνύει ότι η αξία εκποίησης των εξασφαλίσεων είναι κατώτερη από αυτή που λαμβάνεται υπόψη κατά τη χρήση της αναλυτικής μεθόδου χρηματοοικονομικών εξασφαλίσεων ή της μεθόδου που περιγράφεται στην παράγραφο 2,
γ)
πολιτικές και διαδικασίες σχετικά με τον κίνδυνο συγκέντρωσης που απορρέει από την εφαρμογή τεχνικών μείωσης του πιστωτικού κινδύνου και ιδίως μεγάλων έμμεσων πιστωτικών ανοιγμάτων, π.χ. έναντι ενός μεμονωμένου εκδότη τίτλων που χρησιμοποιούνται ως εξασφάλιση.
Άρθρο 402
Ανοίγματα που προκύπτουν από ενυπόθηκα ακίνητα
1. Για τον υπολογισμό της αξίας ανοιγμάτων για τους σκοπούς του άρθρου 395, ένα ίδρυμα μπορεί να μειώσει την αξία ενός ανοίγματος ή τμήματος ανοίγματος που εξασφαλίζεται πλήρως και καθ’ ολοκληρία από ακίνητη περιουσία σύμφωνα με το άρθρο 125 παράγραφος 1 κατά το ενυπόθηκο ποσό της αγοραίας αξίας ή της αξίας του ενυπόθηκου ακινήτου αλλά σε ποσοστό που δεν υπερβαίνει το 50 % της αγοραίας αξίας ή το 60 % της αξίας του ενυπόθηκου ακινήτου στα κράτη μέλη που έχουν προβλέψει στις νομοθετικές ή κανονιστικές διατάξεις τους αυστηρά κριτήρια για την εκτίμηση της αξίας του ενυπόθηκου ακινήτου, εάν πληρούνται όλες οι ακόλουθες προϋποθέσεις:
α)
οι αρμόδιες αρχές των κρατών μελών δεν έχουν ορίσει συντελεστή στάθμισης κινδύνου υψηλότερο από 35 % για ανοίγματα ή τμήματα ανοιγμάτων που εξασφαλίζονται με ακίνητα κατοικίας σύμφωνα με το άρθρο 124 παράγραφος 2,
β)
το άνοιγμα ή το τμήμα του ανοίγματος εξασφαλίζεται πλήρως και καθ’ ολοκληρία με:
i)
υποθήκες επί ακινήτων κατοικίας ή
ii)
ακίνητο κατοικίας βάσει χρηματοδοτικής μίσθωσης σύμφωνα με την οποία ο εκμισθωτής έχει πλήρη κυριότητα επί του ακινήτου κατοικίας και ο μισθωτής δεν έχει ακόμη ασκήσει το δικαίωμά του να το αγοράσει,
γ)
πληρούνται οι απαιτήσεις του άρθρου 208 και του άρθρου 229 παράγραφος 1.
2. Για τον υπολογισμό της αξίας ανοιγμάτων για τους σκοπούς του άρθρου 395, ένα ίδρυμα μπορεί να μειώσει την αξία ενός ανοίγματος ή τμήματος ανοίγματος που εξασφαλίζεται πλήρως από ακίνητη περιουσία σύμφωνα με το άρθρο 126 παράγραφος 1 κατά το ενυπόθηκο ποσό της αγοραίας αξίας ή της αξίας του ενυπόθηκου ακινήτου αλλά σε ποσοστό που δεν υπερβαίνει το 50 % της αγοραίας αξίας ή το 60 % της αξίας του ενυπόθηκου ακινήτου στα κράτη μέλη που έχουν προβλέψει στις νομοθετικές ή κανονιστικές διατάξεις τους αυστηρά κριτήρια για την εκτίμηση της αξίας του ενυπόθηκου ακινήτου, εάν πληρούνται όλες οι ακόλουθες προϋποθέσεις:
α)
οι αρμόδιες αρχές των κρατών μελών δεν έχουν ορίσει συντελεστή στάθμισης κινδύνου υψηλότερο από 50 % για ανοίγματα ή τμήματα ανοιγμάτων εξασφαλισμένα με εμπορικά ακίνητα σύμφωνα με το άρθρο 124 παράγραφος 2,
β)
το άνοιγμα είναι πλήρως και καθ’ ολοκληρία εξασφαλισμένο με:
i)
υποθήκη επί γραφείων ή άλλων εμπορικών ακινήτων ή
ii)
γραφεία ή άλλα εμπορικά ακίνητα και ανοίγματα σχετιζόμενα με πράξεις μίσθωσης ακινήτων,
γ)
πληρούνται οι απαιτήσεις του άρθρου 126 παράγραφος 2 στοιχείο α), του άρθρου 208 και του άρθρου 229 παράγραφος 1.
δ)
το εμπορικό ακίνητο είναι πλήρως κατασκευασμένο.
3. Ένα ίδρυμα μπορεί να αντιμετωπίζει άνοιγμα έναντι αντισυμβαλλομένου, που προκύπτει από συμφωνία αγοράς και επαναπώλησης βάσει της οποίας το ίδρυμα έχει αγοράσει από τον αντισυμβαλλόμενο ανεξάρτητες ενυπόθηκες απαιτήσεις μη παρακολουθηματικού χαρακτήρα επί ακινήτων τρίτων, ως σειρά μεμονωμένων ανοιγμάτων έναντι κάθε τρίτου, με την προϋπόθεση ότι πληρούνται όλες οι ακόλουθες προϋποθέσεις:
α)
ο αντισυμβαλλόμενος είναι ίδρυμα,
β)
το άνοιγμα είναι πλήρως εξασφαλισμένο με ενυπόθηκες απαιτήσεις επί των ακινήτων των τρίτων αυτών οι οποίες έχουν αγορασθεί από το ίδρυμα και το ίδρυμα είναι σε θέση να ασκήσει τις απαιτήσεις αυτές,
γ)
το ίδρυμα έχει εξακριβώσει ότι πληρούνται οι προϋποθέσεις στο άρθρο 208 και στο άρθρο 229 παράγραφος 1,
δ)
το ίδρυμα καθίσταται δικαιούχος των αξιώσεων του αντισυμβαλλομένου έναντι των τρίτων σε περίπτωση αθέτησης, αφερεγγυότητας ή εκκαθάρισης του αντισυμβαλλομένου,
ε)
το ίδρυμα κοινοποιεί στις αρμόδιες αρχές, σύμφωνα με το άρθρο 394 το συνολικό ποσό των ανοιγμάτων έναντι κάθε άλλου ιδρύματος τα οποία αντιμετωπίζονται σύμφωνα με την παρούσα παράγραφο.
Για τους σκοπούς αυτούς το ίδρυμα θεωρεί ότι έχει άνοιγμα έναντι καθενός από τους εν λόγω τρίτους για το ποσό της αξίωσης που έχει ο αντισυμβαλλόμενος έναντι του τρίτου, αντί για το αντίστοιχο ποσό του ανοίγματος έναντι του αντισυμβαλλομένου. Το ενδεχόμενο υπόλοιπο του ανοίγματος έναντι του αντισυμβαλλομένου εξακολουθεί να αντιμετωπίζεται ως άνοιγμα έναντι του αντισυμβαλλομένου.
Άρθρο 403
Μέθοδος υποκατάστασης
1. Όταν το άνοιγμα έναντι πελάτη καλύπτεται από εγγύηση τρίτου ή καλύπτεται από εξασφάλιση που εξέδωσε τρίτος, το ίδρυμα επιτρέπεται:
α)
να θεωρήσει ότι το τμήμα του ανοίγματος που είναι εγγυημένο υφίσταται έναντι του εγγυητή και όχι έναντι του πελάτη, με την προϋπόθεση ότι το μη εγγυημένο άνοιγμα έναντι του εγγυητή υπόκειται σε ίσο ή χαμηλότερο συντελεστή στάθμισης κινδύνου από το συντελεστή στάθμισης του μη εγγυημένου ανοίγματος έναντι του πελάτη, βάσει του τρίτου μέρους τίτλος ΙΙ κεφάλαιο 2,
β)
να θεωρήσει ότι το τμήμα του ανοίγματος που εξασφαλίζεται με την τρέχουσα αγοραία αξία των αναγνωρισμένων εξασφαλίσεων υφίσταται έναντι τρίτου και όχι έναντι του πελάτη, εφόσον το άνοιγμα καλύπτεται από εξασφάλιση και με την προϋπόθεση ότι το τμήμα που καλύπτεται από την εξασφάλιση υπόκειται σε ίσο ή χαμηλότερο συντελεστή στάθμισης κινδύνου από το συντελεστή στάθμισης του μη εξασφαλισμένου ανοίγματος έναντι του πελάτη, βάσει του τρίτου μέρους τίτλος ΙΙ κεφάλαιο 2.
Η μέθοδος κατά το στοιχείο β) του πρώτου εδαφίου δεν χρησιμοποιείται από το ίδρυμα εάν υπάρχει αναντιστοιχία μεταξύ της ληκτότητας του ανοίγματος και της ληκτότητας της προστασίας.
Για τους σκοπούς αυτού του μέρους, ένα ίδρυμα επιτρέπεται να χρησιμοποιήσει την αναλυτική μέθοδο χρηματοοικονομικών εξασφαλίσεων και τη μέθοδο που καθορίζεται στο στοιχείο β) του πρώτου εδαφίου, μόνον εφόσον επιτρέπεται η χρήση τόσο της αναλυτικής μεθόδου χρηματοοικονομικών εξασφαλίσεων όσο και της απλής μεθόδου χρηματοοικονομικών εξασφαλίσεων κατά την έννοια του άρθρου 92.
2. Όταν ίδρυμα εφαρμόζει την παράγραφο 1 στοιχείο α):
α)
σε περίπτωση που η εγγύηση εκφράζεται σε νόμισμα διαφορετικό από εκείνο του ανοίγματος, το ποσό του ανοίγματος που θεωρείται καλυμμένο υπολογίζεται σύμφωνα με τις διατάξεις για την αντιμετώπιση των αναντιστοιχιών νομισμάτων για μη χρηματοδοτούμενη πιστωτική προστασία που καθορίζονται στο τρίτο μέρος τίτλος ΙΙ κεφάλαιο 4,
β)
η αναντιστοιχία μεταξύ ληκτότητας του ανοίγματος και ληκτότητας της προστασίας υπόκειται στις διατάξεις για την αντιμετώπιση των αναντιστοιχιών ληκτότητας που καθορίζονται στο τρίτο μέρος τίτλος ΙΙ κεφάλαιο 4,
γ)
η μερική κάλυψη δύναται να αναγνωριστεί σύμφωνα με την αντιμετώπιση που περιγράφεται στο τρίτο μέρος τίτλος II κεφάλαιο 4.
ΠΕΜΠΤΟ ΜΕΡΟΣ
ΑΝΟΙΓΜΑΤΑ ΣΕ ΜΕΤΑΦΕΡΟΜΕΝΟ ΠΙΣΤΩΤΙΚΟ ΚΙΝΔΥΝΟ
ΤΙΤΛΟΣ Ι
ΓΕΝΙΚΕΣ ΔΙΑΤΑΞΕΙΣ ΤΟΥ ΠΑΡΟΝΤΟΣ ΜΕΡΟΥΣ
Άρθρο 404
Πεδίο εφαρμογής
Οι τίτλοι II και III εφαρμόζονται σε νέες τιτλοποιήσεις που εκδίδονται την 1η Ιανουαρίου 2011 ή μετά την ημερομηνία αυτή. Οι τίτλοι II και III εφαρμόζονται μετά τις 31 Δεκεμβρίου 2014 σε υφιστάμενες τιτλοποιήσεις εφόσον προστίθενται ή υποκαθίστανται μετά την ημερομηνία αυτή νέα υποκείμενα ανοίγματα.
ΤΙΤΛΟΣ ΙΙ
ΑΠΑΙΤΗΣΕΙΣ ΓΙΑ ΙΔΡΥΜΑΤΑ ΕΠΕΝΔΥΤΕΣ
Άρθρο 405
Διατηρηθέντα συμφέροντα του εκδότη
1. Ένα ίδρυμα, εκτός των περιπτώσεων στις οποίες ενεργεί ως μεταβιβάζων ή ανάδοχος ή ως αρχικός δανειοδότης, επιτρέπεται να είναι εκτεθειμένο σε πιστωτικό κίνδυνο μιας θέσης τιτλοποίησης στο χαρτοφυλάκιο συναλλαγών του ή εκτός του χαρτοφυλακίου συναλλαγών του, μόνον εφόσον το μεταβιβάζον ίδρυμα, το ανάδοχο ίδρυμα ή ο αρχικός δανειοδότης έχει γνωστοποιήσει ρητώς στο ίδρυμα ότι διατηρεί, σε συνεχή βάση, σημαντικό καθαρό οικονομικό συμφέρον, το οποίο σε κάθε περίπτωση δεν είναι λιγότερο από 5 %.
Ως διατήρηση σημαντικού καθαρού οικονομικού συμφέροντος που δεν είναι λιγότερο από 5 % θεωρείται μόνο μία από τις κατωτέρω περιπτώσεις:
α)
διατήρηση τουλάχιστον του 5 % της ονομαστικής αξίας καθενός από τα τμήματα τιτλοποίησης που έχουν πωληθεί ή μεταβιβαστεί στους επενδυτές,
β)
στην περίπτωση τιτλοποίησης ανακυκλούμενων ανοιγμάτων, διατήρηση του συμφέροντος του μεταβιβάζοντος σε ποσοστό τουλάχιστον του 5 % της ονομαστικής αξίας των τιτλοποιημένων ανοιγμάτων,
γ)
διατήρηση τυχαίως επιλεγμένων ανοιγμάτων, ισοδύναμων προς ποσοστό τουλάχιστον 5 % της ονομαστικής αξίας των τιτλοποιημένων ανοιγμάτων, εφόσον τα ανοίγματα αυτά θα είχαν ειδάλλως τιτλοποιηθεί κατά τη διαδικασία τιτλοποίησης, υπό την προϋπόθεση ότι ο αριθμός των ενδεχόμενων τιτλοποιημένων ανοιγμάτων δεν είναι μικρότερος των 100 κατά τη δημιουργία τους,
δ)
διατήρηση του τμήματος πρωτεύουσας ζημίας και, εφόσον απαιτείται, άλλων τμημάτων που έχουν το ίδιο ή δυσμενέστερο προφίλ κινδύνου και δεν λήγουν νωρίτερα από τα τμήματα που μεταβιβάζονται ή πωλούνται στους επενδυτές, ούτως ώστε η διατήρηση να ισούται συνολικά με τουλάχιστον 5 % της ονομαστικής αξίας των τιτλοποιημένων ανοιγμάτων,
ε)
διατήρηση ανοίγματος πρωτεύουσας ζημίας τουλάχιστον 5 % σε κάθε άνοιγμα τιτλοποιημένο κατά τη διαδικασία της τιτλοποίησης.
Το καθαρό οικονομικό συμφέρον μετράται κατά τη δημιουργία και διατηρείται σε συνεχή βάση. Το καθαρό οικονομικό συμφέρον, συμπεριλαμβανομένης της διατήρησης θέσεων, τόκων ή ανοιγμάτων, δεν υπόκειται σε οιαδήποτε μείωση πιστωτικού κινδύνου ή οιεσδήποτε αρνητικές θέσεις ή οιαδήποτε άλλη αντιστάθμιση και δεν πωλείται. Το καθαρό οικονομικό συμφέρον καθορίζεται από την ονομαστική αξία των εκτός ισολογισμού στοιχείων.
Δεν επιτρέπεται η πολλαπλή εφαρμογή των απαιτήσεων διατήρησης για καμία τιτλοποίηση.
2. Εφόσον μητρικό πιστωτικό ίδρυμα εγκατεστημένο στην ΕΕ, χρηματοδοτική εταιρεία συμμετοχών εγκατεστημένη στην ΕΕ, μικτή χρηματοοικονομική εταιρεία συμμετοχών εγκατεστημένη στην ΕΕ ή θυγατρική αυτής, ενεργώντας με την ιδιότητα του μεταβιβάζοντος ή αναδόχου, προβαίνει σε τιτλοποίηση ανοιγμάτων από διάφορα πιστωτικά ιδρύματα, επιχειρήσεις επενδύσεων ή άλλα χρηματοδοτικά ιδρύματα τα οποία περιλαμβάνονται στο πεδίο εφαρμογής της εποπτείας σε ενοποιημένη βάση, η απαίτηση κατά την παράγραφο 1 μπορεί να τηρηθεί με βάση την ενοποιημένη κατάσταση του σχετικού μητρικού πιστωτικού ιδρύματος εγκατεστημένου στην ΕΕ, της σχετικής εγκατεστημένης στην ΕΕ χρηματοδοτικής εταιρείας συμμετοχών ή της σχετικής εγκατεστημένης στην ΕΕ μικτής χρηματοοικονομικής εταιρείας συμμετοχών.
Το πρώτο εδάφιο εφαρμόζεται μόνον στις περιπτώσεις που τα πιστωτικά ιδρύματα, οι επιχειρήσεις επενδύσεων ή τα χρηματοοικονομικά ιδρύματα τα οποία δημιούργησαν τα τιτλοποιημένα ανοίγματα έχουν δεσμευθεί να τηρήσουν τις απαιτήσεις του άρθρου 408 και να παραδώσουν εγκαίρως στο μεταβιβάζουν ή το ανάδοχο πιστωτικό ίδρυμα και στο μητρικό πιστωτικό ίδρυμα της ΕΕ, σε χρηματοδοτική εταιρεία συμμετοχών της ΕΕ ή σε μικτή χρηματοοικονομική εταιρεία συμμετοχών της ΕΕ, τις απαιτούμενες πληροφορίες για να ικανοποιηθούν οι απαιτήσεις που επιβάλλει το άρθρο 409.
3. Η παράγραφος 1 δεν ισχύει όταν τα τιτλοποιημένα ανοίγματα είναι ανοίγματα έναντι των κατωτέρω οντοτήτων ή καλύπτονται πλήρως, άνευ όρων και αμετακλήτως με εγγύηση από αυτές:
α)
κεντρικές κυβερνήσεις ή κεντρικές τράπεζες,
β)
περιφερειακές κυβερνήσεις, τοπικές αρχές και οντότητες του δημόσιου τομέα των κρατών μελών,
γ)
ιδρύματα στα οποία βάσει του τρίτου μέρους τίτλος II κεφάλαιο 2 εφαρμόζεται συντελεστής στάθμισης κινδύνου ίσος με ή μικρότερος από 50 %,
δ)
πολυμερείς τράπεζες ανάπτυξης.
4. H παράγραφος 1 δεν εφαρμόζεται στις συναλλαγές που βασίζονται σε σαφή, διαφανή και ευπρόσιτο δείκτη, όταν οι υποκείμενες οντότητες αναφοράς είναι πανομοιότυπες με εκείνες που συνιστούν έναν δείκτη οντοτήτων που αποτελεί αντικείμενο ευρείας διαπραγμάτευσης, ή αποτελούν άλλως πως εμπορεύσιμους τίτλους που διαφέρουν από θέσεις τιτλοποίησης.
Άρθρο 406
Δέουσα επιμέλεια
1. Προτού να εκτεθούν σε κινδύνους τιτλοποίησης, και όπως ενδείκνυται κατόπιν, τα ιδρύματα θα πρέπει να μπορούν να αποδεικνύουν στις αρμόδιες αρχές για κάθε επιμέρους θέση τιτλοποίησης ότι κατανοούν πλήρως και σε βάθος και έχουν εφαρμόσει επίσημες πολιτικές και διαδικασίες που είναι κατάλληλες για το χαρτοφυλάκιο συναλλαγών καθώς και για πράξεις εκτός του χαρτοφυλακίου συναλλαγών και είναι ανάλογες προς το προφίλ κινδύνου των επενδύσεών τους σε τιτλοποιημένες θέσεις για την ανάλυση και καταγραφή:
α)
πληροφοριών που γνωστοποιούνται δυνάμει του άρθρου 405 παράγραφος 1, από μεταβιβάζοντα ή ανάδοχα ιδρύματα ή σε αρχικούς δανειοδότες με στόχο να προσδιορίσουν το καθαρό οικονομικό συμφέρον στην τιτλοποίηση το οποίο διατηρούν σε συνεχή βάση,
β)
των χαρακτηριστικών κινδύνου της επιμέρους θέσης τιτλοποίησης
γ)
των χαρακτηριστικών κινδύνου των υποκείμενων ανοιγμάτων στην θέση τιτλοποίησης
δ)
της φήμης και των ζημιών που υπέστησαν από προηγούμενες τιτλοποιήσεις των μεταβιβαζόντων ή ανάδοχων ιδρυμάτων στις αντίστοιχες κατηγορίες ανοιγμάτων, τις υποκείμενες στη θέση τιτλοποίησης,
ε)
των δηλώσεων και γνωστοποιήσεων των μεταβιβαζόντων ή αναδόχων ιδρυμάτων, ή των εκπροσώπων ή συμβούλων τους, σχετικά με τη δική τους επίδειξη δέουσας επιμέλειας κατά τον έλεγχο των τιτλοποιημένων ανοιγμάτων και, όπου υφίσταται, κατά τον έλεγχο της ποιότητας των εξασφαλίσεων των τιτλοποιημένων ανοιγμάτων,
στ)
όπου υφίσταται, των μεθοδολογιών και των βασικών στοιχείων αποτίμησης των εξασφαλίσεων των τιτλοποιημένων ανοιγμάτων, καθώς και των πολιτικών που υιοθετήθηκαν από το μεταβιβάζον ή το ανάδοχο ίδρυμα για να διασφαλιστεί η ανεξαρτησία του εκτιμητή,
ζ)
όλων των διαρθρωτικών χαρακτηριστικών της τιτλοποίησης που είναι δυνατόν να επηρεάσουν σημαντικά την απόδοση της θέσης τιτλοποίησης του ιδρύματος, όπως είναι ο συμβατικός «καταρράκτης», δηλαδή η συμβατική σειρά προτεραιότητας στην πληρωμή τοκομεριδίων και στην εξόφληση και τα συναφή με τον «καταρράκτη» σημεία ενεργοποίησης, οι πιστωτικές ενισχύσεις, η παροχή ρευστότητας, τα σημεία ενεργοποίησης αγοραίας αξίας (market value triggers), και οι ορισμοί αθέτησης που αφορούν στην συγκεκριμένη τιτλοποίηση.
Τα ιδρύματα διεξάγουν σε τακτά διαστήματα τις δικές τους δοκιμές προσομοίωσης ακραίων καταστάσεων που είναι κατάλληλες για τις θέσεις τιτλοποίησης που κατέχουν. Προς τούτο τα ιδρύματα δύνανται να στηρίζονται σε χρηματοοικονομικά υποδείγματα που αναπτύσσονται από ΕΟΠΑ εφόσον είναι σε θέση να αποδείξουν, όποτε τους ζητηθεί, ότι μερίμνησαν δεόντως πριν από την επένδυση να επικυρώσουν τις παραδοχές και τη δομή των υποδειγμάτων και να κατανοήσουν τη μεθοδολογία, τις παραδοχές και τα αποτελέσματα.
2. Τα ιδρύματα, εκτός από τις περιπτώσεις στις οποίες ενεργούν ως μεταβιβάζοντα ή ανάδοχα ιδρύματα ή ως αρχικοί δανειστές, καθιερώνουν επίσημες διαδικασίες κατάλληλες για το χαρτοφυλάκιο συναλλαγών ή για πράξεις εκτός του χαρτοφυλακίου συναλλαγών και ανάλογες προς το προφίλ κινδύνου των επενδύσεών τους σε τιτλοποιημένες θέσεις για την παρακολούθηση, σε συνεχή βάση και εγκαίρως, των πληροφοριών απόδοσης των υποκείμενων ανοιγμάτων στις θέσεις τιτλοποίησης που κατέχουν. Κατά περίπτωση, θα περιλαμβάνονται το είδος ανοίγματος, το ποσοστό των δανείων σε καθυστέρηση άνω των 30, 60 και 90 ημερών, τα ποσοστά αθέτησης, τα ποσοστά πρόωρης εξόφλησης, τα δάνεια με αγωγή κατασχέσεως, το είδος και την πληρότητα της εξασφάλισης, την κατανομή συχνότητας των βαθμών πιστοληπτικής ικανότητας ή άλλων μέτρων φερεγγυότητας στα υποκείμενα ανοίγματα, τη γεωγραφική και κλαδική διαφοροποίηση, την κατανομή συχνότητας του λόγου «δάνειο/αξία» με εύρος που διευκολύνει την επαρκή ανάλυση ευαισθησίας. Εάν τα ίδια τα υποκείμενα ανοίγματα συνιστούν θέσεις τιτλοποίησης, τα ιδρύματα έχουν τις πληροφορίες που απαριθμούνται στην παρούσα παράγραφο όχι μόνον σχετικά με τα υποκείμενα τμήματα τιτλοποίησης, όπως η επωνυμία και η πιστωτική ποιότητα του εκδότη, αλλά επίσης σχετικά με τα χαρακτηριστικά και τις αποδόσεις των ομάδων των υποκείμενων σε τμήματα τιτλοποίησης.
Τα ιδρύματα εφαρμόζουν επίσης τα ίδια πρότυπα ανάλυσης για συμμετοχές ή/και αναδοχές σε εκδόσεις τιτλοποίησης που αγοράστηκαν από τρίτους, ασχέτως εάν αυτές οι συμμετοχές ή αναδοχές θα διατηρηθούν εντός ή εκτός του χαρτοφυλακίου συναλλαγών τους.
Άρθρο 407
Πρόσθετος συντελεστής στάθμισης κινδύνου
Εάν ένα ίδρυμα δεν πληροί τις απαιτήσεις των άρθρων 405, 406 ή 409 ως προς οιοδήποτε ουσιώδες στοιχείο τους, λόγω αμελείας ή παράλειψης εκ μέρους του ιδρύματος, οι αρμόδιες αρχές επιβάλλουν αναλογικό πρόσθετο συντελεστή στάθμισης κινδύνου αντίστοιχο προς τουλάχιστον 250 % του συντελεστή στάθμισης κινδύνου (με ανώτατο όριο το 1 250 %) που εφαρμόζεται στις σχετικές θέσεις τιτλοποίησης με τον τρόπο που ορίζεται στο άρθρο 245 παράγραφος 6 ή το άρθρο 337 παράγραφος 3 αντίστοιχα. Ο πρόσθετος συντελεστής στάθμισης κινδύνου αυξάνεται βαθμιαία με κάθε μεταγενέστερη παράβαση των διατάξεων περί οικονομικών ελέγχων.
Οι αρμόδιες αρχές λαμβάνουν υπόψη τις εξαιρέσεις για ορισμένες τιτλοποιήσεις του άρθρου 405 παράγραφος 3, μειώνοντας το συντελεστή στάθμισης κινδύνου που κατά τα άλλα θα εφάρμοζαν βάσει του παρόντος άρθρου για μια τιτλοποίηση υπαγόμενη στο άρθρο 405 παράγραφος 3.
ΤΙΤΛΟΣ ΙΙΙ
ΑΠΑΙΤΗΣΕΙΣ ΓΙΑ ΑΝΑΔΟΧΑ ΚΑΙ ΜΕΤΑΒΙΒΑΖΟΝΤΑ ΙΔΡΥΜΑΤΑ
Άρθρο 408
Κριτήρια χορήγησης πιστώσεων
Τα ανάδοχα και μεταβιβάζοντα ιδρύματα εφαρμόζουν τα ίδια υγιή και σαφώς προσδιορισμένα κριτήρια για τη χορήγηση πιστώσεων σύμφωνα με τις απαιτήσεις του άρθρου 79 της οδηγίας 2013/36/ΕΕ για ανοίγματα που πρόκειται να τιτλοποιηθούν, με εκείνα που εφαρμόζουν για ανοίγματα που θα διατηρηθούν εκτός του χαρτοφυλακίου συναλλαγών τους. Προς τούτο, εφαρμόζονται οι ίδιες διαδικασίες έγκρισης και, όπου χρειάζεται, τροποποίησης, ανανέωσης και αναχρηματοδότησης των πιστώσεων από τα μεταβιβάζοντα και τα ανάδοχα ιδρύματα.
Εάν δεν πληρούνται οι απαιτήσεις του πρώτου εδαφίου του παρόντος άρθρου, το άρθρο 245 παράγραφος 1 δεν εφαρμόζεται από το μεταβιβάζον πιστωτικό ίδρυμα και το εν λόγω μεταβιβάζον πιστωτικό ίδρυμα δεν επιτρέπεται να εξαιρεί τα τιτλοποιημένα ανοίγματα από τον υπολογισμό των κεφαλαιακών του απαιτήσεων, δυνάμει του παρόντος κανονισμού.
Άρθρο 409
Γνωστοποίηση στους επενδυτές
Τα ιδρύματα που ενεργούν ως μεταβιβάζοντες, ανάδοχοι ή αρχικοί δανειοδότες γνωστοποιούν στους επενδυτές το επίπεδο της δέσμευσής τους δυνάμει του άρθρου 405 να διατηρήσουν καθαρό οικονομικό συμφέρον στην τιτλοποίηση. Τα ανάδοχα και μεταβιβάζοντα ιδρύματα εξασφαλίζουν ότι οι μελλοντικοί επενδυτές έχουν άμεσα διαθέσιμη πρόσβαση σε όλα τα σημαντικά δεδομένα σχετικά με την πιστωτική ποιότητα και την απόδοση των επιμέρους υποκείμενων ανοιγμάτων, των χρηματικών ροών και των εξασφαλίσεων που υποστηρίζουν ένα άνοιγμα τιτλοποίησης, καθώς και σε πληροφορίες που είναι απαραίτητες για να διεξάγονται πλήρεις και καλά τεκμηριωμένες ασκήσεις προσομοιώσεις ακραίων καταστάσεων για τις χρηματοροές και τις αξίες εξασφάλισης που υποστηρίζουν τα υποκείμενα ανοίγματα. Για το σκοπό αυτό, τα σημαντικά δεδομένα ορίζονται κατά την ημέρα της τιτλοποίησης και, εφόσον ενδείκνυται λόγω της φύσης της τιτλοποίησης, και μετά την ημέρα της τιτλοποίησης.
Άρθρο 410
Ομοιόμορφες συνθήκες εφαρμογής
1. Η ΕΑΤ υποβάλλει ετησίως στην Επιτροπή έκθεση σχετικά με τα μέτρα που λαμβάνονται από τις αρμόδιες αρχές προκειμένου να διασφαλιστεί η συμμόρφωση των ιδρυμάτων με τις απαιτήσεις των τίτλων II και III.
2. Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων για να προσδιορίσει με περισσότερες λεπτομέρειες:
α)
τις απαιτήσεις των άρθρων 405 και 406 που ισχύουν για ιδρύματα τα οποία εκτίθενται στον κίνδυνο τιτλοποίησης,
β)
την απαίτηση διατήρησης, μεταξύ άλλων τα κριτήρια επιλεξιμότητας για τη διατήρηση καθαρού οικονομικού συμφέροντος όπως προβλέπεται στο άρθρο 405 και το επίπεδο διατήρησης,
γ)
τις απαιτήσεις οικονομικού ελέγχου κατά το άρθρο 406 για ιδρύματα που εκτίθενται σε μια θέση τιτλοποίησης και
δ)
τις απαιτήσεις των άρθρων 408 και 409 που ισχύουν για τα μεταβιβάζοντα και τα ανάδοχα ιδρύματα.
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή το αργότερο έως την 1η Ιανουαρίου 2014.
Ανατίθεται στην Επιτροπή η εξουσία να εγκρίνει τα ρυθμιστικά τεχνικά πρότυπα που προβλέπονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με τα άρθρα 10 έως 14 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
3. Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια εκτελεστικών τεχνικών προτύπων για να διευκολύνει τη σύγκλιση των μεθόδων εποπτείας σε ό,τι αφορά την εφαρμογή του άρθρου 407, συμπεριλαμβανομένων των μέτρων που λαμβάνονται σε περίπτωση αθέτησης των υποχρεώσεων οικονομικού ελέγχου και διαχείρισης κινδύνου.
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια εκτελεστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή έως την 1η Ιανουαρίου 2014.
Ανατίθεται στην Επιτροπή η εξουσία να εγκρίνει τα εκτελεστικά τεχνικά πρότυπα τα οποία αναφέρονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με το άρθρο 15 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
ΕΚΤΟ ΜΕΡΟΣ
ΡΕΥΣΤΟΤΗΤΑ
ΤΙΤΛΟΣ I
ΟΡΙΣΜΟΙ ΚΑΙ ΑΠΑΙΤΗΣΗ ΚΑΛΥΨΗΣ ΕΝΑΝΤΙ ΤΟΥ ΚΙΝΔΥΝΟΥ ΡΕΥΣΤΟΤΗΤΑΣ
Άρθρο 411
Ορισμοί
Για τους σκοπούς της παρούσας οδηγίας ισχύουν οι ακόλουθοι ορισμοί:
1)
ως «χρηματοπιστωτικός πελάτης» νοείται πελάτης που εκτελεί μία ή περισσότερες από τις δραστηριότητες που παρατίθενται στο παράρτημα Ι της οδηγίας 2013/36/ΕΕ ως κύρια δραστηριότητά του ή είναι μία από τις ακόλουθες οντότητες:
α)
πιστωτικό ίδρυμα,
β)
επιχείρηση επενδύσεων,
γ)
οντότητα ειδικού σκοπού για τιτλοποίηση (ΟΕΣΤ),
δ)
οργανισμός συλλογικών επενδύσεων (ΟΣΕ),
ε)
πρόγραμμα επενδύσεων μη ανοικτού τύπου,
στ)
ασφαλιστική επιχείρηση,
ζ)
χρηματοδοτική εταιρεία συμμετοχών ή μικτή χρηματοοικονομική εταιρεία συμμετοχών,
2)
ως «κατάθεση λιανικής» νοείται υποχρέωση έναντι φυσικού προσώπου ή ΜΜΕ, εάν το φυσικό πρόσωπο ή η ΜΜΕ θα μπορούσε να υπάγεται στην κλάση των ανοιγμάτων λιανικής τραπεζικής βάσει της τυποποιημένης μεθόδου ή της μεθόδου IRB για τον πιστωτικό κίνδυνο, ή υποχρέωση έναντι εταιρίας που είναι επιλέξιμη για τη μεταχείριση που καθορίζεται στο άρθρο 153 παράγραφος 4 και εάν οι συνολικές καταθέσεις όλων των εν λόγω επιχειρήσεων ως ομάδας δεν υπερβαίνουν το 1 εκατομμύριο EUR.
Άρθρο 412
Απαίτηση κάλυψης ρευστότητας
1. Τα ιδρύματα διατηρούν ρευστά στοιχεία ενεργητικού, το άθροισμα των αξιών των οποίων καλύπτει τις εκροές ρευστότητας μείον τις εισροές ρευστότητας υπό ακραίες συνθήκες προκειμένου να διασφαλιστεί ότι τα ιδρύματα διατηρούν επαρκή επίπεδα αποθεμάτων ρευστότητας για να αντιμετωπίσουν πιθανές ανισορροπίες μεταξύ εισροών και εκροών ρευστότητας υπό ιδιαίτερα ακραίες συνθήκες για χρονικό διάστημα τριάντα ημερών. Σε περιόδους ακραίων συνθηκών, επιτρέπεται στα ιδρύματα να χρησιμοποιούν τα ρευστά στοιχεία του ενεργητικού για να καλύπτουν τις καθαρές εκροές ρευστότητας.
2. Τα ιδρύματα δεν αναφέρουν δύο φορές την ίδια συναλλαγή στις εισροές ρευστότητας και στα ρευστά στοιχεία ενεργητικού.
3. Τα ιδρύματα μπορούν να χρησιμοποιούν τα ρευστά στοιχεία ενεργητικού που αναφέρονται στην παράγραφο 1 για να ικανοποιούν τις υποχρεώσεις τους υπό ακραίες συνθήκες όπως ορίζεται δυνάμει του άρθρου 414.
4. Οι διατάξεις που προβλέπονται στον Τίτλο ΙΙ εφαρμόζονται αποκλειστικά για τους σκοπούς του προσδιορισμού των υποχρεώσεων υποβολής αναφορών που ορίζονται στο άρθρο 415.
5. Τα κράτη μέλη μπορούν να διατηρούν ή να θεσπίζουν εθνικές διατάξεις σε σχέση με τις απαιτήσεις κάλυψης του κινδύνου ρευστότητας, μέχρι να καθοριστούν και να καθιερωθούν στην Ένωση ελάχιστα δεσμευτικά πρότυπα για τις απαιτήσεις κάλυψης του κινδύνου ρευστότητας κατ' εφαρμογή του άρθρου 460. Τα κράτη μέλη ή οι αρμόδιες αρχές μπορούν να απαιτούν από εγχωρίως αδειοδοτημένα ιδρύματα ή από υποσύνολο των ιδρυμάτων αυτών να διατηρούν μια απαίτηση υψηλότερης κάλυψης έναντι του κινδύνου ρευστότητας έως το 100 % μέχρι την πλήρη καθιέρωση ελάχιστου δεσμευτικού πρότυπου για τις απαιτήσεις ρευστότητας σε ποσοστό 100 % κατ' εφαρμογή του άρθρου 460.
Άρθρο 413
Σταθερή χρηματοδότηση
1. Τα ιδρύματα εξασφαλίζουν ότι οι μακροπρόθεσμες υποχρεώσεις πληρούνται κατά ενδεδειγμένο τρόπο με ευρύ φάσμα μέσων σταθερής χρηματοδότησης τόσο σε κανονικές όσο και σε ακραίες συνθήκες.
2. Οι διατάξεις που προβλέπονται στον Τίτλο ΙΙΙ εφαρμόζονται αποκλειστικά για τους σκοπούς του προσδιορισμού των υποχρεώσεων υποβολής αναφορών που ορίζονται στο άρθρο 415.
3. Τα κράτη μέλη μπορούν να διατηρούν ή να θεσπίζουν εθνικές διατάξεις σε σχέση με τις απαιτήσεις σταθε5ρής χρηματοδότησης, μέχρι να καθοριστούν και να καθιερωθούν στην Ένωση ελάχιστα δεσμευτικά πρότυπα για τις απαιτήσεις καθαρής σταθερής χρηματοδότησης κατ' εφαρμογή του άρθρου 510.
Άρθρο 414
Συμμόρφωση προς τις απαιτήσεις ρευστότητας
Όταν ένα ίδρυμα δεν ικανοποιεί ή αναμένει ότι δεν θα ικανοποιήσει τις απαιτήσεις του άρθρου 412 ή την γενική υποχρέωση που προβλέπεται στο άρθρο 413 παράγραφος 1, μεταξύ άλλων και σε περιόδους ακραίων συνθηκών, ειδοποιεί αμέσως τις αρμόδιες αρχές και υποβάλλει στην αρμόδια αρχή, χωρίς αδικαιολόγητη καθυστέρηση, σχέδιο για την έγκαιρη αποκατάσταση της συμμόρφωσης με το άρθρο 412 ή το άρθρο 413 παράγραφος 1. Έως ότου αποκατασταθεί η συμμόρφωση, το ίδρυμα υποχρεούται να αναφέρει τα στοιχεία που προβλέπονται στον τίτλο ΙΙ ή στον τίτλο ΙΙΙ, κατά περίπτωση, καθημερινά μέχρι την ώρα κλεισίματος των εργασιών, εκτός εάν η αρμόδια αρχή επιτρέψει μικρότερη συχνότητα ή μεγαλύτερη προθεσμία για την υποβολή των εν λόγω στοιχείων. Οι αρμόδιες αρχές μπορούν να δώσουν τέτοιες άδειες μόνο βάσει της συγκεκριμένης περίπτωσης ενός ιδρύματος και λαμβάνοντας υπόψη το μέγεθοςκαι την πολυπλοκότητα των δραστηριοτήτων του ιδρύματος. Παρακολουθούν την υλοποίηση του σχεδίου αποκατάστασης και ζητούν ταχύτερη αποκατάσταση όπου χρειάζεται.
ΤΙΤΛΟΣ II
ΥΠΟΒΟΛΗ ΑΝΑΦΟΡΩΝ ΣΧΕΤΙΚΑ ΜΕ ΤΗ ΡΕΥΣΤΟΤΗΤΑ
Άρθρο 415
Υποχρέωση και μορφότυπος υποβολής αναφορών
1. Τα ιδρύματα υποβάλλουν στις αρμόδιες αρχές σε ενιαίο νόμισμα, ασχέτως του νομίσματος στο οποίο είναι πραγματικά εκφρασμένα, τα στοιχεία που αναφέρονται στους τίτλους ΙΙ και ΙΙΙ και τις συνιστώσες τους, συμπεριλαμβανομένης της σύνθεσης των ρευστών στοιχείων ενεργητικού τους σύμφωνα με το άρθρο 416. Έως ότου καθοριστεί πλήρως η απαίτηση κάλυψης ρευστότητας που ορίζεται στο έκτο μέρος και εφαρμοστεί ως ελάχιστο πρότυπο σύμφωνα με το άρθρο 460, τα ιδρύματα υποβάλλουν τα στοιχεία που ορίζονται στον τίτλο ΙΙ και στο παράρτημα ΙΙΙ. Τα ιδρύματα υποβάλλουν τα στοιχεία που ορίζονται στο τίτλο ΙΙΙ. Οι αναφορες υποβάλλονται τουλάχιστον σε μηνιαία βάση όσον αφορά τα στοιχεία που αναφέρονται στον τίτλο ΙΙ και στο παράρτημα ΙΙΙ και τουλάχιστον ανά τρίμηνο για τα στοιχεία που αναφέρονται στον τίτλο ΙΙΙ.
Οι μορφότυποι υποβολής αναφορών περιλαμβάνουν όλες τις απαραίτητες πληροφορίες και επιτρέπουν στην ΕΑΤ να αξιολογήσει κατά πόσον πραγματοποιήθηκαν δεόντως οι συναλλαγές εξασφαλισμένων πιστοδοτήσεων και ανταλλαγής εξασφαλίσεων όταν ρευστά στοιχεία ενεργητικού που αναφέρονται στο άρθρο 416 παράγραφος 1 στοιχεία α), β) και γ) αποκτήθηκαν έναντι εξασφάλισης που δεν εμπίπτει στο άρθρο 416 παράγραφος 1 στοιχεία α), β) και γ).
2. Κάθε ίδρυμα υποβάλλει ξεχωριστά στις αρμόδιες αρχές του κράτους μέλους καταγωγής αναφορά σχετικά με τα στοιχεία που αναφέρονται στην παράγραφο 1 στο κατωτέρω αναφερόμενο νόμισμα όταν έχει:
α)
σύνολο υποχρεώσεων σε νόμισμα άλλο από το νόμισμα υποβολής των στοιχείων κατά την παράγραφο 1, οι οποίες ανέρχονται σε 5 % ή υπερβαίνουν το 5 % των συνολικών υποχρεώσεων του ιδρύματος ή της αυτόνομης οντότητας διαχείρισης του κινδύνου ρευστότητας, ή
β)
σημαντικό υποκατάστημα σύμφωνα με το άρθρο 51 της οδηγίας 2013/36/ΕΕ σε κράτος μέλος υποδοχής που χρησιμοποιεί νόμισμα διαφορετικό από εκείνο που χρησιμοποιείται για την υποβολή στοιχείων κατά την παράγραφο 1 του παρόντος άρθρου.
3. Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια εκτελεστικών τεχνικών προτύπων προκειμένου να διευκρινίσει τα εξής:
α)
ενιαίους μορφότυπους και εφαρμογές ΤΠ με σχετικές οδηγίες για τη συχνότητα και τις ημερομηνίες και προθεσμίες υποβολής αναφορών. Οι μορφότυποι και οι συχνότητες υποβολής αναφορών είναι ανάλογες προς τη φύση, την κλίμακα και την πολυπλοκότητα των διάφορων δραστηριοτήτων των ιδρυμάτων και περιλαμβάνουν τα προς υποβολή στοιχεία σύμφωνα με τις παραγράφους 1 και 2,
β)
τα πρόσθετα μέτρα παρακολούθησης της ρευστότητας που απαιτούνται για να μπορέσουν οι αρμόδιες αρχές να αποκτήσουν συνολική εικόνα του προφίλ κινδύνου ρευστότητας, ανάλογα με τη φύση, το μέγεθοςκαι την πολυπλοκότητα των δραστηριοτήτων του ιδρύματος.
Η ΕΑΤ υποβάλλει στην Επιτροπή τα εν λόγω σχέδια εκτελεστικών τεχνικών προτύπων για τα στοιχεία που ορίζονται στο στοιχείο α) έως 1η Φεβρουαρίου 2015 και για τα στοιχεία που ορίζονται στο στοιχείο β) έως την 1η Ιανουαρίου 2014.
Μέχρι τη θέσπιση δεσμευτικών απαιτήσεων ρευστότητας, οι αρμόδιες αρχές μπορούν να συνεχίσουν να συλλέγουν πληροφορίες μέσω παρακολούθησης με σκοπό την παρακολούθηση της συμμόρφωσης με τα ισχύοντα εθνικά πρότυπα περί ρευστότητας.
Ανατίθεται στην Επιτροπή η εξουσία να εγκρίνει τα εκτελεστικά τεχνικά πρότυπα που αναφέρονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με το άρθρο 15 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
4. Οι αρμόδιες αρχές του κράτους μέλους καταγωγής παρέχουν εγκαίρως, κατόπιν αιτήματος, στις αρμόδιες αρχές και στις εθνικές κεντρικές τράπεζες των κρατών μελών καταγωγής και στην ΕΑΤ, με ηλεκτρονικά μέσα, ατομικές αναφορες σύμφωνα με το παρόν άρθρο.
5. Οι αρμόδιες αρχές που ασκούν εποπτεία σε ενοποιημένη βάση σύμφωνα με το άρθρο 112 της οδηγίας 2013/36/ΕΕ παρέχουν, κατόπιν αιτήματος, εγκαίρως και με ηλεκτρονικά μέσα στις κατωτέρω αρχές όλες τις αναφορές που έχουν υποβληθεί από το ίδρυμα σύμφωνα με τους ενιαίους μορφότυπους κοινοποίησης στοιχείων που αναφέρονται στην παράγραφο 3:
α)
τις αρμόδιες αρχές και την εθνική κεντρική τράπεζα των κρατών μελών καταγωγής στα οποία υπάρχουν σημαντικά υποκαταστήματα, σύμφωνα με το άρθρο 51 της οδηγίας 2013/36/ΕΕ, του μητρικού ιδρύματος ή ιδρυμάτων που ελέγχονται από την ίδια μητρική χρηματοδοτική εταιρεία συμμετοχών,
β)
τις αρμόδιες αρχές που έχουν χορηγήσει άδεια λειτουργίας σε θυγατρικές του μητρικού ιδρύματος ή ιδρύματα ελεγχόμενα από την ίδια μητρική χρηματοδοτική εταιρία συμμετοχών και την κεντρική τράπεζα του ίδιου κράτους μέλους,
γ)
την ΕΑΤ,
δ)
την ΕΚΤ.
6. Οι αρμόδιες αρχές που έχουν χορηγήσει άδεια λειτουργίας σε ένα ίδρυμα που αποτελεί θυγατρική ενός μητρικού ιδρύματος ή μητρικής χρηματοδοτικής εταιρείας συμμετοχών παρέχουν, κατόπιν αιτήματος, εγκαίρως και με ηλεκτρονικά μέσα στις αρμόδιες αρχές που ασκούν εποπτεία σε ενοποιημένη βάση σύμφωνα με το άρθρο 111 της οδηγίας 2013/36/ΕΕ, στην κεντρική τράπεζα του κράτους μέλους στο οποίο έχει λάβει άδεια λειτουργίας το ίδρυμα και στην ΕΑΤ όλες τις αναφορες που έχουν υποβληθεί από το ίδρυμα σύμφωνα με τους ενιαίους μορφότυπους κοινοποίησης στοιχείων που αναφέρονται στην παράγραφο 3.
Άρθρο 416
Υποβολή αναφορών για ρευστά στοιχεία ενεργητικού
1. Τα ιδρύματα αναφέρουν τα ακόλουθα ως ρευστά στοιχεία ενεργητικού εκτός εάν εξαιρούνται από την παράγραφο 2 και μόνο εάν τα ρευστά στοιχεία ενεργητικού πληρούν τις προϋποθέσεις της παραγράφου 3:
α)
μετρητά και ανοίγματα έναντι κεντρικών τραπεζών, στον βαθμό που τα εν λόγω ανοίγματα μπορούν να χρησιμοποιηθούν ανά πάσα στιγμή σε περιόδους ακραίων συνθηκών. Όσον αφορά τις καταθέσεις σε κεντρικές τράπεζες, η αρμόδια αρχή και η κεντρική τράπεζα επιδιώκουν να καταλήξουν σε συμφωνία ως προς τον βαθμό στον οποίο είναι δυνατή η ανάληψη των ελάχιστων αποθεματικών σε περιόδους ακραίων συνθηκών,
β)
άλλα μεταβιβάσιμα στοιχεία ενεργητικού εξαιρετικά υψηλής ρευστότητας και πιστωτικής ποιότητας,
γ)
μεταβιβάσιμα στοιχεία ενεργητικού που αντιπροσωπεύουν απαιτήσεις ή καλύπτονται από εγγύηση από
i)
την κεντρική κυβέρνηση ενός κράτους μέλους, μιας περιφέρειας με αυτονομία ως προς την επιβολή και είσπραξη φόρων ή τρίτης χώρας σε εθνικό νόμισμα της κεντρικής ή περιφερειακής κυβέρνησης, εάν το ίδρυμα διατρέχει κίνδυνο ρευστότητας στο εν λόγω κράτος μέλος ή στην τρίτη χώρα, τον οποίο καλύπτει τηρώντας τα εν λόγω ρευστά στοιχεία ενεργητικού,
ii)
κεντρικές τράπεζες και οντότητες του δημόσιου τομέα που δεν ανήκουν στην κεντρική κυβέρνηση στο εθνικό νόμισμα της κεντρικής τράπεζας και της οντότητας του δημόσιου τομέα,
iii)
την Τράπεζα Διεθνών Διακανονισμών, το Διεθνές Νομισματικό Ταμείο, την Επιτροπή ή πολυμερείς τράπεζες ανάπτυξης,
iv)
το Ευρωπαϊκό Ταμείο Χρηματοπιστωτικής Σταθερότητας και τον Ευρωπαϊκό Μηχανισμό Σταθερότητας,
δ)
μεταβιβάσιμα στοιχεία ενεργητικού υψηλής ρευστότητας και πιστωτικής ποιότητας,
ε)
ανοικτές πιστωτικές διευκολύνσεις που χορηγούνται από κεντρικές τράπεζες στο πλαίσιο της νομισματικής πολιτικής στον βαθμό που οι εν λόγω διευκολύνσεις δεν εξασφαλίζονται με ρευστά στοιχεία του ενεργητικού και εξαιρουμένης της βοήθειας ρευστότητας έκτακτης ανάγκης,
στ)
αν το πιστωτικό ίδρυμα ανήκει σε δίκτυο δυνάμει νομοθετικών ή καταστατικών διατάξεων, τις ελάχιστες καταθέσεις που προβλέπονται από νομικές ή καταστατικές διατάξεις στο κεντρικό πιστωτικό ίδρυμα και άλλου είδους καταστατική ή διαθέσιμη βάσει της σύμβασης χρηματοδότησης από το κεντρικό πιστωτικό ίδρυμα ή από ιδρύματα που είναι μέλη του δικτύου, όπως αναφέρεται στο άρθρο 113 παράγραφος 7, ή που είναι επιλέξιμη για την απαλλαγή που προβλέπεται στο άρθρο 10, στον βαθμό που η εν λόγω χρηματοδότηση δεν εξασφαλίζεται μέσω ρευστών στοιχείων του ενεργητικού.
Εν αναμονή ενός ενιαίου ορισμού της υψηλής και εξαιρετικά υψηλής ρευστότητας και πιστωτικής ποιότητας σύμφωνα με το άρθρο 460, τα ίδια τα ιδρύματα προσδιορίζουν τα μεταβιβάσιμα στοιχεία ενεργητικού υψηλής και εξαιρετικά υψηλής ρευστότητας και πιστωτικής ποιότητας αντίστοιχα, σε ένα δεδομένο νόμισμα. Εν αναμονή ενός ενιαίου ορισμού, οι αρμόδιες αρχές, λαμβάνοντας υπόψη τα κριτήρια που αναφέρονται στο άρθρο 509 παράγραφοι 3, 4 και 5, μπορούν να παρέχουν γενική καθοδήγηση που οφείλουν να ακολουθούν τα ιδρύματα για τον προσδιορισμό στοιχείων ενεργητικού υψηλής και εξαιρετικά υψηλής ρευστότητας και πιστωτικής ποιότητας. Ελλείψει της εν λόγω καθοδήγησης, τα ιδρύματα χρησιμοποιούν διαφανή και αντικειμενικά κριτήρια για το σκοπό αυτό, συμπεριλαμβανομένων ορισμένων ή όλων των κριτηρίων που αναφέρονται στο άρθρο 509 παράγραφοι 3, 4 και 5.
2. Τα κατωτέρω στοιχεία δεν θεωρούνται ρευστά στοιχεία ενεργητικού:
α)
στοιχεία ενεργητικού που εκδίδονται από πιστωτικό ίδρυμα, εκτός εάν πληρούν οποιαδήποτε από τις κατωτέρω προϋποθέσεις:
i)
είναι ομόλογα επιλέξιμα για την αντιμετώπιση που προβλέπεται στο άρθρο 129 παράγραφος 4 ή 5 ή μέσα εξασφαλισμένα με στοιχεία ενεργητικού αν μπορεί να αποδειχθεί ότι χαρακτηρίζονται από υψηλή πιστωτική ποιότητα, όπως προσδιορίζεται από την ΕΑΤ σύμφωνα με το άρθρο 509 παράγραφοι 3, 4 και 5,
ii)
είναι ομόλογα όπως αναφέρονται στο άρθρο 52 παράγραφος 4 της οδηγίας 2009/65/ΕΚ εκτός από τα αναφερόμενα στο σημείο i) του παρόντος στοιχείου,
iii)
το πιστωτικό ίδρυμα έχει ιδρυθεί από κεντρική ή περιφερειακή κυβέρνηση κράτους μέλους και η εν λόγω κυβέρνηση έχει υποχρέωση να προστατεύει την οικονομική βάση του ιδρύματος και να διατηρεί τη βιωσιμότητά του καθ’ όλη τη διάρκεια του κύκλου ζωής του· ή το στοιχείο ενεργητικού καλύπτεται ρητώς από εγγύηση της εν λόγω κυβέρνησης· ή τουλάχιστον το 90 % των δανείων που χορηγούνται από το ίδρυμα καλύπτεται άμεσα ή έμμεσα από εγγυήσεις της εν λόγω κυβέρνησης και το στοιχείο ενεργητικού χρησιμοποιείται πρωτίστως για τη χρηματοδότηση προνομιακών δανείων που χορηγούνται σε μη ανταγωνιστική, μη κερδοσκοπική βάση για την προώθηση στόχων δημόσιας πολιτικής της εν λόγω κυβέρνησης,
β)
νέα στοιχεία ενεργητικού που παρέχονται ως εξασφάλιση στο ίδρυμα στο πλαίσιο συναλλαγών αγοράς με συμφωνία επαναπώλησης ή δραστηριοτήτων χρηματοδότησης τίτλων και τα οποία κατέχει το ίδρυμα μόνο ως παράγοντες μείωσης πιστωτικού κινδύνου και δεν είναι διαθέσιμα από νομικής και συμβατικής πλευράς προς χρήση από το ίδρυμα,
γ)
στοιχεία ενεργητικού που εκδίδονται από έναν από τους κατωτέρω φορείς:
i)
επιχείρηση επενδύσεων,
ii)
ασφαλιστική επιχείρηση,
iii)
χρηματοδοτική εταιρεία συμμετοχών,
iv)
μικτή εταιρεία χρηματοπιστωτικών συμμετοχών,
v)
οποιαδήποτε άλλη οντότητα που εκτελεί μία ή περισσότερες από τις δραστηριότητες που παρατίθενται στο παράρτημα Ι της οδηγίας 2013/36/ΕΕ ως κύρια επιχειρηματική δραστηριότητα.
3. Σύμφωνα με την παράγραφο 1, τα ιδρύματα αναφέρουν στοιχεία ενεργητικού τα στοιχεία που πληρούν τις ακόλουθες προϋποθέσεις ως ρευστά στοιχεία ενεργητικού:
α)
είναι μη δεσμευμένα ή διατίθενται εντός ομάδας εξασφαλίσεων προς χρήση για την απόκτηση πρόσθετης χρηματοδότησης στο πλαίσιο δεσμευμένων αλλά επί του παρόντος μη χρηματοδοτούμενων πιστωτικών γραμμών που είναι διαθέσιμα στο ίδρυμα,
β)
δεν εκδίδονται από το ίδιο το ίδρυμα ή το μητρικό ή τα θυγατρικά του ιδρύματα ή από άλλη θυγατρική του μητρικού του ιδρύματος ή της μητρικής χρηματοδοτικής εταιρείας συμμετοχών,
γ)
οι συμμετέχοντες στην αγορά συμφωνούν εν γένει ως προς την τιμή τους, η οποία μπορεί να διαπιστωθεί εύκολα στην αγορά, ή η τιμή τους μπορεί να προσδιοριστεί μέσω τύπου που υπολογίζεται εύκολα βάσει δημοσίως διαθέσιμων στοιχείων και δεν εξαρτάται από ισχυρές παραδοχές όπως συμβαίνει συνήθως για τα δομημένα ή τα εξωτικά προϊόντα,
δ)
αποτελούν αποδεκτή εξασφάλιση για τις τακτικές πράξεις παροχής ρευστότητας μιας κεντρικής τράπεζας σε ένα κράτος μέλος ή, εάν τα ρευστά στοιχεία ενεργητικού τηρούνται για την εκπλήρωση των εκροών ρευστότητας στο νόμισμα μιας τρίτης χώρας, της κεντρικής τράπεζας της εν λόγω τρίτης χώρας,
ε)
είναι εισηγμένα σε αναγνωρισμένο χρηματιστήριο ή είναι διαπραγματεύσιμα σε ενεργές αγορές συμφωνιών οριστικής πώλησης ή μέσω μιας απλής πώλησης με συμφωνία επαναγοράς σε εγκεκριμένες αγορές επαναγοράς. Τα κριτήρια αυτά ερμηνεύονται χωριστά για κάθε αγορά.
Οι προϋποθέσεις των στοιχείων γ), δ) και ε) του πρώτου εδαφίου δεν εφαρμόζονται στα στοιχεία ενεργητικού που αναφέρονται στην παράγραφο 1 στοιχείο ε).
Η προϋπόθεση του στοιχείου δ) του πρώτου εδαφίου δεν εφαρμόζεται στην περίπτωση ρευστών στοιχείων ενεργητικού που τηρούνται για την εκπλήρωση εκροών ρευστότητας σε νόμισμα για το οποίο ισχύει εξαιρετικά στενός ορισμός της κεντρικής τράπεζας για την επιλεξιμότητα των ρευστών στοιχείων. Σε περίπτωση ρευστών στοιχείων ενεργητικού εκφρασμένων σε νομίσματα τρίτων χωρών, η εν λόγω εξαίρεση εφαρμόζεται αποκλειστικά και μόνο εάν οι αρμόδιες αρχές της τρίτης χώρας εφαρμόζουν την ίδια ή ισοδύναμη εξαίρεση.
4. Παρά τις διατάξεις των παραγράφων 1, 2 και 3, εν αναμονή της διευκρίνισης της δεσμευτικής απαίτησης ρευστότητας σύμφωνα με το άρθρο 460 και σύμφωνα με την παράγραφο 1 δεύτερο εδάφιο του παρόντος άρθρου, τα ιδρύματα υποβάλλουν αναφορές σχετικά με:
α)
άλλα στοιχεία που δεν είναι επιλέξιμα σε επίπεδο κεντρικής τράπεζας αλλά είναι εμπορεύσιμα, όπως οι μετοχές και ο χρυσός, βάσει διαφανών και αντικειμενικών κριτηρίων συμπεριλαμβανομένων όλων ή ορισμένων από τα κριτήρια που απαριθμούνται στο άρθρο 509 παράγραφοι 3, 4 και 5,
β)
άλλα στοιχεία που είναι επιλέξιμα σε επίπεδο κεντρικής τράπεζας και είναι εμπορεύσιμα, όπως τα μέσα που εξασφαλίζονται με στοιχεία ενεργητικού ύψιστης πιστωτικής ποιότητας όπως καθορίζει η ΕΑΤ βάσει των κριτηρίων του άρθρου 509 παράγραφοι 3, 4 και 5,
γ)
άλλα στοιχεία που είναι επιλέξιμα σε επίπεδο κεντρικής τράπεζας αλλά δεν είναι εμπορεύσιμα, όπως οι δανειακές απαιτήσεις όπως καθορίζει η ΕΑΤ βάσει των κριτηρίων του άρθρου 509 παράγραφοι 3, 4 και 5.
5. Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια εκτελεστικών τεχνικών προτύπων που αναφέρουν τα νομίσματα τα οποία πληρούν τις προϋποθέσεις της παραγράφου 3 τρίτο εδάφιο.
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια εκτελεστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή το αργότερο έως την 31η Μαρτίου 2014.
Ανατίθεται στην Επιτροπή η εξουσία να εγκρίνει τα εκτελεστικά τεχνικά πρότυπα που αναφέρονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με τα άρθρα 15 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
Πριν από την έναρξη ισχύος των τεχνικών προτύπων που αναφέρονται στο τρίτο εδάφιο, τα ιδρύματα μπορούν να συνεχίσουν να εφαρμόζουν την προσέγγιση που ορίζεται στην παράγραφο 3 δεύτερο εδάφιο, εφόσον οι αρμόδιες αρχές έχουν εφαρμόσει την εν λόγω προσέγγιση πριν από …1η Ιανουαρίου 2014.
6. Τα μερίδια ή οι μετοχές σε ΟΣΕ μπορούν να αντιμετωπίζονται ως ρευστά στοιχεία ενεργητικού έως το απόλυτο ποσό των 500 εκατομμυρίων EUR στο χαρτοφυλάκιο των ρευστών στοιχείων ενεργητικού κάθε ιδρύματος, εφόσον πληρούνται οι απαιτήσεις του άρθρου 132 παράγραφος 3 και εφόσον ο εν λόγω ΟΣΕ, εξαιρουμένων των παράγωγων μέσων για τη μείωση του κινδύνου επιτοκίου ή του πιστωτικού ή συναλλαγματικού κινδύνου, επενδύει αποκλειστικά σε ρευστά στοιχεία ενεργητικού όπως αναφέρονται στην παράγραφο 1 του παρόντος άρθρου.
Η χρήση ή η δυνητική χρήση από ΟΣΕ παράγωγων μέσων για την αντιστάθμιση κινδύνων επιτρεπόμενων επενδύσεων δεν εμποδίζει τον εν λόγω ΟΣΕ από το να είναι επιλέξιμος. Όταν η αξία των μετοχών ή των μεριδίων του ΟΣΕ δεν αποτιμάται τακτικά με βάση τις τρέχουσες τιμές της αγοράς από τα τρίτα μέρη που αναφέρονται στο άρθρο 418 παράγραφος 4 στοιχεία α) και β) και η αρμόδια αρχή δεν θεωρεί ότι ένα ίδρυμα έχει αναπτύξει άρτιες μεθοδολογίες και διαδικασίες για αυτήν την αποτίμηση σύμφωνα με όσα αναφέρονται στο άρθρο 418 παράγραφος 4 πρώτη περίοδος, οι μετοχές ή τα μερίδια του εν λόγω ΟΣΕ δεν θεωρούνται ρευστά στοιχεία ενεργητικού.
7. Εάν ένα ρευστό στοιχείο ενεργητικού δεν είναι πια επιλέξιμο στο απόθεμα ρευστών στοιχείων ενεργητικού, ένα ίδρυμα μπορεί να εξακολουθήσει να το θεωρεί ρευστό για πρόσθετο διάστημα 30 ημερολογιακών ημερών. Εάν ένα ρευστό στοιχείο ενεργητικού ενός ΟΣΕ πάψει να είναι επιλέξιμο για τη μεταχείριση που ορίζεται στην παράγραφο 6, οι μετοχές ή τα μερίδια ενός ΟΣΕ είναι εντούτοις δυνατόν να θεωρηθεί ρευστό στοιχείο ενεργητικού για πρόσθετο διάστημα 30 ημερών εφόσον τα εν λόγω στοιχεία ενεργητικού δεν υπερβαίνουν το 10 % των συνολικών στοιχείων ενεργητικού του ΟΣΕ.
Άρθρο 417
Λειτουργικές απαιτήσεις για την διακράτηση ρευστών διαθεσίμων
Τα ιδρύματα αναφέρουν ως ρευστά στοιχεία ενεργητικού μόνο τα ρευστά στοιχεία ενεργητικού τους που πληρούν τις κατωτέρω προϋποθέσεις:
α)
είναι επαρκώς διαφοροποιημένα. Δεν απαιτείται διαφοροποίηση σε ό,τι αφορά στοιχεία ενεργητικού που αντιστοιχούν στο άρθρο 416 παράγραφος 1 στοιχεία α), β) και γ),
β)
είναι νομίμως και πρακτικά άμεσα διαθέσιμα ανά πάσα στιγμή εντός των επόμενων 30 ημερών για ρευστοποίηση μέσω συμφωνίας οριστικής πώλησης ή απλής συμφωνίας πώλησης με συμφωνία επαναγοράς σε εγκεκριμένες αγορές συμφωνιών επαναγοράς, ώστε να εκπληρωθούν οι ληξιπρόθεσμες υποχρεώσεις. Τα ρευστά στοιχεία ενεργητικού που αναφέρονται στο άρθρο 416 παράγραφος 1 στοιχείο γ), τα οποία τηρούνται σε τρίτες χώρες με περιορισμούς μεταφοράς ή που είναι εκπεφρασμένα σε μη μετατρέψιμα νομίσματα θεωρούνται διαθέσιμα μόνο στον βαθμό που αντιστοιχούν σε εκροές στην εν λόγω τρίτη χώρα ή το σχετικό νόμισμα, εκτός αν το ίδρυμα μπορεί να αποδείξει στις αρμόδιες αρχές ότι έχει αντισταθμίσει καταλλήλως τον συνεπακόλουθο συναλλαγματικό κίνδυνο,
γ)
τα ρευστά στοιχεία ενεργητικού διαχειρίζονται από ένα τμήμα διαχείρισης ρευστότητας,
δ)
τμήμα των ρευστών στοιχείων ενεργητικού, πλην εκείνων που αναφέρονται στο άρθρο 416 παράγραφος 1 στοιχεία α), γ) και ε), ρευστοποιείται περιοδικά και τουλάχιστον άπαξ ετησίως μέσω συμφωνιών οριστικής πώλησης ή απλήςπώλησης με συμφωνίαεπαναγοράς σε εγκεκριμένη αγορά επαναγοράς για τους ακόλουθους σκοπούς:
i)
για τον έλεγχο της πρόσβασης στην αγορά των εν λόγω στοιχείων ενεργητικού,
ii)
για τον έλεγχο της αποτελεσματικότητας των διαδικασιών ρευστοποίησης των στοιχείων ενεργητικού,
iii)
για τον έλεγχο της χρηστικότητας των στοιχείων ενεργητικού,
iv)
για την ελαχιστοποίηση του κινδύνου μετάδοσης αρνητικών σημάτων στην αγοράκατά τη διάρκεια περιόδου ακραίων συνθηκών,
ε)
οι κίνδυνοι τιμής που σχετίζονται με τα στοιχεία ενεργητικού μπορούν να αντισταθμιστούν, αλλά τα ρευστά στοιχεία ενεργητικού υπόκεινται στις κατάλληλες εσωτερικές διαδικασίες που διασφαλίζουν την έγκαιρη διάθεσή τους στη μονάδα διαχείρισης διαθεσίμων όταν χρειαστεί και ιδίως εξασφαλίζουν ότι δεν χρησιμοποιούνται σε άλλες τρέχουσες λειτουργίες, όπως:
i)
αντιστάθμιση ή άλλες επενδυτικές στρατηγικές,
ii)
παροχή πιστωτικών ενισχύσεων σε δομημένες συναλλαγές,
iii)
κάλυψη λειτουργικών δαπανών,
στ)
το νόμισμα των ρευστών στοιχείων ενεργητικού συμβαδίζει με τη κατανομή των εκροών ρευστότητας ανά νόμισμα μετά την αφαίρεση των εισροών.
Άρθρο 418
Αποτίμηση ρευστών στοιχείων ενεργητικού
1. Η αξία ενός στοιχείου ενεργητικού προς αναφορά ισούται με την αγοραία αξία του, με την επιφύλαξη των κατάλληλων ποσοστών περικοπής που αντικατοπτρίζουν τουλάχιστον τη σταθμισμένη διάρκεια, τον πιστωτικό κίνδυνο και τον κίνδυνο ρευστότητας και των συνήθων ποσοστών περικοπής σε συναλλαγές τύπου ρέπος σε περιόδους γενικής κρίσης στην αγορά. Τα ποσοστά περικοπής δεν είναι μικρότερα από 15 % για τα στοιχεία ενεργητικού που αναφέρονται στο άρθρο 416 παράγραφος 1 στοιχείο δ). Εάν το ίδρυμα αντισταθμίζει τον κίνδυνο τιμής που σχετίζεται με ένα στοιχείο ενεργητικού, λαμβάνει υπόψη του τις ταμειακές ροές που προκύπτουν από την ενδεχόμενη εκκαθάριση της αντιστάθμισης.
2. Τα μερίδια ή οι μετοχές σε ΟΣΕ που αναφέρονται στο άρθρο 416 παράγραφος 6 υπόκεινται σε ποσοστά περικοπής, εξετάζοντας τα υποκείμενα στοιχεία τους ως εξής:
α)
0 % για τα στοιχεία ενεργητικού που αναφέρονται στο άρθρο 416 παράγραφος 1 στοιχείο α),
β)
5 % για τα στοιχεία ενεργητικού που αναφέρονται στο άρθρο 416 παράγραφος 1 στοιχεία β) και γ),
γ)
20 % για τα στοιχεία ενεργητικού που αναφέρονται στο άρθρο 416 παράγραφος 1 στοιχείο δ).
3. Η μέθοδος εξέτασης που αναφέρεται στην παράγραφο 2 εφαρμόζεται ως ακολούθως:
α)
εάν το ίδρυμα έχει γνώση των υποκειμένων ανοιγμάτων του ΟΣΕ, μπορεί να τα εξετάσει προκειμένου να τα υπαγάγει στο άρθρο 416 παράγραφος 1 στοιχεία α) έως δ),
β)
εάν το ίδρυμα δεν έχει γνώση των υποκειμένων ανοιγμάτων του ΟΣΕ, ισχύει η παραδοχή ότι ο ΟΣΕ επενδύει στον μέγιστο επιτρεπόμενο βαθμό σύμφωνα με την εντολή του με φθίνουσα σειρά στα είδη στοιχείων ενεργητικού που αναφέρονται στο άρθρο 416 παράγραφος 1 στοιχεία α) έως δ) έως την επίτευξη του ανώτατου συνολικού επενδυτικού ορίου.
4. Τα ιδρύματα αναπτύσσουν αξιόπιστες μεθόδους και διαδικασίες για τον υπολογισμό και την αναφορά της αγοραίας αξίας και των ποσοστών περικοπής αποτίμησης όσον αφορά μετοχές ή μερίδια σε ΟΣΕ. Μόνο εάν μπορούν αν αποδείξουν στην αρμόδια αρχή ότι η σημαντικότητα του ανοίγματος δεν δικαιολογεί την ανάπτυξη των δικών τους μεθοδολογιών, τα ιδρύματα μπορούν να αναθέτουν τον υπολογισμό και την αναφορά των ποσοστών περικοπής για μερίδια ή μετοχές σε ΟΣΕ στους ακόλουθους τρίτους, σύμφωνα με τις μεθόδους που προβλέπονται στην παράγραφο 3 στοιχεία α) και β):
α)
στο ίδρυμα θεματοφυλακής του ΟΣΕ εφόσον ο εν λόγω ΟΣΕ επενδύει αποκλειστικά σε τίτλους και καταθέτει όλους τους τίτλους στο εν λόγω ίδρυμα θεματοφυλακής,
β)
για τους λοιπούς ΟΣΕ, στην εταιρεία διαχείρισης του ΟΣΕ, εφόσον αυτή πληροί τα κριτήρια του άρθρου 132 παράγραφος 3 στοιχείο α).
Η ορθότητα των υπολογισμών του ιδρύματος θεματοφυλακής ή της εταιρείας διαχείρισης του ΟΣΕ επιβεβαιώνεται από εξωτερικό ελεγκτή.
Άρθρο 419
Νομίσματα με περιορισμούς στη διαθεσιμότητα των ρευστών στοιχείων ενεργητικού
1. Η ΕΑΤ αξιολογεί τη διαθεσιμότητα για τα ιδρύματα των ρευστών στοιχείων ενεργητικού που αναφέρονται στο άρθρο 416 παράγραφος 1 στοιχείο β) στα νομίσματα που αφορούν ιδρύματα εγκατεστημένα στην Ένωση.
2. Αν οι δικαιολογημένες ανάγκες για ρευστά στοιχεία ενεργητικού δυνάμει της απαίτησης του άρθρου 412 υπερβαίνουν τη διαθεσιμότητα των εν λόγω στοιχείων σε ένα νόμισμα, εφαρμόζεται μία ή περισσότερες από τις κατωτέρω παρεκκλίσεις:
α)
κατά παρέκκλιση από το άρθρο 417 στοιχείο στ), το νόμισμα των ρευστών στοιχείων ενεργητικού μπορεί να μη συμβαδίζει με τη κατανομή των εκροών ρευστότητας ανά νόμισμα μετά την αφαίρεση των εισροών,
β)
για νομίσματα κράτους μέλους ή τρίτων χωρών, τα απαιτούμενα ρευστά στοιχεία ενεργητικού μπορούν να αντικαθίστανται με πιστωτικές γραμμές από την κεντρική τράπεζα του εν λόγω κράτους μέλους ή της εν λόγω τρίτης χώρας, οι οποίες είναι συμβατικά και αμετάκλητα δεσμευμένες για τις επόμενες 30 ημέρες και τιμολογούνται δίκαια, ανεξάρτητα από το ήδη αναληφθέν ποσό, με την προϋπόθεση ότι οι αρμόδιες αρχές του εν λόγω κράτους μέλους ή της τρίτης χώρας πράττουν το ίδιο και ότι το κράτος μέλος ή η τρίτη χώρα διαθέτει συγκρίσιμες απαιτήσεις υποβολής αναφορών.
3. Οι παρεκκλίσεις που εφαρμόζονται σύμφωνα με την παράγραφο 2 είναι αντιστρόφως ανάλογες με τη διαθεσιμότητα των σχετικών στοιχείων ενεργητικού. Οι δικαιολογημένες ανάγκες των ιδρυμάτων αξιολογούνται λαμβάνοντας υπόψη την ικανότητά τους να μειώνουν, μέσω άρτιας διαχείρισης ρευστότητας, την ανάγκη τους για τα εν λόγω ρευστά στοιχεία ενεργητικού καθώς και τα διακρατούμενα υπόλοιπα άλλων συμμετεχόντων της αγοράς στα εν λόγω στοιχεία.
4. Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια εκτελεστικών τεχνικών προτύπων που αναφέρουν τα νομίσματα τα οποία πληρούν τις προϋποθέσεις που προβλέπονται στο παρόν άρθρο.
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια εκτελεστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή έως την 31η Μαρτίου 2014.
Ανατίθεται στην Επιτροπή η εξουσία να εγκρίνει τα εκτελεστικά τεχνικά πρότυπα που αναφέρονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με το άρθρο 15 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
5. Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων προκειμένου να διευκρινίσει τις παρεκκλίσεις που αναφέρονται στην παράγραφο 2, συμπεριλαμβανομένων των προϋποθέσεων εφαρμογής τους.
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή το αργότερο έως την 31η Μαρτίου 2014.
Ανατίθεται στην Επιτροπή η εξουσία να εγκρίνει τα ρυθμιστικά τεχνικά πρότυπα που προβλέπονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με τα άρθρα 10 έως 14 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
Άρθρο 420
Εκροές ρευστότητας
1. Εν αναμονή του καθορισμού της απαίτησης ρευστότητας σύμφωνα με το άρθρο 460, οι εκροές ρευστότητας για τις οποίες πρέπει να υποβάλλεται αναφορά περιλαμβάνουν:
α)
το τρέχον ανεξόφλητο υπόλοιπο για καταθέσεις λιανικής όπως ορίζεται στο άρθρο 421,
β)
τα τρέχοντα ανεξόφλητα υπόλοιπα άλλων υποχρεώσεων που καθίστανται ληξιπρόθεσμες, μπορεί να καταστούν απαιτητές από τα ιδρύματα έκδοσης ή τον πάροχο της χρηματοδότησης ή συνεπάγονται την έμμεση προσδοκία του παρόχου της χρηματοδότησης ότι το ίδρυμα θα εξοφλήσει την απαίτηση εντός των επόμενων 30 ημερών όπως προβλέπεται στο άρθρο 422,
γ)
τις πρόσθετες εκροές που αναφέρονται στο άρθρο 423,
δ)
το μέγιστο ποσό που μπορεί να αναληφθεί κατά τη διάρκεια των επόμενων 30 ημερών από μη αναληφθείσες δεσμευμένες πιστωτικές και ταμειακές διευκολύνσεις όπως προβλέπεται στο άρθρο 424,
ε)
τις πρόσθετες εκροές που προσδιορίζονται στην αξιολόγηση σύμφωνα με την παράγραφο 2.
2. Τα ιδρύματα αξιολογούν τακτικά την πιθανότητα και τον ενδεχόμενο όγκο των εκροών ρευστότητας κατά τη διάρκεια των επόμενων 30 ημερών όσον αφορά προϊόντα ή υπηρεσίες τα οποία δεν καλύπτονται από τα άρθρα 422, 423 και 424 και τα οποία παρέχονται από τα εν λόγω ιδρυμάτα ή έχουν την εγγύηση τουςή θα θεωρούνταν συνδεδεμένα με τα εν λόγω ιδρύματα από ενδεχόμενους αγοραστές, συμπεριλαμβανομένων, αλλά όχι αποκλειστικά, εκροών ρευστότητας που προκύπτουν από τυχόν συμβατικές ρυθμίσεις, όπως λοιπές υποχρεώσεις εκτός ισολογισμού και ενδεχόμενες υποχρεώσεις για παροχή ρευστότητας, συμπεριλαμβανομένων, αλλά όχι αποκλειστικά, των δεσμευμένων διευκολύνσεων χρηματοδότησης, των μη εκταμιευθέντων δανείων και προκαταβολών προς αντισυμβαλλόμενους χονδρικής, των στεγαστικών δανείων που έχουν συμφωνηθεί αλλά δεν έχουν εκταμιευθεί ακόμη, των πιστωτικών καρτών, των λογαριασμών υπεραναλήψεων, των προγραμματισμένων εκροών που σχετίζονται με την ανανέωση ή παράταση νέων δανείων προς πελάτες λιανικής ή χονδρικής, των προγραμματισμένων πληρωμών από παράγωγα και των εκτός ισολογισμού προϊόντων που σχετίζονται με τη χρηματοδότηση εμπορίου, όπως αναφέρονται στο άρθρο 429 και στο παράρτημα Ι. Οι εν λόγω εκροές αξιολογούνται βάσει ενός σεναρίου που συνδυάζει ιδιοσυγκρατικές ακραίες συνθήκες και ακραίες συνθήκες που καλύπτουν όλο το εύρος της αγοράς.
Για τη σχετική αξιολόγηση, τα ιδρύματα λαμβάνουν ιδιαίτερα υπόψη τους τις σημαντικές ζημίες για τη φήμη τους που θα μπορούσαν να προκύψουν από τη μη παροχή ρευστότητας στα ανωτέρω προϊόντα ή υπηρεσίες. Τα ιδρύματα αναφέρουν τουλάχιστον άπαξ ετησίως στις αρμόδιες αρχές τα προϊόντα και τις υπηρεσίες για τις οποίες η πιθανότητα και ο πιθανός εκροών ρευστότητας όγκος που αναφέρονται στο πρώτο εδάφιο είναι ουσιώδεις και οι αρμόδιες αρχές προσδιορίζουν τις εκροές που πρέπει να εφαρμοστούν. Οι αρμόδιες αρχές μπορούν να εφαρμόζουν ποσοστό εκροών έως 5 % για προϊόντα εκτός ισολογισμού που σχετίζονται με χρηματοδότηση του εμπορίου, όπως αναφέρεται στο άρθρο 429 και στο παράρτημα Ι.
Οι αρμόδιες αρχές αναφέρουν στην ΕΑΤ τουλάχιστον άπαξ ετησίως τα είδη των προϊόντων ή υπηρεσιών για τα οποία έχουν προσδιορίσει εκροές βάσει των αναφορών των ιδρυμάτων. Επίσης, στην εν λόγω αναφορά εξηγούν τη μεθοδολογία που εφάρμοσαν για τον προσδιορισμό των εκροών.
Άρθρο 421
Εκροές από καταθέσεις λιανικής
1. Τα ιδρύματα υποβάλλουν ξεχωριστή αναφορά για το υπόλοιπο των καταθέσεων λιανικής που καλύπτονται από σύστημα εγγύησης των καταθέσεων σύμφωνα με την οδηγία 94/19/ΕΚ ή από αντίστοιχο σύστημα εγγύησης των καταθέσεων σε τρίτη χώρα, και πολλαπλασιάζουν επί τουλάχιστον 5 % εάν για την κατάθεση ισχύει ένα από τα ακόλουθα:
α)
αποτελεί τμήμα καθιερωμένης σχέσης, γεγονός που καθιστά ιδιαίτερα απίθανη ενδεχόμενη ανάληψη,
β)
τηρείται σε συναλλακτικό λογαριασμό, συμπεριλαμβανομένων και λογαριασμών στους οποίους πιστώνονται τακτικά μισθοί.
2. Τα ιδρύματα πολλαπλασιάζουν άλλες καταθέσεις λιανικήςπου δεν αναφέρονται στην παράγραφο 1 επί τουλάχιστον 10 %.
3. Λαμβάνοντας υπόψη τη συμπεριφορά των τοπικών καταθετών σύμφωνα με τις υποδείξεις των αρμόδιων αρχών, η ΕΑΤ εκδίδει κατευθυντήριες γραμμές έως την 1η Ιανουαρίου 2014 σχετικά με τα κριτήρια καθορισμού των όρων εφαρμογής των παραγράφων 1 και 2 αναφορικά με τον προσδιορισμό των καταθέσεων λιανικής που υπόκεινται σε διαφορετικές εκροές και των ορισμών των εν λόγω προϊόντων για τους σκοπούς του παρόντος τίτλου. Οι εν λόγω κατευθυντήριες γραμμές λαμβάνουν υπόψη την πιθανότητα οι ανωτέρω καταθέσεις να οδηγήσουν σε εκροές ρευστότητας κατά τη διάρκεια των επόμενων 30 ημερών. Οι εν λόγω εκροές αξιολογούνται βάσει ενός σεναρίου που συνδυάζει ιδιοσυγκρατικές ακραίες συνθήκες και ακραίες συνθήκες που καλύπτουν όλο το εύρος της αγοράς.
4. Κατά παρέκκλιση των παραγράφων 1 και 2, τα ιδρύματα πολλαπλασιάζουν τις καταθέσεις λιανικήςπου έχουν λάβει σε τρίτες χώρες επί ποσοστό υψηλότερο από το οριζόμενο στις εν λόγω παραγράφους εάν το εν λόγω ποσοστό προβλέπεται βάσει συγκρίσιμων απαιτήσεων υποβολής αναφορών τρίτων χωρών.
5. Τα ιδρύματα μπορούν να αποκλείουν από τον υπολογισμό των εκροών ορισμένες σαφώς προσδιορισμένες κατηγορίες λιανικών καταθέσεων εφόσον σε κάθε περίπτωση το ίδρυμα εφαρμόζει αυστηρά τις κατωτέρω απαιτήσεις για ολόκληρη την κατηγορία των εν λόγω καταθέσεων, με εξαίρεση μεμονωμένες δικαιολογημένες περιστάσεις δυσχέρειας του καταθέτη:
α)
για διάστημα 30 ημερών, ο καταθέτης δεν επιτρέπεται να αποσύρει την κατάθεση ή
β)
για πρόωρες αναλήψεις εντός 30 ημερών, ο καταθέτης υποχρεούται να καταβάλει χρηματική ποινή που περιλαμβάνει την απώλεια των τόκων μεταξύ της ημερομηνίας της ανάληψης και της ημερομηνίας συμβατικής ληκτότητας συν ένα σημαντικό πρόστιμο που δεν πρέπει υποχρεωτικά να υπερβαίνει τον οφειλόμενο τόκο για το διάστημα που μεσολάβησε από την ημερομηνία της κατάθεσης έως την ημερομηνία της ανάληψης.
Άρθρο 422
Εκροές από άλλες υποχρεώσεις
1. Τα ιδρύματα πολλαπλασιάζουν τις υποχρεώσεις που προκύπτουν από τις ίδιες λειτουργικές δαπάνες του ιδρύματος επί 0 %.
2. Τα ιδρύματα πολλαπλασιάζουν τις υποχρεώσεις που προκύπτουν από εξασφαλισμένες πιστοδοτήσεις και από συναλλαγές με όρους κεφαλαιαγοράς όπως ορίζονται στο άρθρο 195 σημείο 3) επί:
α)
0 % μέχρι το ύψος της αξίας των ρευστών στοιχείων ενεργητικού σύμφωνα με το άρθρο 418, εάν οι υποχρεώσεις είναι εξασφαλισμένές με στοιχεία ενεργητικού που θα μπορούσαν να θεωρηθούν ρευστά στοιχεία ενεργητικού σύμφωνα με το άρθρο 416,
β)
100 % άνω του ύψους της αξίας των ρευστών στοιχείων ενεργητικού σύμφωνα με το άρθρο 418, εάν οι υποχρεώσεις είναι εξασφαλισμένες με στοιχεία ενεργητικού που θα μπορούσαν να θεωρηθούν ρευστά στοιχεία ενεργητικού σύμφωνα με το άρθρο 416,
γ)
100 % αν εξασφαλίζονται με στοιχεία ενεργητικού που δεν θα μπορούσαν να θεωρηθούν ρευστά στοιχεία ενεργητικού σύμφωνα με το άρθρο 416, με εξαίρεση τις συναλλαγές που καλύπτονται από τα στοιχεία δ) και ε) της παρούσας παραγράφου,
δ)
25 % αν οι υποχρεώσεις εξασφαλίζονται με στοιχεία ενεργητικού που δεν θα μπορούσαν να θεωρηθούν ρευστά στοιχεία ενεργητικού σύμφωνα με το άρθρο 416 και δανειστής είναι η κεντρική κυβέρνηση, μια οντότητα του δημόσιου τομέα του κράτους μέλους όπου έχει λάβει άδεια ή έχει ιδρύσει υποκατάστημα το πιστωτικό ίδρυμα ή πολυμερής τράπεζα ανάπτυξης. Οι οντότητες του δημόσιου τομέα για τις οποίες ισχύει η εν λόγω μεταχείριση περιορίζονται σε όσες ο συντελεστής στάθμισης κινδύνου είναι 20 % ή χαμηλότερος σύμφωνα με το τρίτο μέρος κεφάλαιο 2 τίτλος ΙΙ,
ε)
0 % αν ο δανειστής είναι κεντρική τράπεζα.
3. Τα ιδρύματα πολλαπλασιάζουν τις υποχρεώσεις που προκύπτουν από καταθέσεις που πρέπει να διατηρούνται:
α)
από τον καταθέτη προκειμένου να του παρασχεθούν υπηρεσίες εκκαθάρισης, φύλαξης ή διαχείρισης μετρητών ή άλλες συγκρίσιμες υπηρεσίες από το ίδρυμα,
β)
στο πλαίσιο καταμερισμού κοινών καθηκόντων με θεσμικό σύστημα προστασίας που πληροί τις απαιτήσεις του άρθρου 113 παράγραφος 7, ή ως νόμιμες ή κανονιστικές ελάχιστες καταθέσεις άλλης οντότητας μέλους του ίδιου θεσμικού συστήματος προστασίας,
γ)
από τον καταθέτη στο πλαίσιο καθιερωμένης λειτουργικής σχέσης πέραν της αναφερόμενης στο στοιχείο α),
δ)
από τον καταθέτη προκειμένου να του παρασχεθούν υπηρεσίες εκκαθάρισης σε μετρητά και υπηρεσίες από το κεντρικό πιστωτικό ίδρυμα και όπου το πιστωτικό ίδρυμα ανήκει σε δίκτυο, δυνάμει νομοθετικών ή καταστατικών διατάξεων,
επί 5 % στην περίπτωση του στοιχείου α) στον βαθμό που καλύπτονται από σύστημα εγγύησης των καταθέσεων σύμφωνα με την οδηγία 94/19/ΕΚ ή από αντίστοιχο σύστημα εγγύησης των καταθέσεων σε τρίτη χώρα, ειδάλλως επί 25 %.
Οι καταθέσεις πιστωτικών ιδρυμάτων που τοποθετούνται σε κεντρικά πιστωτικά ιδρύματα οι οποίες θεωρούνται ρευστά στοιχεία του ενεργητικού σύμφωνα με το άρθρο 416 παράγραφος 1 στοιχείο στ) πολλαπλασιάζονται επί ποσοστό εκροών 100 %.
4. Οι υπηρεσίες εκκαθάρισης, φύλαξης ή διαχείρισης μετρητών ή άλλες συγκρίσιμες υπηρεσίες που αναφέρονται στην παράγραφο 3 στοιχεία α) και δ) καλύπτουν τις σχετικές υπηρεσίες μόνο στον βαθμό που παρέχονται στο πλαίσιο καθιερωμένης σχέσης από την οποία εξαρτάται σε σημαντικό βαθμό ο καταθέτης. Δεν αποτελούν απλώς υπηρεσίες τραπεζικής μέσω ανταποκριτών ή υπηρεσίες βασικής μεεσολάβησης και το ίδρυμα διαθέτει αποδείξεις ότι ο πελάτης του δεν μπορεί να αποσύρει νομίμως οφειλόμενα ποσά για χρονικό ορίζοντα 30 ημερών χωρίς να υπονομεύσει τη λειτουργία του.
Έως ότου θεσπισθεί ενιαίος ορισμός της καθιερωμένης λειτουργικής σχέσης κατά την παράγραφο 3 στοιχείο γ), τα ίδια τα ιδρύματα θεσπίζουν τα κριτήρια προσδιορισμού της καθιερωμένης λειτουργικής σχέσης για την οποία έχουν αποδείξεις ότι ο πελάτης δεν δύναται να αποσύρει νομίμως οφειλόμενα ποσά για χρονικό ορίζοντα 30 ημερών χωρίς να υπονομεύσει τη λειτουργία του και κοινοποιούν τα κριτήρια αυτά στις αρμόδιες αρχές. Οι αρμόδιες αρχές δύνανται, απουσία ενιαίου ορισμού, να παρέχουν γενικές οδηγίες τις οποίες ακολουθούν τα ιδρύματα για τον προσδιορισμό των καταθέσεων που διατηρούνται από τον καταθέτη στο πλαίσιο καθιερωμένης λειτουργικής σχέσης.
5. Τα ιδρύματα πολλαπλασιάζουν τις υποχρεώσεις που προκύπτουν από καταθέσεις πελατών που δεν είναι χρηματοπιστωτικοί πελάτες, στον βαθμό που δεν εμπίπτουν στις παραγράφους 3 και 4, επί 40 % και πολλαπλασιάζουν το ύψος των υποχρεώσεων αυτών που καλύπτονται από σύστημα εγγύησης καταθέσεων σύμφωνα με την οδηγία 94/19/ΕΚ ή ανάλογο σύστημα εγγύησης καταθέσεων σε τρίτη χώρα επί 20 %.
6. Τα ιδρύματα λαμβάνουν υπόψη τις εκροές και τις εισροές που αναμένονται σε ορίζοντα 30 ημερών από τις συμβάσεις που απαριθμούνται στο παράρτημα ΙΙ σε καθαρή βάση για τους διάφορους αντισυμβαλλομένους και τις πολλαπλασιάζουν επί 100 % σε περίπτωση καθαρής εκροής. Καθαρή βάση σημαίνει επίσης μετά την αφαίρεση της ληπτέας εξασφάλισης η οποία θεωρείται ρευστό στοιχείο ενεργητικού δυνάμει του άρθρου 416.
7. Τα ιδρύματα υποβάλλουν ξεχωριστές αναφορες σχετικά με άλλες υποχρεώσεις που δεν εμπίπτουν στις παραγράφους 1 έως 5.
8. Οι αρμόδιες αρχές μπορούν να χορηγούν άδεια εφαρμογής χαμηλότερου ποσοστού εκροής ανάλογα με την περίπτωση στις υποχρεώσεις που αναφέρονται στην παράγραφο 7, εφόσον πληρούνται όλες οι κατωτέρω προϋποθέσεις:
α)
ο καταθέτης:
i)
είναι μητρικό ή θυγατρικό ίδρυμα του ιδρύματος ή άλλη θυγατρική του ίδιου μητρικού ιδρύματος,
ii)
συνδέεται με το ίδρυμα με σχέση κατά την έννοια του άρθρου 12 παράγραφος 1 της οδηγίας 83/349/ΕΟΚ,
iii)
είναι ίδρυμα που εμπίπτει στο ίδιο θεσμικό σύστημα προστασίας που πληροί τις απαιτήσεις του άρθρου 113 παράγραφος 7,
iv)
είναι το κεντρικό ίδρυμα ή μέλος δικτύου που συμμορφώνεται προς τις διατάξεις του άρθρου 400 παράγραφος 2 στοιχείο δ),
β)
υπάρχουν λόγοι να αναμένεται χαμηλότερη εκροή εντός των επόμενων 30 ημερών, ακόμα και βάσει σεναρίου που συνδυάζει ιδιοσυγκρατικές ακραίες συνθήκες και συνθήκες που καλύπτουν όλο το εύρος της αγοράς,
γ)
ο καταθέτης εφαρμόζει μια αντίστοιχη συμμετρική ή πιο συντηρητική εισροή κατά παρέκκλιση από το άρθρο 425,
δ)
το ίδρυμα και ο καταθέτης είναι εγκατεστημένοι στο ίδιο κράτος μέλος.
9. Οι αρμόδιες αρχές μπορούν να μην απαιτούν την εφαρμογή των προϋποθέσεων της παραγράφου 8 στοιχείο δ) όταν εφαρμόζεται το άρθρο 20 παράγραφος 1 στοιχείο β). Σε αυτή την περίπτωση πρέπει να πληρούνται πρόσθετα αντικειμενικά κριτήρια όπως ορίζονται στην κατ' εξουσιοδότηση πράξη που αναφέρεται στο άρθρο 460. Στις περιπτώσεις που επιτρέπεται η εφαρμογή χαμηλότερης εκροής, οι αρμόδιες αρχές ενημερώνουν την ΕΑΤ σχετικά με το αποτέλεσμα της διαδικασίας του άρθρου 20 παράγραφος 1 στοιχείο β). Η εκπλήρωση των προϋποθέσεων για αυτές τις χαμηλότερες εκροές επανεξετάζεται τακτικά από τις αρμόδιες αρχές.
10. Η ΕΑΤ καταρτίζει, σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων για τον περαιτέρω προσδιορισμό των πρόσθετων αντικειμενικών κριτηρίων που αναφέρονται στην παράγραφο9.
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή έως την 1η Ιανουαρίου 2015.
Ανατίθεται στην Επιτροπή η εξουσία να εγκρίνει τα ρυθμιστικά τεχνικά πρότυπα που προβλέπονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με τα άρθρα 10 έως 14 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
Άρθρο 423
Πρόσθετες εκροές
1. Οι εξασφαλίσεις, πλην των στοιχείων ενεργητικού που αναφέρονται στο άρθρο 416 παράγραφος 1 στοιχεία α), β) και γ), που παρέχονται από το ίδρυμα για τις συμβάσεις που αναφέρονται στο Παράρτημα ΙΙ και τα πιστωτικά παράγωγα, υπόκεινται σε πρόσθετη εκροή ύψους 20 %.
2. Τα ιδρύματα κοινοποιούν στις αρμόδιες αρχές όλες τις συμβάσεις που συνάπτουν, οι συμβατικοί όροι των οποίων οδηγούν, εντός 30 ημερών από σημαντική επιδείνωση της πιστωτικής ποιότητας του ιδρύματος, σε εκροές ρευστότητας ή πρόσθετες ανάγκες παροχής εξασφαλίσεων. Εάν οι αρμόδιες αρχές κρίνουν ότι οι συμβάσεις αυτές είναι ουσιώδεις όσον αφορά τις πιθανές εκροές ρευστότητας του ιδρύματος, απαιτούν από το ίδρυμα να προσθέσει συμπληρωματική εκροή για τις εν λόγω συμβάσεις για τις πρόσθετες ανάγκες παροχής εξασφαλίσεων που προκύπτουν από ουσιώδη επιδείνωση της πιστωτικής ποιότητας του ιδρύματος όπως για παράδειγμα την αναθεώρηση προς τα κάτω της εξωτερικής πιστοληπτικής του αξιολόγησης κατά τρεις βαθμίδες. Το ίδρυμα εξετάζει τακτικά την έκταση αυτής της ουσιώδους επιδείνωσης λαμβάνοντας υπόψη τα στοιχεία που είναι συναφή σύμφωνα με τις συμβάσεις που έχει συνάψει και κοινοποιεί το αποτέλεσμα της εξέτασης αυτής στις αρμόδιες αρχές.
3. Το ίδρυμα προσθέτει συμπληρωματική εκροή που αντιστοιχεί σε ανάγκες παροχής εξασφαλίσεων που θα προέκυπταν από τον αντίκτυπο σεναρίου δυσμενών εξελίξεων στην αγορά στις συναλλαγές παραγώγων, τις συναλλαγές χρηματοδότησης και άλλες συμβάσεις του ιδρύματος εφόσον είναι ουσιώδεις.
Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων για τον προσδιορισμό των όρων εφαρμογής όσον αφορά την έννοια του «ουσιώδους» χαρακτήρα και τις μεθόδους μέτρησης της εν λόγω πρόσθετης εκροής.
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή το αργότερο έως τις 31 Μαρτίου 2014.
Ανατίθεται στην Επιτροπή η εξουσία να εγκρίνει τα ρυθμιστικά τεχνικά πρότυπα τα οποία αναφέρονται στο δεύτερο εδάφιο σύμφωνα με τα άρθρα 10 έως 14 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
4. Το ίδρυμα προσθέτει συμπληρωματική εκροή που αντιστοιχεί στην αγοραία αξία των τίτλων ή άλλων στοιχείων ενεργητικού που πωλούνται με ανοικτή πώληση και πρέπει να παραδοθούν εντός του χρονικού ορίζοντα των 30 ημερών, εκτός εάν το ίδρυμα κατέχει τους τίτλους που πρέπει να παραδοθούν ή εάν τους έχει δανειστεί με όρους που απαιτούν την επιστροφή τους μόνο μετά τον ορίζοντα των 30 ημερών και οι τίτλοι δεν αποτελούν μέρος των ρευστών στοιχείων ενεργητικού του ιδρύματος.
5. Το ίδρυμα προσθέτει συμπληρωματική εκροή η οποία αντιστοιχεί:
α)
στο επιπλέον ποσό της εξασφάλιση που κατέχει το ίδρυμα το οποίο μπορεί να καταστεί απαιτητό ανά πάσα στιγμή από τον αντισυμβαλλόμενο σύμφωνα με τη σχετική συμφωνία,
β)
στην εξασφάλιση που πρέπει να επιστραφεί σε αντισυμβαλλόμενο,
γ)
στην εξασφάλιση που αντιστοιχεί σε στοιχεία του ενεργητικού τα οποία θα μπορούσαν να θεωρηθούν ρευστά στοιχεία του ενεργητικού για τους σκοπούς του άρθρου 416 τα οποία μπορούν να αντικαταστήσουν στοιχεία που αντιστοιχούν σε στοιχεία τα οποία δεν θα μπορούσαν να θεωρηθούν ρευστά στοιχεία του ενεργητικού για τους σκοπούς του άρθρου 416 χωρίς τη συγκατάθεση του ιδρύματος.
6. Οι καταθέσεις που λαμβάνονται ως εξασφάλιση δεν θεωρούνται υποχρεώσεις για τους σκοπούς του άρθρου 422, αλλά υπόκεινται στις διατάξεις του παρόντος άρθρου ανάλογα με την περίπτωση.
Άρθρο 424
Εκροές από πιστωτικές και ταμειακές διευκολύνσεις
1. Τα ιδρύματα αναφέρουν τις εκροές από δεσμευμένες πιστωτικές διευκολύνσεις και δεσμευμένες ταμειακές διευκολύνσεις, οι οποίες προσδιορίζονται ως ποσοστό του μέγιστου ποσού που μπορεί να αναληφθεί εντός των επόμενων 30 ημερών. Αυτό το μέγιστο ποσό που μπορεί να αναληφθεί μπορεί να αξιολογηθεί μετά την αφαίρεση οιωνδήποτε αναγκών ρευστότητας που προβλέπονται από το άρθρο 420 παράγραφος 2 όσον αφορά εκτός ισολογισμού στοιχεία εμπορικών χρηματοδοτήσεων και μετά την αφαίρεση της αξίας της εξασφάλισης σύμφωνα με το άρθρο 418 που παρέχεται, εάν το ίδρυμα μπορεί να επαναχρησιμοποιήσει την εξασφάλιση και εάν η εξασφάλιση έχει τη μορφή ρευστών στοιχείων ενεργητικού σύμφωνα με το άρθρο 416. Η εξασφάλιση που παρέχεται δεν μπορεί να είναι στοιχεία ενεργητικού που εκδίδονται από τον αντισυμβαλλόμενο στον οποίο παρέχεται η διευκόλυνση ή από κάποια οντότητα συνδεδεμένη με αυτόν. Εάν το ίδρυμα διαθέτει τις αναγκαίες πληροφορίες, το μέγιστο ποσό που μπορεί να αναληφθεί για πιστωτικές και ταμειακές διευκολύνσεις προσδιορίζεται ως το μέγιστο ποσό που μπορεί να αναληφθεί δεδομένων των υποχρεώσεων του ιδίου του αντισυμβαλλομένου ή του προκαθορισμένου συμβατικού χρονοδιαγράμματος αναλήψεων που καθίστανται ληξιπρόθεσμες εντός των επόμενων 30 ημερών.
2. Το μέγιστο ποσό που μπορεί να αναληφθεί από μη αναληφθείσες δεσμευμένες πιστωτικές διευκολύνσεις και μη αναληφθείσες δεσμευμένες ταμειακές διευκολύνσεις εντός των επόμενων 30 ημερών πολλαπλασιάζεται επί 5 % εάν οι εν λόγω διευκολύνσεις υπάγονται στην κλάση των ανοιγμάτων λιανικής τραπεζικής δυνάμει της τυποποιημένης μεθόδου ή της μεθόδου IRB για τον πιστωτικό κίνδυνο.
3. Το μέγιστο ποσό που μπορεί να αναληφθεί από μη αναληφθείσες δεσμευμένες πιστωτικές διευκολύνσεις και μη αναληφθείσες δεσμευμένες ταμειακές διευκολύνσεις εντός των επόμενων 30 ημερών πολλαπλασιάζεται επί 10 % εάν οι εν λόγω διευκολύνσεις πληρούν τις κατωτέρω προϋποθέσεις:
α)
δεν υπάγονται στην κλάση των ανοιγμάτων λιανικής τραπεζικής δυνάμει της τυποποιημένης μεθόδου ή της μεθόδου IRB για τον πιστωτικό κίνδυνο,
β)
έχουν παρασχεθεί σε πελάτες που δεν είναι χρηματοπιστωτικοί πελάτες,
γ)
δεν έχουν παρασχεθεί για να αντικαταστήσουν τη χρηματοδότηση του πελάτη σε περιπτώσεις που δεν είναι σε θέση να ικανοποιήσει τις απαιτήσεις χρηματοδότησής του από τις χρηματοπιστωτικές αγορές.
4. Το δεσμευμένο ποσό της διευκόλυνσης παροχής ρευστότητας που έχει παρασχεθεί σε ΟΕΣΤ για να μπορέσει η εν λόγω ΟΕΣΤ να αγοράσει στοιχεία ενεργητικού πλην τίτλων από πελάτες που δεν είναι χρηματοπιστωτικοί πελάτες πολλαπλασιάζεται επί 10 % στο μέτρο που υπερβαίνει το ποσό των συγκεκριμένων στοιχείων ενεργητικού που έχουν αγοραστεί από πελάτες και εφόσον το μέγιστο ποσό που μπορεί να αναληφθεί περιορίζεται δυνάμει σύμβασης στο ποσό των αγοραζόμενων στοιχείων ενεργητικού.
5. Τα ιδρύματα γνωστοποιούν το μέγιστο ποσό που μπορεί να αναληφθεί από άλλες μη αναληφθείσες δεσμευμένες πιστωτικές διευκολύνσεις και μη αναληφθείσες δεσμευμένες ταμειακές διευκολύνσεις εντός των επόμενων 30 ημερών. Η απαίτηση αυτή ισχύει ιδίως για τα εξής:
α)
ταμειακές διευκολύνσεις που έχει παραχωρήσει το ίδρυμα σε ΟΕΣΤ πέραν εκείνων που αναφέρονται στην παράγραφο 3 στοιχείο β),
β)
συμφωνίες δυνάμει των οποίων το ίδρυμα υποχρεούται να αγοράσει ή να ανταλλάξει στοιχεία ενεργητικού από ΟΕΣΤ,
γ)
διευκολύνσεις που παρέχονται σε πιστωτικά ιδρύματα,
δ)
διευκολύνσεις που παρέχονται σε χρηματοδοτικά ιδρύματα και επιχειρήσεις επενδύσεων.
6. Κατά παρέκκλιση από την παράγραφο 5, τα ιδρύματα που έχουν ιδρυθεί με απόφαση και τελούν υπό την αιγίδα τουλάχιστον μίας κεντρικής ή περιφερειακής κυβέρνησης κράτους μέλους μπορούν να εφαρμόζουν τις προβλεπόμενες στις παραγράφους 2 και 3 ρυθμίσεις και σε πιστωτικές και ταμειακές διευκολύνσεις που παρέχονται σε ιδρύματα με αποκλειστικό σκοπό την άμεση ή έμμεση χρηματοδότηση προνομιακών δανείων που υπάγονται στις κλάσεις ανοιγμάτων που αναφέρονται στις ανωτέρω παραγράφους. Κατά παρέκκλιση του άρθρου 425 παράγραφος 2 στοιχείο δ), εάν αυτά τα προνομιακά δάνεια χορηγούνται μέσω άλλου ιδρύματος που ενεργεί ως διαμεσολαβητής (δάνεια άμεσης επανεκχώρησης), μπορεί να εφαρμοστεί συμμετρική εισροή και εκροή από τα ιδρύματα. Τα εν λόγω προνομιακά δάνεια διατίθενται μόνο σε πρόσωπα που δεν είναι χρηματοπιστωτικοί πελάτες σε μη ανταγωνιστική, μη κερδοσκοπική βάση για την προώθηση στόχων δημόσιας πολιτικής της Ένωσης και/ή της κεντρικής ή περιφερειακής κυβέρνησης του εν λόγω κράτους μέλους. Η ανάληψη από τις εν λόγω διευκολύνσεις είναι δυνατή μόνο κατόπιν της ευλόγως αναμενόμενης ζήτησης για προνομιακό δάνειο και έως το ύψος της σχετικής ζήτησης που συνδέεται με τη μεταγενέστερη υποβολή αναφορών σχετικά με τη χρήση των χορηγηθέντων πόρων.
Άρθρο 425
Εισροές
1. Τα ιδρύματα αναφέρουν τις εισροές ρευστότητάς τους. Τα ανώτατα όρια εισροών ρευστότητας είναι οι εισροές ρευστότητας περιορισμένες στο 75 % των εκροών ρευστότητας. Τα ιδρύματα μπορούν να εξαιρούν από το ανωτέρω όριο τις εισροές ρευστότητας από καταθέσεις που κατέχουν σε άλλα ιδρύματα, οι οποίες εμπίπτουν στην αντιμετώπιση που προβλέπεται στο άρθρο 113 παράγραφος 6 ή 7. Τα ιδρύματα μπορούν να εξαιρούν από το ανωτέρω όριο τις εισροές ρευστότητας από ποσά οφειλόμενα από δανειολήπτες και επενδυτές ομολόγων οι οποίες συνδέονται με ενυπόθηκη πίστωση χρηματοδοτούμενη με ομόλογα επιλέξιμα για την αντιμετώπιση που ορίζεται στο άρθρο 129 παράγραφος 4, 5 ή 6 ή με ομόλογα όπως αναφέρονται στο άρθρο 52 παράγραφος 4 της οδηγίας 2009/65/ΕΚ. Τα ιδρύματα μπορούν να εξαιρούν τις εισροές από προνομιακά δάνεια τα οποία τα ιδρύματα έχουν επανεκχωρήσει άμεσα. Με την επιφύλαξη της προηγούμενης έγκρισης της αρμόδιας αρχής που είναι υπεύθυνη για την εποπτεία σε ατομική βάση, το ίδρυμα μπορεί να εξαιρεί πλήρως ή εν μέρει τις εισροές όταν ο πάροχος είναι μητρικό ή θυγατρικό ίδρυμα του ιδρύματος ή άλλη θυγατρική του ίδιου μητρικού ιδρύματος ή συνδέεται με το ίδρυμα με σχέση κατά την έννοια του άρθρου 12 παράγραφος 1 της οδηγίας 83/349/ΕΟΚ.
2. Οι εισροές ρευστότητας υπολογίζονται εντός των επόμενων 30 ημερών. Περιλαμβάνουν συμβατικές εισροές από ανοίγματα που δεν είναι σε υπερημερία και για τα οποία το ίδρυμα δεν έχει λόγους να αναμένει μη εκτέλεση εντός του χρονικού ορίζοντα των 30 ημερών. Οι εισροές ρευστότητας γνωστοποιούνται πλήρως με χωριστή αναφορών για τις ακόλουθες εισροές:
α)
τα οφειλόμενα ποσά από πελάτες που δεν είναι χρηματοπιστωτικοί πελάτες για την πληρωμή κεφαλαίου μειώνονται κατά το 50 % της αξίας τους ή κατά τη συμβατική δέσμευση στους εν λόγω πελάτες για την επέκταση της χρηματοδότησης, ανάλογα με το ποσό που είναι υψηλότερο. Αυτό δεν ισχύει για ποσά που οφείλονται από εξασφαλισμένες πιστοδοτήσεις και από συναλλαγές με όρους κεφαλαιαγοράς όπως ορίζονται στο άρθρο 192 σημείο 3), οι οποίες εξασφαλίζονται μέσω ρευστών στοιχείων ενεργητικού σύμφωνα με το άρθρο 416, όπως αναφέρεται στο στοιχείο δ) της παρούσας παραγράφου.
Κατά παρέκκλιση του πρώτου εδαφίου του παρόντος στοιχείου, τα ιδρύματα που έχουν λάβει δέσμευση κατά το άρθρο 424 παράγραφος 6 για να χορηγήσουν προνομιακό δάνειο σε τελικό δικαιούχο μπορούν να λαμβάνουν υπόψη εισροή έως το ποσό της εκροής που εφαρμόζουν στην αντίστοιχη δέσμευση για τη χορήγηση των προνομιακών αυτών δανείων,
β)
τα οφειλόμενα ποσά από συναλλαγές χρηματοδότησης του εμπορίου που αναφέρονται στο άρθρο 162 παράγραφος 3 δεύτερο εδάφιο στοιχείο β) με εναπομένουσα ληκτότητα έως 30 ημερών λαμβάνονται πλήρως υπόψη ως εισροές,
γ)
τα στοιχεία ενεργητικού με μη προσδιορισμένη συμβατική ημερομηνία λήξης λαμβάνονται υπόψη με 20 % εισροή, υπό τον όρο ότι η σύμβαση επιτρέπει στην τράπεζα να καταγγείλει τη σύμβαση και να απαιτήσει πληρωμή εντός 30 ημερών,
δ)
τα οφειλόμενα ποσά από εξασφαλισμένες πιστοδοτήσεις και από συναλλαγές με όρους κεφαλαιαγοράς όπως ορίζονται στο άρθρο 192 σημείο 3), εάν είναι εξασφαλισμένα μέσω ρευστών διαθεσίμων όπως αναφέρονται στο άρθρο 416 παράγραφος 1, δεν λαμβάνονται υπόψη έως την αξία των ρευστών στοιχείων ενεργητικού μετά την αφαίρεση των ποσοστών περικοπής και λαμβάνονται πλήρως υπόψη για τα υπόλοιπα οφειλόμενα ποσά,
ε)
τα οφειλόμενα ποσά που αντιμετωπίζονται από το ίδρυμα που τα οφείλει σύμφωνα με το άρθρο 422 παράγραφοι 3 και 4 πολλαπλασιάζονται με αντίστοιχη συμμετρική εισροή,
στ)
τα οφειλόμενα ποσά από θέσεις σε μετοχικά προιόντα κύριων δεικτών υπό τον όρο ότι δεν γίνεται διπλός υπολογισμός με τα ρευστά στοιχεία του ενεργητικού,
ζ)
τυχόν μη αναληφθείσες πιστωτικές και ταμειακές διευκολύνσεις, καθώς και τυχόν άλλες ληφθήσες δεσμεύσεις δεν λαμβάνονται υπόψη.
3. Οι εκροές και οι εισροές που αναμένονται σε ορίζοντα 30 ημερών από τις συμβάσεις που αναφέρονται στο παράρτημα ΙΙ αντικατοπτρίζονται σε καθαρή βάση για τους διάφορους αντισυμβαλλομένους και πολλαπλασιάζονται επί 100 % σε περίπτωση καθαρής εισροής. Καθαρή βάση σημαίνει επίσης μετά την αφαίρεση της ληπτέας εξασφάλισης η οποία θεωρείται ρευστό στοιχείο ενεργητικού δυνάμει του άρθρου 416.
4. Κατά παρέκκλιση της παραγράφου 2 στοιχείο ζ), οι αρμόδιες αρχές μπορούν να παραχωρούν την άδεια εφαρμογής υψηλότερης εισροής, ανάλογα με την περίπτωση, για πιστωτικές και ταμειακές διευκολύνσεις εφόσον πληρούνται όλες οι κατωτέρω προϋποθέσεις:
α)
υπάρχουν λόγοι να αναμένεται υψηλότερη εισροή ακόμα και υπό συνδυασμένες αγοραίες και ιδιοσυγκρατικές ακραίες συνθήκες για τον πάροχο,
β)
ο αντισυμβαλλόμενος είναι μητρικό ίδρυμα ή θυγατρική του ιδρύματος ή άλλη θυγατρική του ίδιου μητρικού ιδρύματος ή συνδέεται με το ίδρυμα με σχέση κατά την έννοια του άρθρου 12 παράγραφος 1 της οδηγίας 83/349/ΕΟΚ ή μέλος του ίδιου θεσμικού συστήματος προστασίας που προβλέπεται στο άρθρο 113 παράγραφος 7 του παρόντος κανονισμού ή το κεντρικό ίδρυμα ή μέλος δικτύου για το οποίο ισχύει η απαλλαγή που αναφέρεται στο άρθρο 10 του παρόντος κανονισμού,
γ)
ο αντισυμβαλλόμενος εφαρμόζει αντίστοιχη συμμετρική ή πιο συντηρητική εκροή κατά παρέκκλιση από τα άρθρα 422, 423 και 424,
δ)
το ίδρυμα και ο αντισυμβαλλόμενος είναι εγκατεστημένοι στο ίδιο κράτος μέλος.
5. Οι αρμόδιες αρχές μπορούν να μην απαιτούν την εφαρμογή της προϋπόθεσης της παραγράφου 4 στοιχείο δ) όταν εφαρμόζεται το άρθρο 20 παράγραφος 1 στοιχείο β). Σε αυτήν την περίπτωση πρέπει να πληρούνται πρόσθετα αντικειμενικά κριτήρια όπως ορίζονται στην κατ' εξουσιοδότηση πράξη που αναφέρεται στο άρθρο 460. Στις περιπτώσεις που επιτρέπεται η εφαρμογή υψηλότερης εισροής, οι αρμόδιες αρχές ενημερώνουν την ΕΑΤ σχετικά με το αποτέλεσμα της διαδικασίας του άρθρου 20 παράγραφος 1 στοιχείο β). Η εκπλήρωση των προϋποθέσεων για αυτές τις υψηλότερες εισροές επανεξετάζεται τακτικά από τις αρμόδιες αρχές.
6. Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων για τον περαιτέρω προσδιορισμό των πρόσθετων αντικειμενικών κριτηρίων που αναφέρονται στην παράγραφο 5.
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή έως την 1η Ιανουαρίου 2015.
Ανατίθεται στην Επιτροπή η εξουσία να εγκρίνει τα ρυθμιστικά τεχνικά πρότυπα που προβλέπονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με τα άρθρα 10 έως 14 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
7. Τα ιδρύματα δεν αναφέρουν εισροές από οποιοδήποτε από τα ρευστά στοιχεία ενεργητικού που αναφέρονται δυνάμει του άρθρου 416, με εξαίρεση τις πληρωμές των στοιχείων ενεργητικού που δεν αποτυπώνονται στην αγοραία αξία του στοιχείου.
8. Τα ιδρύματα δεν αναφέρουν εισροές από οποιεσδήποτε νέες υποχρεώσεις αναλαμβάνουν.
9. Τα ιδρύματα λαμβάνουν υπόψη τους εισροές ρευστότητας που πρόκειται να ληφθούν σε τρίτες χώρες εάν υπάρχουν περιορισμοί μεταφοράς ή εάν είναι εκπεφρασμένες σε μη μετατρέψιμα νομίσματα μόνο στον βαθμό που αντιστοιχούν σε εκροές στην εν λόγω τρίτη χώρα ή το σχετικό νόμισμα αντιστοίχως.
Άρθρο 426
Επικαιροποίηση των μελλοντικών απαιτήσεων ρευστότητας
Μετά από την έκδοση κατ' εξουσιοδότηση πράξης από την Επιτροπή για τη διευκρίνιση της απαίτησης ρευστότητας σύμφωνα με το άρθρο 460, η ΕΑΤ μπορεί να καταρτίσει σχέδια εκτελεστικών τεχνικών προτύπων για τον προσδιορισμό των όρων του άρθρου 421 παράγραφος 1, του άρθρου 422, εκτός των παραγράφων 8, 9 και 10 του εν λόγω άρθρου, και του άρθρου 424 προκειμένου να ληφθούν υπόψη τα διεθνώς συμφωνηθέντα πρότυπα.
Ανατίθεται στην Επιτροπή η εξουσία να εγκρίνει τα εκτελεστικά τεχνικά πρότυπα που αναφέρονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με το άρθρο 15 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
ΤΙΤΛΟΣ ΙΙΙ
ΥΠΟΒΟΛΗ ΑΝΑΦΟΡΩΝ ΣΧΕΤΙΚΑ ΜΕ ΣΤΑΘΕΡΗ ΧΡΗΜΑΤΟΔΟΤΗΣΗ
Άρθρο 427
Στοιχεία που παρέχουν σταθερή χρηματοδότηση
1. Τα ιδρύματα υποβάλλουν στις αρμόδιες αρχές, σύμφωνα με τις απαιτήσεις για την υποβολή αναφορών που ορίζονται στο άρθρο 415 παράγραφος 1 και τους ενιαίους μορφότυπους κοινοποίησης που αναφέρονται στο άρθρο 415 παράγραφος 3, τα κατωτέρω στοιχεία και τις συνιστώσες τους ώστε να είναι δυνατή η αξιολόγηση της διαθεσιμότητας σταθερής χρηματοδότησης:
α)
τα ακόλουθα ίδια κεφάλαια, μετά την εφαρμογή αφαιρέσεων, όπου κρίνεται σκόπιμο:
i)
των κεφαλαιακών μέσων της κατηγορίας 1,
ii)
των κεφαλαιακών μέσων της κατηγορίας 2,
iii)
άλλων προνομιούχων μετοχών και κεφαλαιακών μέσωνν που υπερβαίνουν το επιτρεπτό ποσό της κατηγορίας 2 και έχουν πραγματική ληκτότητα ένα έτος ή περισσότερο,
β)
τις κατωτέρω υποχρεώσεις που δεν περιλαμβάνονται στο στοιχείο α):
i)
τις καταθέσεις λιανικής που υπάγονται στη μεταχείριση που καθορίζεται στο άρθρο 421 παράγραφος 1,
ii)
τις καταθέσεις λιανικής που υπάγονται στη μεταχείριση που καθορίζεται στο άρθρο 421 παράγραφος 2,
iii)
τις καταθέσεις που υπάγονται στη μεταχείριση που καθορίζεται στο άρθρο 422 παράγραφοι 3 και 4,
iv)
από τις καταθέσεις που αναφέρονται στο σημείο iii), όσες υπόκεινται σε σύστημα εγγύησης καταθέσεων σύμφωνα με την οδηγία 94/19/ΕΚ ή σε αντίστοιχο σύστημα εγγύησης καταθέσεων σε τρίτη χώρα που εμπίπτει στις προϋποθέσεις του άρθρου 421 παράγραφος 2,
v)
από τις καταθέσεις που αναφέρονται στο σημείο iii), όσες υπόκεινται στο άρθρο 422 παράγραφος 3 στοιχείο β),
vi)
από τις καταθέσεις που αναφέρονται στο σημείο iii), όσες υπόκεινται στο άρθρο 422 παράγραφος 3 στοιχείο δ),
vii)
τα ποσά που κατατίθενται και δεν εμπίπτουν στο σημείο i), ii) ή iii) εάν δεν αποτελούν καταθέσεις χρηματοπιστωτικών πελατών,
viii)
κάθε χρηματοδότηση που προέρχεται από χρηματοπιστωτικούς πελάτες,
ix)
χωριστά για τα ποσά που εμπίπτουν στα σημεία vii) και viii) αντίστοιχα, τη χρηματοδότηση από εξασφαλισμένες πιστοδοτήσεις και από συναλλαγές με όρους κεφαλαιαγοράς όπως ορίζονται στο άρθρο 192 σημείο 3):
-
που είναι εξασφαλισμένες μέω στοιχεία ενεργητικού που θα μπορούσαν να θεωρηθούν ρευστά στοιχεία ενεργητικού σύμφωνα με το άρθρο 416,
-
που είναι εξασφαλισμένες μέ άλλα στοιχεία ενεργητικού,
x)
υποχρεώσεις οι οποίες προκύπτουν από εκδοθέντες τίτλους που υπάγονται στη μεταχείριση που καθορίζεται στο άρθρο 129 παράγραφος 4 ή 5 ή όπως αναφέρονται στο άρθρο 52 παράγραφος 4 της οδηγίας 2009/65/ΕΚ,
xi)
τις ακόλουθες λοιπές υποχρεώσεις που προκύπτουν από εκδοθέντες τίτλους που δεν υπάγονται στο στοιχείο α):
-
υποχρεώσεις που προκύπτουν από τίτλους εκδοθέντες με πραγματική ληκτότητα ένα έτος ή περισσότερο,
-
υποχρεώσεις που προκύπτουν από τίτλους εκδοθέντες με πραγματική ληκτότητα μικρότερη του έτους,
xii)
οποιεσδήποτε άλλες απαιτήσεις.
2. Όλα τα στοιχεία κατατάσσονται κατά περίπτωση στις ακόλουθες πέντε κατηγορίες σύμφωνα με την ημερομηνία λήξης τους ή την πρώτη ημερομηνία κατά την οποία καθίστανται απαιτητά βάσει σύμβασης, αναλόγως ποια προηγείται:
α)
εντός τριμήνου,
β)
μεταξύ τριών και έξι μηνών,
γ)
μεταξύ έξι και εννέα μηνών,
δ)
μεταξύ εννέα και 12 μηνών,
ε)
έπειτα από 12 μήνες.
Άρθρο 428
Στοιχεία που απαιτούν σταθερή χρηματοδότηση
1. Εφόσον δεν αφαιρούνται από τα ίδια κεφάλαια, τα κατωτέρω στοιχεία αναφέρονται χωριστά στις αρμόδιες αρχές ούτως ώστε να είναι δυνατή η αξιολόγηση των αναγκών σταθερής χρηματοδότησης:
α)
στοιχεία ενεργητικού που θεωρούνται ρευστά στοιχεία ενεργητικού σύμφωνα με το άρθρο 416, χωριστά ανά κατηγορία περιουσιακού στοιχείου,
β)
οι ακόλουθοι τίτλοι και μέσα χρηματαγοράς που δεν περιλαμβάνονται στο στοιχείο α):
i)
στοιχεία ενεργητικού που πληρούν τους όρους για την πρώτη πιστωτική βαθμίδα βάσει του άρθρου 122,
ii)
στοιχεία ενεργητικού που πληρούν τους όρους για τη δεύτερη πιστωτική βαθμίδα βάσει του άρθρου 122,
iii)
άλλα στοιχεία ενεργητικού,
γ)
μετοχικοί τίτλοι μη χρηματοοικονομικών οντοτήτων εισηγμένων σε σημαντικό δείκτη σε αναγνωρισμένο χρηματιστήριο,
δ)
άλλοι μετοχικοί τίτλοι,
ε)
χρυσός,
στ)
άλλα πολύτιμα μέταλλα,
ζ)
μη ανανεώσιμα δάνεια και εισπρακτέες απαιτήσεις, με χωριστή αναφορά των εν λόγω ανανεώσιμων δανείων και εισπρακτέων απαιτήσεων για τα οποία οι δανειολήπτες είναι:
i)
φυσικά πρόσωπα πλην εμπορικών ατομικών επιχειρήσεων και εταιρικών συμπράξεων,
ii)
ΜΜΕ που μπορούν να υπαχθούν στην κλάση των ανοιγμάτων λιανικήςσύμφωνα με την τυποποιημένη προσέγγιση ή τη μέθοδο IRB για πιστωτικό κίνδυνο ή επιχείρηση επιλέξιμη για την αντιμετώπιση που καθορίζεται στο άρθρο 153 παράγραφος 4 και όπου το συνολικό ύψος της κατάθεσης του εν λόγω πελάτη ή της ομάδας συνδεδεμένων πελατών είναι χαμηλότερο από 1 εκατομμύρια EUR,
iii)
κράτη, κεντρικές τράπεζες και οντότητες του δημοσίου τομέα,
iv)
πελάτες που δεν αναφέρονται στα σημεία i) και ii), πλην χρηματοπιστωτικών πελατών,
v)
πελάτες που δεν αναφέρονται στα σημεία i), ii) και ii) οι οποίοι είναι χρηματοπιστωτικοί πελάτες και χωριστά από αυτούς τα πιστωτικά ιδρύματα και οι άλλοι χρηματοπιστωτικοί πελάτες,
η)
μη ανανεώσιμα δάνεια και εισπρακτέες απαιτήσεις που αναφέρονται στο στοιχείο ζ), και χωριστά από αυτές όσες:
i)
είναι εξασφαλισμένες με εμπορικά ακίνητα (ΕΕΑ),
ii)
είναι εξασφαλισμένες με αστικά ακίνητα(ΕΑΑ),
iii)
χρηματοδοτούνται ισόποσα (άμεση επανεκχώρηση) μέσω ομολόγων επιλέξιμων για την αντιμετώπιση που καθορίζεται στο άρθρο 129 παράγραφος 4 ή 5 ή μέσω ομολόγων όπως αναφέρονται στο άρθρο 52 παράγραφος 4 της οδηγίας 2009/65/ΕΚ,
θ)
εισπρακτέα παράγωγα μέσα,
ι)
οποιαδήποτε άλλα στοιχεία ενεργητικού,
ια)
μη αναληφθείσες δεσμευμένες πιστωτικές διευκολύνσεις που χαρακτηρίζονται ως στοιχεία μέτριου ή μέτριου/χαμηλού κινδύνου δυνάμει του παραρτήματος Ι.
2. Όλα τα στοιχεία κατατάσσονται κατά περίπτωση στις πέντε κατηγορίες του άρθρου 427 παράγραφος 2.
ΕΒΔΟΜΟ ΜΕΡΟΣ
ΜΟΧΛΕΥΣΗ
Άρθρο 429
Υπολογισμός του δείκτη μόχλευσης
1. Τα ιδρύματα υπολογίζουν το δείκτη μόχλευσής τους σύμφωνα με τη μέθοδο που προβλέπεται στις παραγράφους 2 έως 11.
2. Ο δείκτης μόχλευσης υπολογίζεται ως το μέτρο κεφαλαίου ενός ιδρύματος προς το μέτρο συνολικού ανοίγματος του ιδρύματος αυτού και εκφράζεται ως ποσοστό.
Τα ιδρύματα υπολογίζουν το δείκτη μόχλευσης ως τον απλό αριθμητικό μέσο των μηνιαίων δεικτών μόχλευσης κατά τη διάρκεια τριμήνου.
3. Για τους σκοπούς της παραγράφου 2, η μέτρηση του κεφαλαίου είναι το κεφάλαιο της Κατηγορίας 1.
4. Το μέτρο του συνολικού ανοίγματος ισούται με το άθροισμα των ποσών ανοιγμάτων όλων των στοιχείων ενεργητικού και των εκτός ισολογισμού στοιχείων που δεν αφαιρούνται κατά τον προσδιορισμό του μέτρου κεφαλαίου που αναφέρεται στην παράγραφο 3.
Όταν τα ιδρύματα περιλαμβάνουν οντότητα του χρηματοοικονομικού τομέα στην οποία κατέχουν σημαντική επένδυση σύμφωνα με το άρθρο 43 στην ενοποίησή τους σύμφωνα με το εφαρμοστέο λογιστικό πλαίσιο, αλλά όχι στην εποπτική ενοποίησή τους σύμφωνα με το κεφάλαιο 2 τίτλος ΙΙ πρώτο μέρος, δεν καθορίζουν την αξία ανοίγματος για τη σημαντική επένδυση σύμφωνα με την παράγραφο 5 στοιχείο α) του παρόντος άρθρου αλλά ως το ποσό που προκύπτει από τον πολλαπλασιασμό του ποσού που προσδιορίζεται στο στοιχείο α) του παρόντος εδαφίου επί τον παράγοντα που προσδιορίζεται στο στοιχείο β) του παρόντος εδαφίου:
α)
το άθροισμα των ποσών ανοιγμάτων όλων των ανοιγμάτων της οντότητας του χρηματοοικονομικού τομέα στην οποία υφίσταται η σημαντική επένδυση,
β)
για όλες τις άμεσες, έμμεσες και σύνθετες συμμετοχές του ιδρύματος στα μέσα κεφαλαίου κοινών μετοχών της Κατηγορίας 1 της οντότητας του χρηματοοικονομικού τομέα, το συνολικό ποσό των στοιχείων αυτών που δεν αφαιρούνται δυνάμει του άρθρου 47 και του άρθρου 48 παράγραφος 1 στοιχείο β) διαιρούμενο δια του συνολικού ποσού των στοιχείων αυτών.
5. Τα ιδρύματα προσδιορίζουν την αξία ανοίγματος των στοιχείων ενεργητικού σύμφωνα με τις ακόλουθες αρχές:
α)
ως αξίες ανοιγμάτων των στοιχείων ενεργητικού, εξαιρουμένων των συμβολαίων που περιλαμβάνονται στο παράρτημα ΙΙ και των πιστωτικών παραγώγων, νοούνται οι αξίες ανοιγμάτων σύμφωνα με την πρώτη περίοδο του άρθρου 111 παράγραφος 1,
β)
οι αγορασθείσες εμπράγματες ή χρηματοοικονομικές εξασφαλίσεις, εγγυήσεις ή μειώσεις του πιστωτικού κινδύνου δεν χρησιμοποιούνται για τη μείωση των αξιών ανοιγμάτων των στοιχείων ενεργητικού,
γ)
τα δάνεια δεν συμψηφίζονται με τις καταθέσεις.
6. Τα ιδρύματα προσδιορίζουν τις αξίες ανοιγμάτων των συμβάσεων που αναφέρονται στο παράρτημα ΙΙ και των πιστωτικών παραγώγων, συμπεριλαμβανομένων όσων είναι εκτός ισολογισμού, σύμφωνα με τη μέθοδο του άρθρου 274.
Κατά τον προσδιορισμό της αξίας ανοίγματος των συμβολαίων που περιλαμβάνονται στο παράρτημα ΙΙ και των πιστωτικών παραγώγων, τα ιδρύματα λαμβάνουν υπόψη τις επιπτώσεις των συμβάσεων ανανέωσης οφειλής και άλλων συμφωνιών συμψηφισμού, πλην των συμφωνιών συμβατικού συμψηφισμού μεταξύ προϊόντων, σύμφωνα με το άρθρο 295.
7. Κατά παρέκκλιση από την παράγραφο 6, τα ιδρύματα μπορούν να χρησιμοποιούν τη μέθοδο του άρθρου 275 για να προσδιορίζουν την αξία ανοίγματος των συμβάσεων που αναφέρονται στο παράρτημα ΙΙ σημεία 1 και 2 μόνο εάν χρησιμοποιούν την εν λόγω μέθοδο και για τον προσδιορισμό της αξίας ανοίγματος των εν λόγω συμβάσεων για τους σκοπούς της ικανοποίησης των απαιτήσεων ιδίων κεφαλαίων που προβλέπονται στο άρθρο 92.
8. Κατά τον προσδιορισμό των δυνητικών μελλοντικών πιστωτικών ανοιγμάτων των πιστωτικών παραγώγων, τα ιδρύματα εφαρμόζουν τις αρχές του άρθρου 299 παράγραφος 2 σε όλα τα πιστωτικά τους παράγωγα και όχι μόνο σε εκείνα που εντάσσονται στο χαρτοφυλάκιο συναλλαγών.
9. Τα ιδρύματα προσδιορίζουν την αξία ανοίγματος συναλλαγών επαναγοράς, συναλλαγών δανειοδοσίας ή δανειοληψίας τίτλων ή βασικών εμπορευμάτων, συναλλαγών με μακρά προθεσμία διακανονισμού και συναλλαγών δανεισμού σε λογαριασμό περιθωρίου ασφάλισης συμπεριλαμβανομένων όσων δεν περιλαμβάνονται στον ισολογισμό, σύμφωνα με το άρθρο 220 παράγραφοι 1 ως 3 και το άρθρο 222, και λαμβάνουν υπόψη τα αποτελέσματα συμβάσεων-πλαισίων συμψηφισμού, εκτός των συμφωνιών συμβατικού συμψηφισμού μεταξύ προϊόντων, σύμφωνα με το άρθρο 206.
10. Τα ιδρύματα προσδιορίζουν την αξία ανοίγματος των εκτός ισολογισμού στοιχείων, πλην των στοιχείων που αναφέρονται στις παραγράφους 6 και 9 του παρόντος άρθρου, σύμφωνα με το άρθρο 111 παράγραφος 1, με την επιφύλαξη των ακόλουθων τροποποιήσεων των συντελεστών μετατροπής που απαριθμούνται στο εν λόγω άρθρο:
α)
ο συντελεστής μετατροπής που εφαρμόζεται στην ονομαστική αξία για μη χρησιμοποιηθείσες πιστωτικές ευχέρειες, οι οποίες μπορούν να ακυρωθούν ανά πάσα στιγμή, άνευ όρων και χωρίς προειδοποίηση, ο οποίος αναφέρεται στο παράρτημα Ι σημείο 4 στοιχεία α) και β), είναι 10 %,
β)
ο συντελεστής μετατροπής για τα εκτός ισολογισμού στοιχεία μέσου/χαμηλού κινδύνου που σχετίζονται με τη χρηματοδότηση εμπορίου τα οποία αναφέρονται στο παράρτημα Ι σημείο 3 στοιχείο α) και για τα εκτός ισολογισμού στοιχεία που σχετίζονται με επισήμως στηριζόμενες εξαγωγικές πιστώσεις τα οποία αναφέρονται στο παράρτημα, σημείο 3 στοιχείο β) σημείο i) είναι 20 %,
γ)
ο συντελεστής μετατροπής για τα εκτός ισολογισμού στοιχεία μέσου κινδύνου που σχετίζονται με τη χρηματοδότηση εμπορίου τα οποία αναφέρονται στο παράρτημα Ι σημείο 2 στοιχείο α) ή στο παράρτημα Ι σημείο 2 στοιχείο β) σημείο i) και τα εκτός ισολογισμού στοιχεία που σχετίζονται με επισήμως στηριζόμενες εξαγωγικές πιστώσεις τα οποία αναφέρονται στο παράρτημα Ι σημείο 2 στοιχείο β) σημείο ii) είναι 50 %,
δ)
ο συντελεστής μετατροπής για όλα τα άλλα εκτός ισολογισμού στοιχεία που απαριθμούνται στο παράρτημα Ι είναι 100 %.
11. Εάν οι εθνικές γενικά αποδεκτές λογιστικές αρχές αναγνωρίζουν εμπιστευματικά στοιχεία ενεργητικού στον ισολογισμό, σύμφωνα με το άρθρο 10 της οδηγίας 86/635/ΕΟΚ, τα εν λόγω στοιχεία ενεργητικού μπορούν να εξαιρούνται από το μέτρο του συνολικού ανοίγματος του δείκτη μόχλευσης εφόσον πληρούν τα κριτήρια για μη αναγνώριση του Διεθνούς Λογιστικού Προτύπου (ΔΛΠ) 39, όπως ισχύουν σύμφωνα με τον κανονισμό (ΕΚ) αριθ. 1606/2002, και, κατά περίπτωση, τα κριτήρια για μη ενοποίηση του Διεθνούς Προτύπου Χρηματοοικονομικής Αναφοράς (ΔΠΧΑ) 10, όπως ισχύουν σύμφωνα με τον κκανονισμό (ΕΚ) αριθ. 1606/2202.
Άρθρο 430
Απαίτηση υποβολής αναφορών
1. Τα ιδρύματα υποβάλλουν στις αρμόδιες αρχές όλες τις αναγκαίες πληροφορίες σχετικά με τον δείκτη μόχλευσης και τις συνιστώσες του σύμφωνα με το άρθρο 429. Οι αρμόδιες αρχές λαμβάνουν υπόψη τις εν λόγω πληροφορίες κατά τη διενέργεια της εποπτικής αξιολόγησης που αναφέρεται στο άρθρο 97 της οδηγίας 2013/36/ΕΕ.
Τα ιδρύματα υποβάλλουν επίσης στις αρμόδιες αρχές τις πληροφορίες που απαιτούνται για την προετοιμασία των εκθέσεων που αναφέρονται στο άρθρο 511.
Οι αρμόδιες αρχές υποβάλλουν τις πληροφορίες που λαμβάνουν από τα ιδρύματα στην ΕΑΤ κατόπιν αιτήματος της τελευταίας για να διευκολύνουν την αξιολόγηση που αναφέρεται στο άρθρο 511.
2. Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια εκτελεστικών τεχνικών προτύπων προκειμένου να προσδιορίσει τον μορφότυπο του ενιαίου υποδείγματος, τις οδηγίες χρήσης του υποδείγματος αυτού, τη συχνότητα και τις ημερομηνίες υποβολής αναφορών καθώς και τις λύσεις ΤΠ, για την απαίτηση υποβολής αναφορών που προβλέπεται στην παράγραφο 1.
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια εκτελεστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή έως 1η Φεβρουαρίου 2015.
Ανατίθεται στην Επιτροπή η εξουσία να εγκρίνει τα εκτελεστικά τεχνικά πρότυπα που αναφέρονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με το άρθρο 15 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
ΟΓΔΟΟ ΜΕΡΟΣ
ΔΗΜΟΣΙΟΠΟΙΗΣΗ ΠΛΗΡΟΦΟΡΙΩΝ ΑΠΟ ΤΑ ΙΔΡΥΜΑΤΑ
ΤΙΤΛΟΣ Ι
ΓΕΝΙΚΕΣ ΑΡΧΕΣ
Άρθρο 431
Πεδίο εφαρμογής των απαιτήσεων δημοσιοποίησης
1. Τα ιδρύματα δημοσιοποιούν τις πληροφορίες που αναφέρονται στον τίτλο ΙΙ, με την επιφύλαξη των διατάξεων του άρθρου 432.
2. Η άδεια που χορηγείται από τις αρμόδιες αρχές δυνάμει του τρίτου μέρους σχετικά με τα μέσα και τις μεθοδολογίες που αναφέρονται στον τίτλο III εξαρτάται από τη δημοσιοποίηση από τα ιδρύματα των πληροφοριών που ορίζονται σε αυτόν.
3. Τα ιδρύματα υιοθετούν επίσημη πολιτική συμμόρφωσης με τις υποχρεώσεις δημοσιοποίησης που θεσπίζονται στο παρόν μέρος, και διαθέτουν πολιτικές αξιολόγησης της καταλληλότητας των δημοσιοποιήσεών τους, περιλαμβανομένης της επαλήθευσης και της συχνότητάς τους. Τα ιδρύματα διαθέτουν επίσης πολιτικές αξιολόγησης του κατά πόσον οι δημοσιοποιήσεις τους μεταφέρουν πλήρως το προφίλ κινδύνου τους στους συμμετέχοντες στην αγορά.
Εάν οι εν λόγω δημοσιοποιήσεις δεν μεταφέρουν πλήρως το προφίλ κινδύνου στους συμμετέχοντες στην αγορά, τα ιδρύματα οφείλουν να δημοσιοποιούν τις πληροφορίες που είναι αναγκαίες επιπλέον εκείνων που απαιτούνται βάσει της παραγράφου 1. Ωστόσο, υποχρεούνται να δημοσιοποιούν μόνον τις πληροφορίες που είναι ουσιώδεις και όχι πληροφορίες αποκλειστικές ή εμπιστευτικές σύμφωνα με το άρθρο 432.
4. Τα ιδρύματα επεξηγούν, κατόπιν σχετικού αιτήματος, τις αποφάσεις τους σχετικά με τη διαβάθμιση στις ΜΜΕ και στις άλλες εταιρίες που έχουν υποβάλει αίτηση δανείου, παρέχοντας γραπτώς τις σχετικές επεξηγήσεις εφόσον τους ζητηθεί. Το διοικητικό κόστος της παροχής επεξηγήσεων είναι ανάλογο του ποσού του δανείου.
Άρθρο 432
Μη ουσιώδεις, αποκλειστικές ή εμπιστευτικές πληροφορίες
1. Τα ιδρύματα δύνανται να παραλείπουν μία ή περισσότερες από τις δημοσιοποιήσεις που προβλέπονται στον τίτλο II εφόσον δεν θεωρούνται ουσιώδεις οι παρεχόμενες με τις εν λόγω δημοσιοποιήσεις πληροφορίες, με εξαίρεση των δημοσιοποιήσεων που αναφέρονται στο άρθρο 435 παράγραφος 2 στοιχείο γ) και στα άρθρα 437 και 435.
Οι πληροφορίες στις δημοσιοποιήσεις θεωρούνται ουσιώδεις εάν η παράλειψη ή η ανακριβής παρουσίασή τους μπορεί να μεταβάλει ή να επηρεάσει την εκτίμηση ή την απόφαση ενός χρήστη που στηρίζεται στις πληροφορίες αυτές για τη λήψη οικονομικών αποφάσεων.
Σύμφωνα με το άρθρο 16 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010, η ΕΑΤ εκδίδει κατευθυντήριες γραμμές μέχρι τις 31 Δεκεμβρίου 2014 όσον αφορά τον τρόπο με τον οποίο τα ιδρύματα οφείλουν να εφαρμόζουν την έννοια των ουσιωδών πληροφοριών σε σχέση με τις απαιτήσεις δημοσιοποίησης του τίτλου ΙΙ.
2. Τα ιδρύματα δύνανται επίσης να παραλείπουν ένα ή περισσότερα πληροφοριακά στοιχεία από αυτά που συμπεριλαμβάνονται στις δημοσιοποιήσεις των τίτλων ΙΙ και ΙΙΙ εφόσον τα στοιχεία αυτά περιλαμβάνουν πληροφορίες που θεωρούνται αποκλειστικές ή εμπιστευτικές σύμφωνα με το δεύτερο και τρίτο εδάφιο, με εξαίρεση των δημοσιοποιήσεων που αναφέρονται στα άρθρα 437 και 450.
Οι πληροφορίες ενός ιδρύματος θεωρούνται αποκλειστικές εάν η δημοσιοποίησή τους θα έθετε σε κίνδυνο την ανταγωνιστική του θέση. Σε αυτές περιλαμβάνονται πληροφορίες για προϊόντα ή συστήματα οι οποίες, εάν δημοσιοποιούνταν σε ανταγωνιστές, θα μείωναν την αξία των επενδύσεων του ιδρύματος σε αυτά τα προϊόντα ή συστήματα.
Οι πληροφορίες θεωρούνται εμπιστευτικές εάν υπάρχουν υποχρεώσεις εμπιστευτικότητας έναντι πελατών ή άλλων αντισυμβαλλομένων οι οποίες δεσμεύουν ένα ίδρυμα.
Σύμφωνα με το άρθρο 16 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010, η ΕΑΤ εκδίδει κατευθυντήριες γραμμές μέχρι τις 31 Δεκεμβρίου 2014 όσον αφορά τον τρόπο με τον οποίο τα ιδρύματα οφείλουν να εφαρμόζουν την έννοια των αποκλειστικών και εμπιστευτικών πληροφοριών σε σχέση με τις απαιτήσεις δημοσιοποίησης των τίτλων ΙΙ και ΙΙΙ.
3. Στις εξαιρετικές περιπτώσεις της παραγράφου 2, το οικείο ίδρυμα αναφέρει στις δημοσιοποιήσεις του το γεγονός ότι τα συγκεκριμένα πληροφοριακά στοιχεία δεν δημοσιοποιούνται καθώς και το σχετικό λόγο, δημοσιεύει δε γενικότερου τύπου πληροφορίες σχετικά με το θέμα για το οποίο υπάρχει υποχρέωση δημοσιοποίησης, εκτός εάν τα σχετικά στοιχεία χαρακτηρίζονται αποκλειστικά ή εμπιστευτικά.
4. Οι παράγραφοι 1, 2 και 3 δεν θίγουν το πεδίο της ευθύνης όσον αφορά την παράλειψη δημοσιοποίησης ουσιωδών πληροφοριών.
Άρθρο 433
Συχνότητα δημοσιοποίησης
Τα ιδρύματα δημοσιεύουν τις απαιτούμενες βάσει του παρόντος μέρους πληροφορίες τουλάχιστον σε ετήσια βάση.
Οι ετήσιες δημοσιοποιήσεις γίνονται ανάλογα με την ημερομηνία δημοσίευσης των οικονομικών καταστάσεων.
Τα ιδρύματα αξιολογούν την ανάγκη δημοσιοποίησης ορισμένων ή όλων των πληροφοριών με συχνότητα μεγαλύτερη της ετήσιας λαμβάνοντας υπόψη τα σχετικά χαρακτηριστικά των επιχειρηματικών τους δραστηριοτήτων, όπως το μέγεθος των συναλλαγών τους, το φάσμα των δραστηριοτήτων τους, την παρουσία τους σε διάφορες χώρες, τη δραστηριοποίησή τους σε διαφόρους χρηματοπιστωτικούς τομείς και τη συμμετοχή τους σε διεθνείς χρηματοπιστωτικές αγορές και διεθνή συστήματα πληρωμών, διακανονισμού και εκκαθάρισης. Κατά την αξιολόγηση αυτή λαμβάνεται ιδίως υπόψη η ενδεχόμενη ανάγκη συχνότερης δημοσιοποίησης των πληροφοριών του άρθρου 437 και του άρθρου 438 στοιχεία γ) έως στ) και πληροφοριών σχετικά με τους αναλαμβανόμενους κινδύνους και με άλλα στοιχεία που υπόκεινται σε ταχείες μεταβολές.
Σύμφωνα με το άρθρο 16 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010, η ΕΑΤ εκδίδει κατευθυντήριες γραμμές μέχρι τις 31 Δεκεμβρίου 2014 όσον αφορά την αξιολόγηση εκ μέρους των ιδρυμάτων των συχνότερων δημοσιοποιήσεων των τίτλων ΙΙ και ΙΙΙ.
Άρθρο 434
Μέσα δημοσιοποίησης
1. Τα ιδρύματα δύνανται να προσδιορίζουν το κατάλληλο μέσο, τόπο και τρόπο επαλήθευσης για την αποτελεσματική συμμόρφωση με τις υποχρεώσεις δημοσιοποίησης που ορίζει το παρόν μέρος. Στο μέτρο του δυνατού, όλες οι δημοσιοποιήσεις πραγματοποιούνται με τα ίδια μέσα ή στον ίδιο τόπο. Εάν παρόμοια πληροφορία δημοσιοποιείται σε δύο ή περισσότερα μέσα, σε καθένα από τα μέσα αυτά περιλαμβάνεται αναφορά στην αντίστοιχη πληροφορία που δημοσιοποιείται στο άλλο μέσο.
2. Ανάλογες δημοσιοποιήσεις πραγματοποιούμενες από τα ιδρύματα για λόγους λογιστικής απεικόνισης, εισαγωγής τίτλων σε ρυθμιζόμενη αγορά ή άλλους λόγους μπορεί να θεωρηθεί ότι συνιστούν συμμόρφωση με το παρόν μέρος Εάν οι δημοσιοποιήσεις δεν περιλαμβάνονται στις οικονομικές εκθέσεις τους, τα ιδρύματα αναφέρουν με σαφήνεια στις οικονομικές τους καταστάσεις πού υπάρχουν.
ΤΙΤΛΟΣ ΙΙ
ΤΕΧΝΙΚΑ ΚΡΙΤΗΡΙΑ ΣΧΕΤΙΚΑ ΜΕ ΤΗ ΔΙΑΦΑΝΕΙΑ ΚΑΙ ΤΙΣ ΔΗΜΟΣΙΟΠΟΙΗΣΕΙΣ
Άρθρο 435
Στόχοι και πολιτικές διαχείρισης κινδύνων
1. Τα ιδρύματα δημοσιοποιούν τους στόχους και τις πολιτικές τους για τη διαχείριση κινδύνων για κάθε χωριστή κατηγορία κινδύνου, περιλαμβανομένων των κινδύνων που αναφέρονται στον παρόντα τίτλο. Οι δημοσιοποιήσεις αυτές περιλαμβάνουν:
α)
τις στρατηγικές και τις διαδικασίες για τη διαχείριση αυτών των κινδύνων,
β)
τη διάρθρωση και την οργάνωση του σχετικού τμήματος διαχείρισης κινδύνων, συμπεριλαμβανομένων πληροφοριών σχετικά με τις αρμοδιότητες και το καταστατικό του, ή κάθε άλλη σχετική διάταξη,
γ)
την έκταση και τη φύση των συστημάτων αναφοράς και μέτρησης κινδύνων,
δ)
τις πολιτικές αντιστάθμισης και μείωσης κινδύνων, και τις στρατηγικές και διαδικασίες για την παρακολούθηση και την διατήρηση της αποτελεσματικότητας των μέσων αντιστάθμισης και μείωσης κινδύνων,
ε)
μια δήλωση εγκεκριμένη από το διοικητικό όργανο σχετικά με την επάρκεια των μηχανισμών διαχείρισης κινδύνου του ιδρύματος, με την οποία βεβαιώνεται ότι τα συστήματα διαχείρισης κινδύνου είναι κατάλληλα για το προφίλ και τη στρατηγική του ιδρύματος,
στ)
μια συνοπτική δήλωση κινδύνου εγκεκριμένη από το διοικητικό όργανο, στην οποία περιγράφεται με συντομία το συνολικό προφίλ κινδύνου του ιδρύματος που σχετίζεται με την επιχειρηματική στρατηγική. Η εν λόγω δήλωση περιλαμβάνει βασικούς δείκτες και στοιχεία που παρέχουν στα ενδιαφερόμενα τρίτα μέρη ολοκληρωμένη άποψη της διαχείρισης κινδύνου του ιδρύματος, συμπεριλαμβανομένου του τρόπου με τον οποίο το προφίλ κινδύνου του ιδρύματος ανταποκρίνεται στο επίπεδο ανοχής κινδύνου που έχει ορίσει το διοικητικό όργανο.
2. Τα ιδρύματα δημοσιοποιούν τις κατωτέρω πληροφορίες, συμπεριλαμβανομένων τακτικών, τουλάχιστον ετήσιων, επαναξιολογήσεων όσον αφορά το πλαίσιο διακυβέρνησης:
α)
τον αριθμό των θέσεων στο ΔΣ που κατέχουν τα μέλη του διοικητικού οργάνου,
β)
την πολιτική πρόσληψης για την επιλογή των μελών του διοικητικού οργάνου, καθώς και τις πραγματικές τους γνώσεις, τις δεξιότητες και την ειδικότητά τους,
γ)
την πολιτική πολυμορφίας όσον αφορά την επιλογή των μελών του διοικητικού οργάνου, τους στόχους του και τους σχετικούς στόχους της ως άνω πολιτικής, και τον βαθμό στον οποίο έχουν επιτευχθεί οι εν λόγω στόχοι,
δ)
εάν το ίδρυμα έχει συστήσει χωριστή επιτροπή κινδύνου και πόσες φορές έχει συγκληθεί η εν λόγω επιτροπή,
ε)
την περιγραφή της ροής πληροφοριών προς το διοικητικό όργανο σχετικά με τους κινδύνους.
Άρθρο 436
Πεδίο εφαρμογής
Τα ιδρύματα δημοσιοποιούν τις κατωτέρω πληροφορίες σχετικά με το πεδίο εφαρμογής των απαιτήσεων του παρόντος κανονισμού σύμφωνα με την οδηγία 2013/36/ΕΕ:
α)
επωνυμία του ιδρύματος στο οποίο εφαρμόζονται οι απαιτήσεις του παρόντος κανονισμού,
β)
συνοπτική παρουσίαση των διαφορών μεταξύ του εύρους ενοποίησης αφενός για λογιστικούς και αφετέρου για εποπτικούς σκοπούς, με σύντομη περιγραφή της δραστηριότητας των επιχειρήσεων, όπου εξηγείται εάν:
i)
ενοποιούνται με τη μέθοδο της πλήρους ενοποίησης,
ii)
ενοποιούνται με τη μέθοδο της αναλογικής ενοποίησης,
iii)
αφαιρούνται από τα ίδια κεφάλαια,
iv)
δεν ενοποιούνται αλλά και δεν αφαιρούνται από τα ίδια κεφάλαια,
γ)
κάθε υφιστάμενο ή προβλεπόμενο ουσιώδες, πρακτικό ή νομικό κώλυμα στην άμεση μεταφορά ιδίων κεφαλαίων ή στην εξόφληση υποχρεώσεων μεταξύ της μητρικής επιχείρησης και των θυγατρικών της,
δ)
το συνολικό ποσό κατά το οποίο τα πραγματικά ίδια κεφάλαια υπολείπονται των απαιτούμενων σε όλες τις θυγατρικές που δεν περιλαμβάνονται στην ενοποίηση και την επωνυμία ή τις επωνυμίες των θυγατρικών αυτών,
ε)
κατά περίπτωση, τις περιστάσεις στις οποίες γίνεται χρήση των διατάξεων των άρθρων 7 και 9.
Άρθρο 437
Ίδια κεφάλαια
1. Τα ιδρύματα δημοσιοποιούν τις κατωτέρω πληροφορίες σχετικά με τα ίδια κεφάλαιά τους:
α)
την πλήρη συμφωνία των στοιχείων κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1, των πρόσθετων στοιχείων της κατηγορίας 1, των στοιχείων της κατηγορίας 2 και των προσαρμογών και αφαιρέσεων που εφαρμόζονται σύμφωνα με τα άρθρα 32 έως 35 και τα άρθρα 36, 56, 66 και 79 στα ίδια κεφάλαια του ιδρύματος με τα στοιχεία του ισολογισμού στις ελεγμένες οικονομικές καταστάσεις του ιδρύματος,
β)
περιγραφή των κύριων χαρακτηριστικών των μέσων που συνυπολογίζονται στις Κοινές Μετοχές της κατηγορίας 1, και στα Πρόσθετα στοιχεία της κατηγορίας 1 και στα στοιχεία της κατηγορίας 2 που εκδίδονται από το ίδρυμα,
γ)
το σύνολο των όρων και των προϋποθέσεων όλων των μέσων που συνυπολογίζονται στις Κοινές Μετοχές της κατηγορίας 1, στα Πρόσθετα στοιχεία της κατηγορίας 1 και στα στοιχεία της κατηγορίας 2,
δ)
χωριστή δημοσιοποίηση της φύσης και του ύψους των κατωτέρω στοιχείων:
i)
κάθε εποπτικής προσαρμογής που εφαρμόζεται δυνάμει των άρθρων 32 έως 35,
ii)
κάθε αφαίρεσης που πραγματοποιείται δυνάμει των άρθρων 36, 56 και 66,
iii)
των στοιχείων που δεν αφαιρούνται σύμφωνα με τα άρθρα 47, 48, 56, 66 και 79,
ε)
περιγραφή όλων των περιορισμών που εφαρμόζονται στον υπολογισμό των ιδίων κεφαλαίων σύμφωνα με τον παρόντα κανονισμό και των μέσων, των εποπτικών προσαρμογών και των αφαιρέσεων στα οποία εφαρμόζονται οι εν λόγω περιορισμοί,
στ)
εάν τα ιδρύματα δημοσιοποιούν δείκτες κεφαλαιακής επάρκειας υπολογιζόμενους μέσω στοιχείων ιδίων κεφαλαίων που προσδιορίζονται σε διαφορετική βάση από την προβλεπόμενη στον παρόντα κανονισμό, μια ολοκληρωμένη περιγραφή της βάσης επί της οποίας υπολογίζονται οι εν λόγω δείκτες.
2. Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια εκτελεστικών τεχνικών προτύπων προκειμένου να προσδιορίσει ενιαία υποδείγματα δημοσιοποίησης δυνάμει των στοιχείων α), β), δ) και ε) της παραγράφου 1.
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια εκτελεστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή έως 1η Φεβρουαρίου 2015.
Η Επιτροπή εξουσιοδοτείται να εγκρίνει τα εκτελεστικά τεχνικά πρότυπα που προβλέπονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με το άρθρο 15 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
Άρθρο 438
Κεφαλαιακές απαιτήσεις
Τα ιδρύματα δημοσιοποιούν τις ακόλουθες πληροφορίες σχετικά με τη συμμόρφωση του ιδρύματος με τις απαιτήσεις του άρθρου 92 του παρόντος κανονισμού και του άρθρου 73 της οδηγίας 2013/36/ΕΕ:
α)
περίληψη της μεθόδου που εφαρμόζει το ίδρυμα για την εκτίμηση της επάρκειας του εσωτερικού του κεφαλαίου για τη στήριξη των τρεχουσών και των μελλοντικών δραστηριοτήτων του,
β)
κατόπιν αιτήσεως της σχετικής αρμόδιας αρχής, το αποτέλεσμα της διαδικασίας του ιδρύματος για την εκτίμηση της επάρκειας του εσωτερικού του κεφαλαίου συμπεριλαμβανομένης της σύνθεσης των πρόσθετων απαιτήσεων ιδίων κεφαλαίων βάσει της διαδικασίας εποπτικής αξιολόγησης όπως αναφέρεται στο άρθρο 104 παράγραφος 1 στοιχείο α) της οδηγίας 2013/36/ΕΕ,
γ)
για τα ιδρύματα που υπολογίζουν τα σταθμισμένα ως προς τον κίνδυνο ποσά σύμφωνα με το τρίτο μέρος τίτλος ΙΙ κεφάλαιο 2, το 8 % των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ποσών για καθεμία από τις κατηγορίες ανοιγμάτων του άρθρου 112,
δ)
για τα ιδρύματα που υπολογίζουν τα σταθμισμένα ως προς τον κίνδυνο ποσά σύμφωνα με το τρίτο μέρος τίτλος ΙΙ κεφάλαιο 3, το 8 % των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ποσών για καθεμία από τις κατηγορίες ανοιγμάτων του άρθρου 147. Για την κατηγορία ανοιγμάτων λιανικής τραπεζικής, η απαίτηση αυτή εφαρμόζεται σε καθεμία από τις κατηγορίες ανοιγμάτων στις οποίες αντιστοιχούν οι διάφορες συσχετίσεις του άρθρου 154 παράγραφοι 1 έως 4. Για την κατηγορία ανοιγμάτων σε μετοχές, η απαίτηση αυτή εφαρμόζεται:
i)
σε καθεμία από τις μεθόδους που προβλέπονται στο άρθρο 155,
ii)
στα ανοίγματα σε μετοχές διαπραγματεύσιμες σε οργανωμένη αγορά, στα ανοίγματα σε μετοχές μη διαπραγματεύσιμες σε οργανωμένη αγορά που εντάσσονται σε επαρκώς διαφοροποιημένα χαρτοφυλάκια, και στα άλλα ανοίγματα,
iii)
στα ανοίγματα που υπόκεινται σε μεταβατικό εποπτικό καθεστώς όσον αφορά τις απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων,
iv)
στα ανοίγματα που υπόκεινται σε ρήτρα αποδοχής του προϋφιστάμενου καθεστώτος σχετικά με τις απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων,
ε)
τις απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων υπολογισμένες σύμφωνα με το άρθρο 92 παράγραφος 3 στοιχεία β) και γ),
στ)
τις απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων υπολογισμένες σύμφωνα με το τρίτο μέρος τίτλος ΙΙΙ κεφάλαια 2, 3 και 4 και δημοσιοποιημένες χωριστά.
Τα ιδρύματα που υπολογίζουν τα σταθμισμένα ως προς τον κίνδυνο ποσά σύμφωνα με το άρθρο 153 παράγραφος 5 ή το άρθρο 155 παράγραφος 2 δημοσιοποιούν τα ανοίγματα που αντιστοιχούν σε κάθε κατηγορία του πίνακα 1 του άρθρου 153 παράγραφος 5, ή σε κάθε συντελεστή στάθμισης κινδύνου που αναφέρεται στο άρθρο 155 παράγραφος 2.
Άρθρο 439
Άνοιγμα σε πιστωτικό κίνδυνο αντισυμβαλλομένου
Τα ιδρύματα δημοσιοποιούν τις ακόλουθες πληροφορίες σχετικά με το άνοιγμα του ιδρύματος σε πιστωτικό κίνδυνο αντισυμβαλλομένου όπως αναφέρεται στο τρίτο μέρος τίτλος ΙΙ κεφάλαιο 6:
α)
περιγραφή της μεθόδου που χρησιμοποιείται για την κατανομή του εσωτερικού κεφαλαίου και τον καθορισμό των πιστωτικών ορίων για τα ανοίγματα σε πιστωτικό κίνδυνο αντισυμβαλλομένου,
β)
περιγραφή της πολιτικής που εφαρμόζεται για τη λήψη εξασφαλίσεων και το σχηματισμό πιστωτικών αποθεμάτων,
γ)
περιγραφή της πολιτικής που εφαρμόζεται για τα ανοίγματα σε κίνδυνο δυσμενούς συσχέτισης,
δ)
περιγραφή της επίπτωσης του ποσού εξασφαλίσεων που θα πρέπει να παράσχει το ίδρυμα σε περίπτωση υποβάθμισης της πιστοληπτικής του αξιολόγησης,
ε)
την ακαθάριστη θετική εύλογη αξία των συμβάσεων, το όφελος από συμψηφισμούς, το τρέχον πιστωτικό άνοιγμα μετά το συμψηφισμό, τις ληφθείσες εξασφαλίσεις και το καθαρό πιστωτικό άνοιγμα σε παράγωγα μέσα. Το καθαρό πιστωτικό άνοιγμα είναι το πιστωτικό άνοιγμα σε συναλλαγές παραγώγων, αφού ληφθούν υπόψη τόσο τα κέρδη από νομικά δεσμευτικές συμφωνίες συμψηφισμού όσο και οι εξασφαλίσεις,
στ)
μέτρα για τον υπολογισμό της αξίας ανοίγματος βάσει των μεθόδων που ορίζονται στο τρίτο μέρος τίτλος ΙΙ κεφάλαιο 6 τμήματα 3 έως 6, ανεξαρτήτως της μεθόδου,
ζ)
την ονομαστική αξία αντισταθμίσεων πιστωτικών παραγώγων και την κατανομή του τρέχοντος πιστωτικού ανοίγματος ανά τύπο πιστωτικού ανοίγματος,
η)
τα ονομαστικά ποσά συναλλαγών σε πιστωτικά παράγωγα, με διάκριση ανάμεσα σε εκείνες που αφορούν το χαρτοφυλάκιο πιστοδοτήσεων του ιδίου του ιδρύματος και εκείνες που αφορούν τις διαμεσολαβητικές του δραστηριότητες, καθώς και την κατανομή των χρησιμοποιούμενων πιστωτικών παράγωγων με περαιτέρω διάκριση μεταξύ αγορασθείσας και πωληθείσας πιστωτικής προστασίας για κάθε κατηγορία πιστωτικού παραγώγου,
θ)
εκτίμηση του συντελεστή α, εάν οι αρμόδιες αρχές έχουν επιτρέψει στο ίδρυμα να εκτιμά τον συντελεστή αυτόν.
Άρθρο 440
Κεφαλαιακά αποθέματα
1. Ένα ίδρυμα δημοσιοποιεί τις ακόλουθες πληροφορίες σχετικά με τη συμμόρφωσή του με την απαίτηση τήρησης αντικυκλικού κεφαλαιακού αποθέματος που αναφέρεται στον τίτλο VII κεφάλαιο 4 της οδηγίας 2013/36/ΕΕ:
α)
τη γεωγραφική κατανομή των πιστωτικών ανοιγμάτων του που είναι σημαντικά για τον υπολογισμό του αντικυκλικού κεφαλαιακού αποθέματός του,
β)
το ύψος του αντικυκλικού κεφαλαιακού αποθέματος ασφαλείας του ίδιου του ιδρύματος.
2. Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων που διευκρινίζουν τις απαιτήσεις δημοσιοποίησης που αναφέρονται στην παράγραφο 1.
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή το αργότερο έως τις 31 Δεκεμβρίου 2014.
Η Επιτροπή εξουσιοδοτείται να εγκρίνει τα ρυθμιστικά τεχνικά πρότυπα που προβλέπονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με τα άρθρα 10 έως 14 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
Άρθρο 441
Δείκτες παγκόσμιας συστημικής σημασίας
1. Τα ιδρύματα που χαρακτηρίζονται ως παγκόσμια συστημικώς σημαντικά ιδρύματα σύμφωνα με το άρθρο 131 της οδηγίας 2013/36/ΕΕ δημοσιοποιούν, σε ετήσια βάση, τις τιμές των δεικτών που χρησιμοποιούνται για τη βαθμολόγηση των ιδρυμάτων σύμφωνα με τη μεθοδολογία προσδιορισμού που αναφέρεται στο εν λόγω άρθρο.
2. Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια εκτελεστικών τεχνικών προτύπων προκειμένου να προσδιορίσει ενιαίους μορφοτύπους και την ημερομηνία για τους σκοπούς της δημοσιοποίησης που αναφέρεται στην παράγραφο 1. Κατά την κατάρτιση των τεχνικών προτύπων αυτών, η ΕΑΤ λαμβάνει υπόψη τα διεθνή πρότυπα.
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια εκτελεστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή έως την 1η Ιουλίου 2014.
Η Επιτροπή εξουσιοδοτείται να εγκρίνει τα εκτελεστικά τεχνικά πρότυπα που προβλέπονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με το άρθρο 15 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
Άρθρο 442
Προσαρμογές πιστωτικού κινδύνου
Τα ιδρύματα δημοσιοποιούν τις ακόλουθες πληροφορίες σχετικά με το άνοιγμα του ιδρύματος στον πιστωτικό κίνδυνο και στον κίνδυνο απομείωσης αξίας:
α)
τους ορισμούς για λογιστικούς σκοπούς της απαίτησης σε καθυστέρηση και της επισφαλούς απαίτησης,
β)
περιγραφή των προσεγγίσεων και μεθόδων που χρησιμοποιούνται για τον προσδιορισμό των ειδικών και γενικών προσαρμογών πιστωτικού κινδύνου,
γ)
το συνολικό ποσό των ανοιγμάτων έπειτα από λογιστικούς συμψηφισμούς και χωρίς να λαμβάνονται υπόψη τα αποτελέσματα τεχνικών μείωσης του πιστωτικού κινδύνου, καθώς και το μέσο ποσό των ανοιγμάτων κατά τη περίοδο αναφοράς με κατανομή ανά κατηγορία ανοίγματος,
δ)
τη γεωγραφική κατανομή των ανοιγμάτων με διάκριση ανά σημαντική κατηγορία ανοίγματος για τις κυριότερες περιοχές, με περαιτέρω υποδιαίρεση όπου απαιτείται,
ε)
την κατανομή των ανοιγμάτων ανά κλάδο ή είδος αντισυμβαλλομένου με διάκριση ανά κατηγορία ανοίγματος, συμπεριλαμβανομένης της επισήμανσης των ανοιγμάτων σε ΜΜΕ, με περαιτέρω υποδιαίρεση εάν απαιτείται,
στ)
την κατανομή όλων των ανοιγμάτων με βάση την εναπομένουσα ληκτότητα και διάκριση ανά κατηγορία ανοίγματος, με περαιτέρω υποδιαίρεση εάν απαιτείται,
ζ)
για κάθε σημαντικό κλάδο ή είδος αντισυμβαλλομένου, το ποσό:
i)
των επισφαλών ανοιγμάτων και των ανοιγμάτων σε καθυστέρηση, χωριστά,
ii)
των ειδικών και γενικών προσαρμογών πιστωτικού κινδύνου,
iii)
των ειδικών και γενικών προσαρμογών πιστωτικού κινδύνου κατά την περίοδο αναφοράς,
η)
το ποσό των επισφαλών ανοιγμάτων και των ανοιγμάτων σε καθυστέρηση, χωριστά, ταξινομημένων ανά σημαντική γεωγραφική περιοχή, περιλαμβανομένων, εφόσον είναι δυνατόν, των ποσών των ειδικών και γενικών προσαρμογών πιστωτικού κινδύνου για κάθε γεωγραφική περιοχή,
θ)
τη συμφωνία των μεταβολών στις ειδικές και στις γενικές προσαρμογές πιστωτικού κινδύνου για επισφαλείς απαιτήσεις, με χωριστή παράθεση. Οι πληροφορίες αυτές περιλαμβάνουν:
i)
περιγραφή του είδους των ειδικών και γενικών προσαρμογών πιστωτικού κινδύνου,
ii)
τα αρχικά υπόλοιπα,
iii)
τα ποσά των προσαρμογών πιστωτικού κινδύνου που χρησιμοποιήθηκαν κατά την περίοδο αναφοράς,
iv)
τα ποσά των προσαρμογών και προβλέψεων για πιθανές ζημίες από ανοίγματα που σχηματίστηκαν ή αναστράφηκαν κατά την περίοδο αναφοράς, κάθε άλλη προσαρμογή της αξίας περιλαμβανομένων εκείνων που οφείλονται σε συναλλαγματικές διαφορές, σε συνενώσεις επιχειρήσεων, εξαγορές και πωλήσεις θυγατρικών, καθώς και τις μεταφορές μεταξύ των ποσών των προσαρμογών πιστωτικού κινδύνου,
v)
τα τελικά υπόλοιπα της περιόδου.
Οι ειδικές προσαρμογές πιστωτικού κινδύνου και οι ανακτήσεις απαιτήσεων που καταχωρούνται απ’ευθείας στο λογαριασμό αποτελεσμάτων δημοσιοποιούνται χωριστά.
Άρθρο 443
Μη βεβαρημένα στοιχεία ενεργητικού
Η ΕΑΤ εκδίδει κατευθυντήριες γραμμές για τη δημοσιοποίηση των μη βεβαρημένων στοιχείων ενεργητικού, λαμβάνοντας υπ’ όψιν τη σύσταση ΕΣΣΚ/2012/2 του Ευρωπαϊκού Συμβουλίου Συστημικού Κινδύνου, της 20ής Δεκεμβρίου 2012, σχετικά με τη χρηματοδότηση των πιστωτικών ιδρυμάτων (31) και ιδίως τη σύσταση Δ-Διαφάνεια της αγοράς ως προς την επιβάρυνση των στοιχείων ενεργητικού, έως τις 30 Ιουνίου 2014. Οι εν λόγω κατευθυντήριες γραμμές υιοθετούνται σύμφωνα με το άρθρο 16 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων για τη δημοσιοποίηση της αξίας στον ισολογισμό ανά κατηγορία ανοίγματος και κατανεμημένης ανά ποιότητα στοιχείων και του συνολικού ύψους της αξίας του ισολογισμού που δεν είναι βεβαρημένο, λαμβάνοντας υπ'όψιν τη σύσταση ΕΣΣΚ/2012/2 και εφόσον η ΕΑΤ κρίνει στην έκθεσή της ότι η δημοσιοποίηση αυτών των πρόσθετων στοιχείων παρέχει αξιόπιστες και σημαντικές πληροφορίες.
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή το αργότερο έως την 1η Ιανουαρίου 2016.
Η Επιτροπή εξουσιοδοτείται να εγκρίνει τα ρυθμιστικά τεχνικά πρότυπα που προβλέπονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με τα άρθρα 10 έως 14 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
Άρθρο 444
Χρήση των ΕΟΠΑ
Για τα ιδρύματα που υπολογίζουν τα σταθμισμένα ως προς τον κίνδυνο ποσά σύμφωνα με το τρίτο μέρος τίτλος ΙΙ κεφάλαιο 2, δημοσιοποιούνται οι ακόλουθες πληροφορίες για κάθε κατηγορία ανοίγματος του άρθρου 121:
α)
οι επωνυμίες των καθορισμένων ΕΟΠΑ και των ECA και οι λόγοι τυχόν μεταβολών,
β)
οι κατηγορίες ανοίγματος για τις οποίες χρησιμοποιούνται οι αξιολογήσεις καθενός από τους ΕΟΠΑ ή ECA,
γ)
περιγραφή της διαδικασίας για τη μεταφορά των αξιολογήσεων του εκδότη και των πιστοληπτικών αξιολογήσεων της έκδοσης σε στοιχεία που δεν περιλαμβάνονται στο χαρτοφυλάκιο συναλλαγών,
δ)
η αντιστοίχιση των εξωτερικών διαβαθμίσεων κάθε καθορισμένου ΕΟΠΑ ή ECA με τις βαθμίδες πιστωτικής ποιότητας του τρίτου μέρους τίτλος ΙΙ κεφάλαιο 2, έχοντας υπόψη ότι αυτή η δημοσιοποίηση δεν είναι αναγκαία εάν το πιστωτικό ίδρυμα συμμορφώνεται με την πρότυπη αντιστοίχιση που δημοσιεύει η ΕΑΤ,
ε)
οι αξίες ανοίγματος, πριν και μετά τις τεχνικές μείωσης του πιστωτικού κινδύνου, που αντιστοιχούν στις βαθμίδες πιστωτικής ποιότητας του τρίτου μέρους τίτλος ΙΙ κεφάλαιο 2, καθώς και εκείνες που αφαιρούνται από τα ίδια κεφάλαια.
Άρθρο 445
Άνοιγμα στον κίνδυνο αγοράς
Τα ιδρύματα που υπολογίζουν τις απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων σύμφωνα με το άρθρο 92 παράγραφος 3 στοιχεία β) και γ) δημοσιοποιούν τις απαιτήσεις αυτές χωριστά για κάθε κίνδυνο που αναφέρεται στις διατάξεις αυτές. Επιπλέον, η απαίτηση ιδίων κεφαλαίων για ειδικό κίνδυνο επιτοκίου που απορρέει από θέσεις σε τιτλοποίηση δημοσιοποιείται χωριστά.
Άρθρο 446
Λειτουργικός κίνδυνος
Τα ιδρύματα δημοσιοποιούν τις μεθόδους αξιολόγησης των απαιτήσεων ιδίων κεφαλαίων για λειτουργικό κίνδυνο που εφαρμόζονται στο ίδρυμα· περιγραφή της μεθόδου του άρθρου 312 παράγραφος 2, εφόσον χρησιμοποιείται από το ίδρυμα, περιλαμβανομένης της ανάλυσης των κατάλληλων εσωτερικών και εξωτερικών παραγόντων που λαμβάνονται υπόψη στη μέθοδο μέτρησης του ιδρύματος, και σε περίπτωση μερικής χρήσης, το πεδίο εφαρμογής των διαφόρων μεθόδων που χρησιμοποιούνται.
Άρθρο 447
Ανοίγματα σε μετοχές που δεν περιλαμβάνονται στο χαρτοφυλάκιο συναλλαγών
Τα ιδρύματα δημοσιοποιούν τις ακόλουθες πληροφορίες για τα ανοίγματα σε μετοχές τα οποία δεν περιλαμβάνονται στο χαρτοφυλάκιο συναλλαγών:
α)
κατάταξη των ανοιγμάτων με βάση τον σκοπό κατοχής τους, μεταξύ άλλων λόγω επιδίωξης κεφαλαιακών κερδών και και λόγωστρατηγικού ενδιαφέροντος, καθώς αι επισκόπηση των χρησιμοποιούμενων λογιστικών τεχνικών και μεθόδων αποτίμησης, με αναφορά των βασικών παραδοχών και πρακτικών που επηρεάζουν την αποτίμηση και κάθε σημαντικής μεταβολής των πρακτικών αυτών,
β)
την αξία ισολογισμού, την εύλογη αξία, και για τις μετοχές που είναι διαπραγματεύσιμες σε χρηματιστήριο, σύγκριση με την αγοραία τιμή, όταν διαφέρει αισθητά από την εύλογη αξία,
γ)
τα είδη, τη φύση και τα ποσά των ανοιγμάτων σε μετοχές διαπραγματεύσιμες σε χρηματιστήριο, των ανοιγμάτων σε μετοχές μη διαπραγματεύσιμες σε χρηματιστήριο σε επαρκώς διαφοροποιημένα χαρτοφυλάκια, και άλλων ανοιγμάτων,
δ)
το σύνολο των πραγματοποιηθέντων κερδών ή ζημιών από πωλήσεις και ρευστοποιήσεις στην περίοδο και
ε)
το σύνολο των μη πραγματοποιηθέντων κερδών ή ζημιών, το σύνολο των λανθανόντων κερδών ή ζημιών από αναπροσαρμογές αξίας, καθώς και κάθε παρόμοιο ποσό που περιλαμβάνεται στα βασικά ή τα συμπληρωματικά ίδια κεφάλαια.
Άρθρο 448
Άνοιγμα σε κίνδυνο επιτοκίου σε θέσεις που δεν περιλαμβάνονται στο χαρτοφυλάκιο συναλλαγών
Τα ιδρύματα δημοσιοποιούν τις ακόλουθες πληροφορίες σχετικά με τον αναλαμβανόμενο κίνδυνο επιτοκίου σε θέσεις που δεν περιλαμβάνονται στο χαρτοφυλάκιο συναλλαγών:
α)
φύση του κινδύνου επιτοκίου και βασικές παραδοχές (περιλαμβανομένων των παραδοχών για τις πρόωρες εξοφλήσεις δανείων και τη συμπεριφορά των καταθέσεων όψεως), και συχνότητα μέτρησης του κινδύνου επιτοκίου,
β)
αυξομειώσεις κερδών, οικονομικής αξίας ή άλλων κατάλληλων παραμέτρων που χρησιμοποιούνται από τη διοίκηση για τη μέτρηση των επιπτώσεων μιας απότομης ανόδου ή πτώσης των επιτοκίων, σύμφωνα με τη μέθοδο που χρησιμοποιείται από τη διοίκηση για τη μέτρηση του κινδύνου επιτοκίου, με διάκριση ανά νόμισμα.
Άρθρο 449
Άνοιγμα σε θέσεις τιτλοποίησης
Τα ιδρύματα που υπολογίζουν τα σταθμισμένα ως προς τον κίνδυνο ποσά σύμφωνα με το τρίτο μέρος τίτλος ΙΙ κεφάλαιο 5 ή τις απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων σύμφωνα με το άρθρο 337 ή 338 δημοσιοποιούν τις ακόλουθες πληροφορίες, κατά περίπτωση, χωριστά για το χαρτοφυλάκιο συναλλαγών και για τις συναλλαγές εκτός χαρτοφυλακίου συναλλαγών:
α)
περιγραφή των στόχων του ιδρύματος σε σχέση με τη δραστηριότητα τιτλοποίησης,
β)
τη φύση άλλων κινδύνων, συμπεριλαμβανομένου του κινδύνου ρευστότητας που ενέχουν τα τιτλοποιημένα περιουσιακά στοιχεία,
γ)
το είδος των κινδύνων όσον αφορά την εξοφλητική προτεραιότητα των υποκείμενων θέσεων σε τιτλοποίηση και όσον αφορά τα υποκείμενα περιουσιακά στοιχεία των εν λόγω θέσεων σε τιτλοποίηση που αναλαμβάνονται και διακρατούνται με τη δραστηριότητα επανατιτλοποίησης,
δ)
τους διάφορους ρόλους του ιδρύματος στη διαδικασία τιτλοποίησης,
ε)
ένδειξη του βαθμού συμμετοχής του ιδρύματος σε κάθε ρόλο που αναφέρεται στο στοιχείο δ),
στ)
περιγραφή των υφιστάμενων διαδικασιών για την παρακολούθηση των μεταβολών του πιστωτικού κινδύνου και του κινδύνου αγοράς των ανοιγμάτων τιτλοποίησης, συμπεριλαμβανομένου του τρόπου με τον οποίο η συμπεριφορά των υποκείμενων περιουσιακών στοιχείων επιδρά στα ανοίγματα τιτλοποίησης, και περιγραφή του τρόπου με τον οποίο οι εν λόγω διαδικασίες διαφέρουν για τα ανοίγματα επανατιτλοποίησης,
ζ)
περιγραφή της πολιτικής του ιδρύματος όσον αφορά τη χρήση της αντισταθμιστικής και της μη χρηματοδοτούμενης προστασίας για τη μείωση των κινδύνων των διακρατούμενων ανοιγμάτων τιτλοποίησης και επανατιτλοποίησης, συμπεριλαμβανομένου του προσδιορισμού ουσιωδών αντισυμβαλλομένων αντιστάθμισης ανά συναφή τύπο ανοίγματος σε κίνδυνο,
η)
τις μεθόδους υπολογισμού των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ποσών τις οποίες το ίδρυμα εφαρμόζει στις δραστηριότητες τιτλοποίησης, συμπεριλαμβανομένων των τύπων ανοιγμάτων τιτλοποίησης στους οποίους εφαρμόζεται κάθε μέθοδος,
θ)
τους τύπους ΟΕΣΤ που χρησιμοποιεί το ίδρυμα, ως ανάδοχος, για την τιτλοποίηση ανοιγμάτων τρίτων, συμπεριλαμβανομένου του κατά πόσον, σε ποια μορφή και σε ποιον βαθμό το ίδρυμα διαθέτει ανοίγματα στις εν λόγω ΟΕΣΤ, χωριστά για ανοίγματα εντός και εκτός ισολογισμού καθώς και κατάλογο των οντοτήτων τις οποίες διοικεί ή συμβουλεύει το ίδρυμα και οι οποίες επενδύουν είτε σε θέσεις σε τιτλοποίηση που έχει διενεργήσει το ίδρυμα είτε σε ΟΕΣΤ των οποίων ανάδοχος είναι το ίδρυμα,
ι)
περίληψη των λογιστικών μεθόδων του ιδρύματος για δραστηριότητες τιτλοποίησης, συμπεριλαμβανομένων των εξής πληροφοριών:
i)
κατάταξη των συναλλαγών ως πωλήσεις ή ως χρηματοδοτήσεις,
ii)
λογιστική αναγνώριση των κερδών από πωλήσεις,
iii)
μέθοδοι, βασικές παραδοχές, πληροφορίες και αλλαγές από την προηγούμενη περίοδο για την αποτίμηση θέσεων σε τιτλοποίηση,
iv)
αντιμετώπιση των τιτλοποιήσεων συνθετικής μορφής εάν αυτές δεν καλύπτονται από άλλες λογιστικές αρχές,
v)
τρόπος αποτίμησης των περιουσιακών στοιχείων που πρόκειται να τιτλοποιηθούν και κατά πόσον καταχωρίζονται στο χαρτοφυλάκιο συναλλαγών του ιδρύματος ή σε χαρτοφυλακίου εκτός αυτού,
vi)
πολιτικές καταχώρισης υποχρεώσεων στον ισολογισμό για ρυθμίσεις που μπορεί να απαιτήσουν από το ίδρυμα να παράσχει χρηματοδοτική υποστήριξη σε τιτλοποιημένα περιουσιακά στοιχεία,
ια)
τις επωνυμίες των ΕΟΠΑ των οποίων οι αξιολογήσεις χρησιμοποιούνται για τις τιτλοποιήσεις και τα είδη ανοιγμάτων για τα οποία χρησιμοποιείται κάθε ECΑΙ,
ιβ)
όπου ενδείκνυται, περιγραφή της μεθόδου εσωτερικής αξιολόγησης που προβλέπεται στο τρίτο μέρος τίτλος ΙΙ κεφάλαιο 5 τμήμα 3, συμπεριλαμβανομένων της δομής της διαδικασίας εσωτερικής αξιολόγησης και της σχέσης μεταξύ εσωτερικής αξιολόγησης και εξωτερικών διαβαθμίσεων, της χρήσης εσωτερικής αξιολόγησης για σκοπούς άλλους πλην της εσωτερικής αξιολόγησης κεφαλαίων, των ελεγκτικών μηχανισμών στη διαδικασία εσωτερικής αξιολόγησης, συμπεριλαμβανομένης της εξέτασης της ανεξαρτησίας, της λογοδοσίας και της επανεξέτασης της διαδικασίας εσωτερικής αξιολόγησης, των κατηγοριών ανοιγμάτων στους οποίους εφαρμόζεται η διαδικασία εσωτερικής αξιολόγησης και των παραγόντων ακραίων καταστάσεων που χρησιμοποιούνται για τον καθορισμό των επιπέδων πιστωτικής ενίσχυσης, ανά κατηγορία ανοίγματος,
ιγ)
επεξήγηση σημαντικών μεταβολών που αφορούν τη δημοσιοποίηση ποσοτικών στοιχείων των στοιχείων ιδ) έως ιζ) από την τελευταία περίοδο για την οποία υποβλήθηκε έκθεση,
ιδ)
χωριστά για το χαρτοφυλάκιο συναλλαγών και τα εκτός χαρτοφυλακίου συναλλαγών ανοίγματα, τις ακόλουθες πληροφορίες ανά κατηγορία ανοίγματος:
i)
το συνολικό ανεξόφλητο ποσό των ανοιγμάτων που έχουν τιτλοποιηθεί από το ίδρυμα, χωριστά για τις παραδοσιακές και συνθετικές τιτλοποιήσεις και για τις τιτλοποιήσεις στις οποίες το ίδρυμα ενεργεί μόνον ως ανάδοχος,
ii)
το συνολικό ποσό των εντός ισολογισμού θέσεων σε τιτλοποίηση που διακρατήθηκαν ή αγοράσθηκαν και των εκτός ισολογισμού ανοιγμάτων τιτλοποίησης,
iii)
το συνολικό ποσό των περιουσιακών στοιχείων που πρόκειται να τιτλοποιηθούν,
iv)
για τις τιτλοποιημένες διευκολύνσεις που υπάγονται σε ρύθμιση πρόωρης εξόφλησης των τίτλων, το σύνολο των εκταμιευθέντων ανοιγμάτων που αποδίδονται στα συμφέροντα του μεταβιβάζοντος και του επενδυτή αντίστοιχα, τις συνολικές κεφαλαιακές απαιτήσεις που επωμίζεται το ίδρυμα έναντι της συμμετοχής του μεταβιβάζοντος και τις συνολικές κεφαλαιακές απαιτήσεις που επωμίζεται το ίδρυμα σε σχέση με τα μερίδια του επενδυτή από τα αναληφθέντα υπόλοιπα και από τα μη αναληφθέντα πιστωτικά όρια,
v)
το ποσό των θέσεων τιτλοποίησης που αφαιρούνται από τα ίδια κεφάλαια ή που σταθμίζονται με συντελεστή στάθμισης κινδύνου 1 250 %,
vi)
περίληψη της δραστηριότητας όσον αφορά τις τιτλοποιήσεις της τρέχουσας περιόδου, συμπεριλαμβανομένου του ποσού των ανοιγμάτων που τιτλοποιήθηκαν και του κέρδους ή της ζημίας που αναγνωρίστηκε κατά την πώληση,
ιε)
χωριστά για το χαρτοφυλάκιο συναλλαγών και τα εκτός χαρτοφυλακίου συναλλαγών ανοίγματα, τις ακόλουθες πληροφορίες:
i)
το συνολικό ποσό των θέσεων σε τιτλοποίηση που διακρατήθηκαν ή αγοράσθηκαν και τις συναφείς κεφαλαιακές απαιτήσεις, με διάκριση σε ανοίγματα από τιτλοποιήσεις και ανοίγματα από επανατιτλοποιήσεις και περαιτέρω ανάλυση σε συντελεστές στάθμισης κινδύνου ή εύρος κεφαλαιακών απαιτήσεων, για κάθε χρησιμοποιούμενη μέθοδο υπολογισμού κεφαλαιακών απαιτήσεων,
ii)
το συνολικό ποσό των ανοιγμάτων επανατιτλοποίησης που διακρατήθηκαν ή αγοράσθηκαν, με ανάλυση ανάλογα με το άνοιγμα πριν από και μετά την αντιστάθμιση/ασφάλιση και το άνοιγμα έναντι χρηματοδοτικών εγγυητών, με βάση την κατηγορία πιστοληπτικής ικανότητας του εγγυητή ή την επωνυμία του,
ιστ)
για τα εκτός χαρτοφυλακίου συναλλαγών ανοίγματα και όσον αφορά τα ανοίγματα που τιτλοποιήθηκαν από το ίδρυμα, το ποσό των απομειωμένων/σε καθυστέρηση τιτλοποιηθέντων περιουσιακών στοιχείων και των ζημιών που έχουν αναγνωριστει από το ίδρυμα κατά την τρέχουσα περίοδο, με ανάλυση αμφοτέρων ανά κατηγορία ανοίγματος,
ιζ)
για το χαρτοφυλάκιο συναλλαγών, το συνολικό υπόλοιπο των ανοιγμάτων που τιτλοποιήθηκαν από το ίδρυμα και υπόκεινται σε κεφαλαιακή απαίτηση για κίνδυνο αγοράς, με ανάλυση σε παραδοσιακές/συνθετικές τιτλοποιήσεις και ανά κατηγορία ανοίγματος,
ιη)
εάν συντρέχει περίπτωση, εάν το ίδρυμα έχει παράσχει υποστήριξη υπό τις προϋποθέσεις του άρθρου 248 παράγραφος 1 και την επίπτωση στα ίδια κεφάλαια.
Άρθρο 450
Πολιτικές αποδοχών
1. Τα ιδρύματα δημοσιοποιούν τουλάχιστον τις ακόλουθες πληροφορίες σχετικά με την πολιτική και πρακτική αποδοχών του ιδρύματος για τις κατηγορίες εκείνες των μελών του προσωπικού των οποίων οι επαγγελματικές δραστηριότητες έχουν ουσιώδη επίπτωση στο προφίλ κινδύνου του:
α)
πληροφορίες όσον αφορά τη διαδικασία λήψης αποφάσεων που χρησιμοποιείται για τον καθορισμό της πολιτικής αποδοχών, καθώς και τον αριθμό των συνεδριάσεων που πραγματοποίησε το κύριο όργανο που επιβλέπει τις αποδοχές στη διάρκεια του οικονομικού έτους, συμπεριλαμβανομένων, κατά περίπτωση, πληροφοριών σχετικά με τη σύνθεση και τα καθήκοντα της επιτροπής αποδοχών, τον εξωτερικό σύμβουλο του οποίου οι υπηρεσίες χρησιμοποιήθηκαν για τον καθορισμό της πολιτικής αποδοχών και τον ρόλο των λοιπών εμπλεκομένων,
β)
πληροφορίες σχετικά με τη σχέση μεταξύ αμοιβής και επιδόσεων,
γ)
τα σημαντικότερα χαρακτηριστικά σχεδιασμού του συστήματος αμοιβών, συμπεριλαμβανομένων πληροφοριών σχετικά με τα κριτήρια που χρησιμοποιούνται για τη μέτρηση των επιδόσεων και την προσαρμογή των αμοιβών στον κίνδυνο και τα κριτήρια πολιτικής περί αναβολής και κατοχύρωσης των αμοιβών,
δ)
την αναλογία μεταξύ σταθερών και μεταβλητών αποδοχών που ορίζεται σύμφωνα με το άρθρο 94 παράγραφος 1 στοιχείο ζ) της οδηγίας 2013/36/ΕΕ,
ε)
πληροφορίες σχετικά με τα κριτήρια επίδοσης, στα οποία βασίζονται το δικαίωμα απόκτησης μετοχών, τα δικαιώματα προαίρεσης ή οι μεταβλητές συνιστώσες των αποδοχών,
στ)
τις κύριες παραμέτρους και αιτιολογία για τη χρήση μεταβλητών συνιστωσών και κάθε άλλης μη χρηματικής παροχής,
ζ)
συνολικές ποσοτικές πληροφορίες σχετικά με τις αποδοχές, με ανάλυση ανά επιχειρηματικό τομέα,
η)
συνολικές ποσοτικές πληροφορίες σχετικά με τις αποδοχές, με ανάλυση ανά ανώτερα διευθυντικά στελέχη και ανά μέλη του προσωπικού των οποίων οι ενέργειες έχουν ουσιώδη αντίκτυπο στο προφίλ κινδύνου του ιδρύματος, στις οποίες περιλαμβάνονται τα ακόλουθα:
i)
τα ποσά αμοιβής για το οικονομικό έτος, με διάκριση σε σταθερή και μεταβλητή και τον αριθμό των δικαιούχων,
ii)
τα ποσά και οι μορφές της μεταβλητής αμοιβής, με διάκριση σε μετρητά, μετοχές, χρηματοπιστωτικά μέσα συνδεδεμένα με μετοχές και άλλες κατηγορίες,
iii)
τα ποσά των αναβαλόμενων αμοιβών, με διάκριση σε κατοχυρωμένες και μη κατοχυρωμένες,
iv)
τα ποσά των αναβαλλόμενων αμοιβών τα οποία έχουν αποφασισθεί να καταβληθούν κατά το οικονομικό έτος, που καταβήθηκαν και μειώθηκαν μέσω αναπροσαρμογών με βάση την επίδοση,
v)
οι νέες πληρωμές λόγω πρόσληψης και αποχώρησης που πραγματοποιήθηκαν κατά το οικονομικό έτος και ο αριθμός των δικαιούχων των εν λόγω πληρωμών,
vi)
τα ποσά των αποζημιώσεων λόγω αποχώρησης που κατεβλήθησαν κατά το οικονομικό έτος, ο αριθμός των δικαιούχων και το υψηλότερο ποσό που κατεβλήθη σε ένα μεμονωμένο πρόσωπο,
θ)
τον αριθμό των ατόμων που αμείβονται με τουλάχιστον 1 εκατομμύριο EUR ανά οικονομικό έτος, ανά μισθολογικά κλιμάκια 500 000 EUR για τις αμοιβές από 1 έως 5 εκατομμύρια EUR και ανά μισθολογικά κλιμάκια 1 εκατομμυρίου EUR για τις αμοιβές 5 εκατομμυρίων EUR και άνω,
ι)
κατόπιν αιτήματος του κράτους μέλους ή της αρμόδιας αρχής, τη συνολική αμοιβή για καθένα από τα μέλη του διοικητικού οργάνου ή τα ανώτερα διευθυντικά στελέχη.
2. Στην περίπτωση των πιστωτικών ιδρυμάτων τα οποία είναι σημαντικά από άποψη μεγέθους, εσωτερικής οργάνωσης καθώς και από άποψη φύσης, πεδίου και πολυπλοκότητας δραστηριοτήτων, οι ποσοτικές πληροφορίες που αναφέρονται στο παρόν άρθρο δημοσιοποιούνται επίσης όσον αφορά τα μέλη του διοικητικού οργάνου του ιδρύματος.
Τα ιδρύματα συμμορφώνονται προς τις απαιτήσεις που καθορίζονται στο παρόν άρθρο κατά τρόπο κατάλληλο προς το μέγεθος, την εσωτερική οργάνωση και τη φύση, το πεδίο και την πολυπλοκότητα των δραστηριοτήτων τους και με την επιφύλαξη των διατάξεων της οδηγίας 95/46/ΕΚ.
Άρθρο 451
Μόχλευση
1. Τα ιδρύματα δημοσιοποιούν τις ακόλουθες πληροφορίες σχετικά με τον δείκτη μόχλευσής τους υπολογιζόμενο σύμφωνα με το άρθρο 429 και με τη διαχείριση του κινδύνου υπερβολικής μόχλευσης:
α)
τον δείκτη μόχλευσης και τον τρόπο με τον οποίο το ίδρυμα εφαρμόζει το άρθρο 499 παράγραφοι 2 και 3,
β)
την κατανομή της μέτρησης συνολικού ανοίγματος καθώς και τη συμφωνία της μέτρησης συνολικού ανοίγματος με τις σχετικές πληροφορίες που γνωστοποιούνται στις δημοσιευόμενες οικονομικές καταστάσεις,
γ)
εφόσον απαιτείται, το ύψος των μη αναγνωριζόμενων εμπιστευματικών στοιχείων σύμφωνα με το άρθρο 429 παράγραφος 11,
δ)
περιγραφή των διαδικασιών που χρησιμοποιούνται για τη διαχείριση του κινδύνου υπερβολικής μόχλευσης,
ε)
περιγραφή των παραγόντων που επηρέασαν τον δείκτη μόχλευσης κατά τη διάρκεια της περιόδου στην οποία αυτός αναφέρεται.
2. Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια εκτελεστικών τεχνικών προτύπων προκειμένου να καθορίσει το ενιαίο υπόδειγμα δημοσιοποίησης για τη δημοσιοποίηση που αναφέρεται στην παράγραφο 1, καθώς και τις οδηγίες χρήσης του ως άνω υποδείγματος.
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια εκτελεστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή έως τις 30 Ιουνίου 2014.
Η Επιτροπή εξουσιοδοτείται να εγκρίνει τα εκτελεστικά τεχνικά πρότυπα που αναφέρονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με το άρθρο 15 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
ΤΙΤΛΟΣ ΙΙΙ
ΑΠΑΙΤΗΣΕΙΣ ΠΟΥ ΠΡΕΠΕΙ ΝΑ ΠΛΗΡΟΥΝΤΑΙ ΓΙΑ ΤΗ ΧΡΗΣΗ ΣΥΓΚΕΚΡΙΜΕΝΩΝ ΜΕΣΩΝ Ή ΜΕΘΟΔΩΝ
Άρθρο 452
Χρήση της μεθόδου IRB για τον πιστωτικό κίνδυνο
Τα ιδρύματα που υπολογίζουν τα σταθμισμένα ως προς τον κίνδυνο ποσά δυνάμει της μεθόδου IRB δημοσιοποιούν τις ακόλουθες πληροφορίες
α)
την άδεια της αρμόδιας αρχής για χρήση της μεθόδου ή για τη μετάβαση σε αυτήν,
β)
επεξήγηση και συνοπτική παρουσίαση:
i)
της διάρθρωσης των συστημάτων εσωτερικής διαβάθμισης και της σχέσης μεταξύ εσωτερικών και εξωτερικών διαβαθμίσεων,
ii)
της χρήσης των εσωτερικών εκτιμήσεων για άλλους σκοπούς εκτός από τον υπολογισμό των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ποσών σύμφωνα με το τρίτο μέρος τίτλος ΙΙ κεφάλαιο 3,
iii)
της διαδικασίας διαχείρισης και αναγνώρισης της μείωσης του πιστωτικού κινδύνου,
iv)
των μηχανισμών ελέγχου των συστημάτων διαβάθμισης συμπεριλαμβανομένης περιγραφής της ανεξαρτησίας, των ευθυνών και και αναθεώρησης των συστημάτων διαβάθμισης,
γ)
περιγραφή της διαδικασίας εσωτερικής διαβάθμισης, χωριστά για καθεμία από τις ακόλουθες κλάσεις ανοιγμάτων:
i)
κεντρικές κυβερνήσεις και κεντρικές τράπεζες,
ii)
ιδρύματα,
iii)
επιχειρήσεις περιλαμβανομένων των ΜΜΕ, ειδικός δανεισμός και αποκτηθείσες εισπρακτέες απαιτήσεις έναντι επιχειρήσεων,
iv)
λιανική τραπεζική, για καθεμία από τις κατηγορίες ανοιγμάτων στις οποίες αντιστοιχούν οι διάφορες συσχετίσεις του άρθρου 154 παράγραφοι 1 έως 4,
v)
μετοχές,
δ)
τις αξίες ανοίγματος για καθεμία από τις κλάσεις ανοιγμάτων του άρθρου 147. Εάν τα ιδρύματα χρησιμοποιούν εσωτερικές εκτιμήσεις των LGD ή των συντελεστών μετατροπής για τον υπολογισμό των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ποσών, τα ανοίγματα έναντι των κεντρικών κυβερνήσεων και των κεντρικών τραπεζών, των ιδρυμάτων και των επιχειρήσεων πρέπει να δημοσιοποιούνται χωριστά από τα ανοίγματα για τα οποία τα ιδρύματα δεν χρησιμοποιούν παρόμοιες εκτιμήσεις,
ε)
για να καθίσταται δυνατή μια εύλογη διαφοροποίηση του πιστωτικού κινδύνου για καθεμία από τις κατηγορίες ανοιγμάτων «κεντρικές κυβερνήσεις και κεντρικές τράπεζες», «ιδρύματα», «επιχειρήσεις» και «μετοχές» και για επαρκή αριθμό πιστοληπτικών βαθμίδων οφειλέτη (περιλαμβανόμενης της βαθμίδας των οφειλετών σε αθέτηση), τα ιδρύματα δημοσιοποιούν τις ακόλουθες πληροφορίες:
i)
το σύνολο των ανοιγμάτων, συμπεριλαμβανομένων των κατηγοριών ανοιγμάτων «κεντρικές κυβερνήσεις και κεντρικές τράπεζες», «ιδρύματα» και «επιχειρήσεις»,το άθροισμα των ανεξόφλητων υπολοίπων δανείων και αξιών ανοιγμάτων από μη αναληφθείσες πιστωτικές διευκολύνσεις και ανεξόφλητα υπόλοιπα από ανοίγματα σε μετοχές,
ii)
το σταθμισμένο ως προς το άνοιγμα μέσο συντελεστή στάθμισης κινδύνου,
iii)
για τα ιδρύματα που χρησιμοποιούν εσωτερικές εκτιμήσεις των συντελεστών μετατροπής για τον υπολογισμό των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ποσών, το ποσό των μη αναληφθεισών πιστωτικών διευκολύνσεων και τη σταθμισμένη ως προς το άνοιγμα μέση αξία ανοίγματος για κάθε κατηγορία ανοιγμάτων,
στ)
για την κατηγορία ανοιγμάτων λιανικής τραπεζικής και για καθεμία από τις κατηγορίες που καθορίζονται στο στοιχείο γ) σημείο iv), είτε τις πληροφορίες του στοιχείου ε) (κατά περίπτωση, σε ομαδοποιημένη βάση), είτε ανάλυση των ανοιγμάτων (ανεξόφλητα υπόλοιπα δανείων και αξίες ανοίγματος από μη αναληφθείσες πιστωτικές διευκολύνσεις) για επαρκή αριθμό βαθμίδων αναμενόμενης ζημίας (ΕL) ώστε να καθίσταται δυνατή μια εύλογη διαφοροποίηση του πιστωτικού κινδύνου (κατά περίπτωση, σε ομαδοποιημένη βάση),
ζ)
τις πραγματικές ειδικές προσαρμογές πιστωτικού κινδύνου στην προηγούμενη περίοδο για κάθε κατηγορία ανοιγμάτων (στην περίπτωση των ανοιγμάτων λιανικής τραπεζικής, για καθεμία από τις κατηγορίες που καθορίζονται στο στοιχείο γ) σημείο iv)) και τις διαφορές σε σχέση με τις προηγούμενες περιόδους,
η)
περιγραφή των παραγόντων που επηρέασαν τις πραγματικές ζημίες στην προηγούμενη περίοδο (για παράδειγμα, εάν το ίδρυμα είχε ποσοστά αθέτησης υψηλότερα από τον μέσο όρο, ή LGD και συντελεστές μετατροπής υψηλότερους από το μέσο όρο),
θ)
σύγκριση των εκτιμήσεων του ιδρύματος με τα πραγματικά αποτελέσματα σε μεγαλύτερη περίοδο. Η σύγκριση περιλαμβάνει τουλάχιστον πληροφορίες για τις εκτιμήσεις ζημιών σε σχέση με τις πραγματικές ζημίες για κάθε κατηγορία ανοίγματος (στην περίπτωση των ανοιγμάτων λιανικής, για καθεμία από τις κατηγορίες που καθορίζονται στο στοιχείο γ) σημείο iv)) σε περίοδο επαρκώς μεγάλη ώστε να επιτρέπει μια εύλογη αξιολόγηση της αποτελεσματικότητας των διαδικασιών εσωτερικής διαβάθμισης για κάθε κατηγορία ανοίγματος (στην περίπτωση των ανοιγμάτων λιανικής, για καθεμία από τις κατηγορίες που καθορίζονται στο στοιχείο γ) σημείο iv)). Κατά περίπτωση, τα πιστωτικά ιδρύματα αναλύουν πιο λεπτομερώς τα στοιχεία αυτά και συγκρίνουν τα PD και, για τα πιστωτικά ιδρύματα που χρησιμοποιούν εσωτερικές εκτιμήσεις των LGD και/ή των συντελεστών μετατροπής, συγκρίνουν τις πραγματικές τιμές των LGD και των συντελεστών μετατροπής με τις εκτιμήσεις που παρέχονται στις ανωτέρω δημοσιοποιήσεις σχετικά με την ποσοτική αξιολόγηση των κινδύνων που καθορίζονται στο παρόν άρθρο,
ι)
για όλες τις κατηγορίες ανοιγμάτων που αναφέρονται στο άρθρο 147 και για κάθε κατηγορία ανοιγμάτων στην οποία αντιστοιχούν οι διάφορες συσχετίσεις του άρθρου 154 παράγραφοι 1 έως 4:
i)
για τα ιδρύματα που χρησιμοποιούν εσωτερικές εκτιμήσεις της LGD για τον υπολογισμό των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ποσών, τα σταθμισμένα ως προς το άνοιγμα μέσα LGD και PD σε ποσοστό για κάθε σχετική γεωγραφική θέση των πιστωτικών ανοιγμάτων,
ii)
για τα ιδρύματα που δεν χρησιμοποιούν εσωτερικές εκτιμήσεις της LGD, το σταθμισμένο ως προς το άνοιγμα μέσο PD σε ποσοστό για κάθε σχετική γεωγραφική θέση των πιστωτικών ανοιγμάτων.
Για τους σκοπούς του στοιχείου γ) ανωτέρω, η περιγραφή περιλαμβάνει τα διάφορα είδη ανοιγμάτων κάθε κατηγορίας, τους ορισμούς, τις μεθόδους και τα δεδομένα για την εκτίμηση και την επικύρωση των PD και, κατά περίπτωση, των LGD και των συντελεστών μετατροπής, περιλαμβανομένων των παραδοχών που χρησιμοποιήθηκαν για τον υπολογισμό αυτών των μεταβλητών, καθώς και την περιγραφή των σημαντικών αποκλίσεων από τον ορισμό της αθέτησης στο άρθρο 178 και των σημαντικών τμημάτων του χαρτοφυλακίου που επηρεάζονται από αυτές τις αποκλίσεις.
Για τους σκοπούς του στοιχείου ι), ως σχετική γεωγραφική θέση των πιστωτικών ανοιγμάτων νοούνται τα ανοίγματα στα κράτη μέλη στα οποία έχει λάβει άδεια λειτουργίας το ίδρυμα και στα κράτη μέλη ή στις τρίτες χώρες στις οποίες διεξάγει τις δραστηριότητές του το ίδρυμα μέσω υποκαταστήματος ή θυγατρικής.
Άρθρο 453
Χρήση των τεχνικών μείωσης του πιστωτικού κινδύνου
Τα ιδρύματα που εφαρμόζουν τεχνικές μείωσης του πιστωτικού κινδύνου δημοσιοποιούν τις ακόλουθες πληροφορίες:
α)
τις πολιτικές και διαδικασίες συμψηφισμού εντός και εκτός ισολογισμού στοιχείων, καθώς και το βαθμό στον οποίο το πιστωτικό ίδρυμα κάνει χρήση παρόμοιου συμψηφισμού,
β)
τις πολιτικές και διαδικασίες αποτίμησης και διαχείρισης των εξασφαλίσεων,
γ)
περιγραφή των κυριότερων ειδών εξασφαλίσεων που αποδέχεται το ίδρυμα,
δ)
τα κυριότερα είδη εγγυητών και αντισυμβαλλομένων σε πράξεις πιστωτικών παραγώγων, καθώς και την πιστοληπτική τους ικανότητα,
ε)
πληροφορίες σχετικά με συγκεντρώσεις κινδύνου αγοράς ή πιστωτικού κινδύνου στα χρησιμοποιούμενα μέσα μείωσης του πιστωτικού κινδύνου,
στ)
για τα ιδρύματα που υπολογίζουν τα σταθμισμένα ως προς τον κίνδυνο ποσά δυνάμει της τυποποιημένης μεθόδου ή της μεθόδου IRB, αλλά δεν παρέχουν εσωτερικές εκτιμήσεις των LGD ή των συντελεστών μετατροπής για τις κατηγορίες ανοιγμάτων, χωριστά για κάθε κατηγορία ανοίγματος, τη συνολική αξία ανοίγματος (κατά περίπτωση, μετά τον συμψηφισμό εντός ή εκτός ισολογισμού), που καλύπτεται -μετά την εφαρμογή των προσαρμογών μεταβλητότητας- από επιλέξιμες χρηματοοικονομικές εξασφαλίσεις ή από άλλες επιλέξιμες εξασφαλίσεις,
ζ)
για τα ιδρύματα που υπολογίζουν τα σταθμισμένα ως προς τον κίνδυνο ποσά δυνάμει της τυποποιημένης μεθόδου ή της μεθόδου IRB, χωριστά για κάθε κατηγορία ανοίγματος, το συνολικό άνοιγμα (κατά περίπτωση, μετά το συμψηφισμό εκτός ή εντός ισολογισμού) που καλύπτεται από εγγυήσεις ή πιστωτικά παράγωγα. Για την κατηγορία ανοίγματος σε μετοχές, η απαίτηση αυτή ισχύει για καθεμία από τις μεθόδους του άρθρου 155.
Άρθρο 454
Χρήση εξελιγμένων μεθόδων μέτρησης του λειτουργικού κινδύνου
Τα ιδρύματα που χρησιμοποιούν τις εξελιγμένες μεθόδους μέτρησης που προβλέπονται στα άρθρα 321 έως 324 για τον υπολογισμό των απαιτήσεων ιδίων κεφαλαίων για τον λειτουργικό κίνδυνο δημοσιοποιούν μια περιγραφή του τρόπου με τον οποίο χρησιμοποιούν τις ασφαλίσεις και άλλους μηχανισμούς μεταφοράς κινδύνου για τους σκοπούς της μείωσης του εν λόγω κινδύνου.
Άρθρο 455
Χρήση εσωτερικών υποδειγμάτων κινδύνου αγοράς
Τα ιδρύματα που υπολογίζουν τις κεφαλαιακές απαιτήσεις τους σύμφωνα με το άρθρο 363 δημοσιοποιούν τις ακόλουθες πληροφορίες:
α)
Για κάθε επιμέρους χαρτοφυλάκιο:
i)
τα χαρακτηριστικά των χρησιμοποιούμενων υποδειγμάτων,
ii)
εάν συντρέχει περίπτωση, για τα εσωτερικά υποδείγματα για την αποτύπωση των αυξημένων κινδύνων αθέτησης και μεταβολής διαβάθμισης και για τη διαπραγμάτευση συσχετίσεων, τις μεθοδολογίες που χρησιμοποιήθηκαν και τους κινδύνους που μετρήθηκαν μέσω της χρήσης εσωτερικού υποδείγματος, συμπεριλαμβανομένης περιγραφής της μεθόδου που ακολουθήθηκε από το ίδρυμα για τον καθορισμό οριζόντων ρευστότητας, τις μεθοδολογίες που χρησιμοποιήθηκαν για την επίτευξη αξιολόγησης κεφαλαίων σύμφωνα με τις απαιτούμενες προδιαγραφές, και τις μεθόδους που χρησιμοποιήθηκαν για την επικύρωση του υποδείγματος,
iii)
περιγραφή του προγράμματος ασκήσεων προσομοίωσης ακραίων καταστάσεων που εφαρμόζεται σε κάθε επιμέρους χαρτοφυλάκιο,
iv)
περιγραφή των μεθόδων που χρησιμοποιούνται για το δοκιμαστικό εκ των υστέρων έλεγχο και την επικύρωση της ακρίβειας και της συνέπειας των εσωτερικών υποδειγμάτων και των διαδικασιών ανάπτυξης υποδειγμάτων,
β)
το πεδίο εφαρμογής της άδειας της αρμόδιας αρχής,
γ)
περιγραφή της έκτασης και των μεθοδολογιών για τη συμμόρφωση προς τις απαιτήσεις που ορίζονται στα άρθρα 104 και 105,
δ)
την ανώτατη, την κατώτατη και τη μέση τιμή των ακόλουθων μεγεθών:
i)
των ημερήσιων μετρήσεων της δυνητικής ζημίας κατά τη διάρκεια της περιόδου αναφοράς και κατά τη λήξη της περιόδου,
ii)
των μετρήσεων της δυνητικής ζημίας σε ακραίες συνθήκες κατά τη διάρκεια της περιόδου αναφοράς και κατά τη λήξη της περιόδου,
iii)
των αριθμητικών στοιχείων για τον αυξημένο κίνδυνο αθέτησης και μεταβολής διαβάθμισης και για τον ειδικό κίνδυνο του χαρτοφυλακίου διαπραγμάτευσης συσχετίσεων κατά τη περιόδο αναφοράς και κατά τη λήξη αυτής,
ε)
τα στοιχεία των απαίτησης ιδίων κεφαλαίων που ορίζονται στο άρθρο 364,
στ)
το μέσο σταθμισμένο ορίζοντα ρευστότητας για κάθε επιμέρους χαρτοφυλάκιο που καλύπτεται από τα εσωτερικά υποδείγματα για τον αυξημένο κίνδυνο αθέτησης και μεταβολής διαβάθμισης και για τη διαπραγμάτευση συσχετίσεων,
ζ)
σύγκριση των ημερήσιων μετρήσεων της δυνητικής ζημίας στο τέλος της ημέρας με τις ημερήσιες μεταβολές της αξίας του χαρτοφυλακίου στο τέλος της επόμενης εργάσιμης ημέρας, συνοδευόμενη από ανάλυση τυχόν σημαντικών υπερβάσεων κατά την περίοδο αναφοράς.
ΕΝΑΤΟ ΜΕΡΟΣ
ΚΑΤ’ ΕΞΟΥΣΙΟΔΟΤΗΣΗ ΠΡΑΞΕΙΣ ΚΑΙ ΕΚΤΕΛΕΣΤΙΚΕΣ ΠΡΑΞΕΙΣ
Άρθρο 456
Κατ’ εξουσιοδότηση πράξεις
1. Ανατίθεται στην Επιτροπή η εξουσία να εκδίδει κατ’ εξουσιοδότηση πράξεις δυνάμει του άρθρου 462 αναφορικά με τα ακόλουθα θέματα:
α)
τη διευκρίνιση των ορισμών που προβλέπονται στα άρθρα 4, 5, 142, 153, 192, 242, 272, 300, 381 και 411 για τη διασφάλιση της ομοιόμορφης εφαρμογής του παρόντος κανονισμού,
β)
τη διευκρίνιση των ορισμών που προβλέπονται στα άρθρα 4, 5, 142, 153, 192, 242, 272, 300, 381 και 411 προκειμένου να λαμβάνονται υπόψη στην εφαρμογή του παρόντος κανονισμού οι εξελίξεις των χρηματοπιστωτικών αγορών,
γ)
την τροποποίηση του καταλόγου των κατηγοριών ανοιγμάτων που αναφέρονται στα άρθρα 112 και 147, προκειμένου να λαμβάνονται υπόψη οι εξελίξεις των χρηματοπιστωτικών αγορών,
δ)
το ποσό που προσδιορίζεται στο άρθρο 123 στοιχείο γ), στο άρθρο 147 παράγραφος 5 στοιχείο α), στο άρθρο 153 παράγραφος 4 και στο άρθρο 162 παράγραφος 4, προκειμένου να λαμβάνονται υπόψη οι επιπτώσεις του πληθωρισμού,
ε)
τον κατάλογο και την κατάταξη των εκτός ισολογισμού στοιχείων που αναφέρονται στα παραρτήματα I και II, προκειμένου να λαμβάνονται υπόψη οι εξελίξεις στις χρηματοπιστωτικές αγορές,
στ)
την προσαρμογή των κατηγοριών των επιχειρήσεων επενδύσεων που προβλέπονται στο άρθρο 95 παράγραφος 1 και στο άρθρο 96 παράγραφος 1 προκειμένου να λαμβάνονται υπόψη οι εξελίξεις στις χρηματοπιστωτικές αγορές,
ζ)
τη διασαφήνιση της απαίτησης που ορίζεται στο άρθρο 97 για να διασφαλίζεται η ομοιόμορφη εφαρμογή του παρόντος κανονισμού,
η)
την τροποποίηση των απαιτήσεων ιδίων κεφαλαίων όπως ορίζονται στα άρθρα 301 έως 311 του παρόντος κανονισμού και στα άρθρα 50α έως 50δ του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 648/2012 προκειμένου να ληφθούν υπόψη οι εξελίξεις ή οι τροποποιήσεις των διεθνών προτύπων σχετικά με ανοίγματα έναντι κεντρικού αντισυμβαλλομένου,
θ)
την αποσαφήνιση των όρων που αναφέρονται στις εξαιρέσεις που προβλέπει το άρθρο 400,
ι)
την τροποποίηση του μέτρου κεφαλαίου και του μέτρου του συνολικού ανοίγματος του δείκτη μόχλευσης που αναφέρεται στο άρθρο 429 παράγραφος 2 προκειμένου να διορθωθούν τυχόν ελλείψεις που διαπιστώνονται βάσει των εκθέσεων που αναφέρονται στο άρθρο 430 παράγραφος 1 πριν από τη δημοσίευση του δείκτη μόχλευσης από τα ιδρύματα όπως προβλέπεται στο άρθρο 451 παράγραφος 1 στοιχείο α).
2. Η ΕΑΤ παρακολουθεί τις απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων για τον κίνδυνο CVA και υποβάλλει έκθεση στην Επιτροπή έως την 1η Ιανουαρίου 2015. Συγκεκριμένα, στην έκθεση αξιολογούνται:
α)
η αντιμετώπιση του κινδύνου CVA ως επιβάρυνση σε μεμονωμένη βάση σε αντιπαραβολή με την αντιμετώπισή του ως αναπόσπαστης συνιστώσας του πλαισίου για τον κίνδυνο αγοράς,
β)
το πεδίο εφαρμογής της επιβάρυνσης κινδύνου CVA, περιλαμβανομένης της εξαίρεσης που αναφέρεται στο άρθροο 482,
γ)
οι επιλέξιμες αντισταθμίσεις,
δ)
ο υπολογισμός των κεφαλαιακών απαιτήσεων για τον κίνδυνο CVA.
Βάσει της εν λόγω έκθεσης και σε περίπτωση που τα ευρήματα συνηγορούν στην αναγκαιότητα της ακόλουθης δράσης, ανατίθεται στην Επιτροπή η εξουσία να θεσπίζει επίσης κατ’ εξουσιοδότηση πράξη σύμφωνα με το άρθρο 462 για την τροποποίηση του άρθρου 381, του άρθρου 382 παράγραφοι 1 έως 3 και των άρθρων 383 έως 386 όσον αφορά τα στοιχεία αυτά.
Άρθρο 457
Τεχνικές προσαρμογές και διορθώσεις
Η Επιτροπή εξουσιοδοτείται να εκδίδει πράξεις κατ’ εξουσιοδότηση σύμφωνα με το άρθρο 462 για να προβαίνει σε τεχνικές προσαρμογές και διορθώσεις των μη ουσιωδών στοιχείων στις κατωτέρω διατάξεις προκειμένου να λαμβάνει υπόψη τις εξελίξεις στα νέα χρηματοοικονομικά προϊόντα ή δραστηριότητες, να προσαρμόζεται λαμβάνοντας υπόψη τις εξελίξεις μετά από την υιοθέτηση του παρόντος κανονισμού σε άλλες νομοθετικές πράξεις της Ένωσης σχετικά με τις χρηματοοικονομικές υπηρεσίες και τη λογιστική, συμπεριλαμβανομένων των λογιστικών προτύπων που βασίζονται στον κανονισμό (ΕΚ) αριθ. 1606/2002:
α)
στις απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων για τον πιστωτικό κίνδυνο που ορίζονται στα άρθρα 111 έως 134 και στα άρθρα 143 έως 191,
β)
στις επιπτώσεις των τεχνικών μείωσης του πιστωτικού κινδύνου σύμφωνα με τα άρθρα 193 έως 241,
γ)
στις απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων για τιτλοποίηση που ορίζονται στα άρθρα 243 έως 266,
δ)
στις απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων για τον πιστωτικό κίνδυνο αντισυμβαλλομένου σύμφωνα με τα άρθρα 272 έως 311,
ε)
στις απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων για τον λειτουργικό κίνδυνο που ορίζονται στα άρθρα 315 έως 324,
στ)
στις απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων για τον κίνδυνο αγοράς που ορίζονται στα άρθρα 325 έως 377,
ζ)
στις απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων για τον κίνδυνο διακανονισμού που ορίζονται στα άρθρα 378 και 379,
η)
στις απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων για τον κίνδυνο CVA που ορίζονται στα άρθρα 383, 384 και 386,
θ)
στο δεύτερο μέρος και στο άρθρο 99 μόνο ως αποτέλεσμα εξελίξεων στα λογιστικά πρότυπα ή στις λογιστικές απαιτήσεις που λαμβάνουν υπόψη τη νομοθεσία της Ένωσης.
Άρθρο 458
Μακροπροληπτικός ή συστημικός κίνδυνος που εντοπίζεται σε επίπεδο κράτους μέλους
1. Τα κράτη μέλη ορίζουν την αρχή που είναι επιφορτισμένη με την εφαρμογή του παρόντος άρθρου. Η εν λόγω αρχή είναι είτε η αρμόδια είτε η εντεταλμένη αρχή.
2. Εάν η αρχή που έχει οριστεί σύμφωνα με την παράγραφο 1 διαπιστώσει μεταβολές της έντασης του μακροπροληπτικού ή συστημικού κινδύνου του χρηματοπιστωτικού συστήματος που ενδεχόμενα να έχει σοβαρέςν αρνητικές επιπτώσειες στο χρηματοπιστωτικό σύστημα και την πραγματική οικονομία σε συγκεκριμένο κράτος μέλος, οι οποίες κατά τη γνώμη της εν λόγω αρχής θα αντιμετωπίζονταν καλύτερα με αυστηρότερα εθνικά μέτρα, η εν λόγω αρχή γνωστοποιεί στο Ευρωπαϊκό Κοινοβούλιο, το Συμβούλιο, την Επιτροπή, το ΕΣΣΚ και την ΕΑΤ το γεγονός αυτό και υποβάλλει σχετικά ποσοτικά ή ποιοτικά στοιχεία για όλα τα κατωτέρω:
α)
τις μεταβολές της έντασης του μακροπροληπτικού ή συστημικού κινδύνου,
β)
τους λόγους για τους οποίους οι μεταβολές αυτές θα μπορούσαν να συνιστούν απειλή για την χρηματοπιστωτική σταθερότητα σε εθνικό επίπεδο,
γ)
αιτιολόγηση του ισχυρισμού ότι με τα άρθρα 124 και 164 του παρόντος κανονισμού και τα άρθρα 101, 103, 104, 105, 133 και 136 της οδηγίας 2013/36/ΕΕ δεν μπορεί να αντιμετωπιστεί επαρκώς ο διαπιστωθείς μακροπροληπτικός ή συστημικός κίνδυνος, λαμβανομένης υπόψη της σχετικής αποτελεσματικότητας των εν λόγω μέτρων,
δ)
σχέδια εθνικών μέτρων για τα ιδρύματα με εγχώρια άδεια ή υποσύνολο των ιδρυμάτων αυτών, με σκοπό να μετριασθούν οι επιπτώσεις των μεταβολών της έντασης του κινδύνου και όσον αφορά:
i)
το επίπεδο ιδίων κεφαλαίων που ορίζεται στο άρθρο 92
ii)
τις απαιτήσεις για μεγάλα χρηματοδοτικά ανοίγματα που ορίζονται στο άρθρο 392 και τα άρθρα 395 έως 403
iii)
τις απαιτήσεις δημοσιοποίησης που ορίζονται στα άρθρα 431 έως 455
iv)
το επίπεδο του αποθέματος ασφαλείας διατήρησης κεφαλαίου που προβλέπεται στο άρθρο 129 της οδηγίας 2013/36/ΕΕ,
v)
τις απαιτήσεις ρευστότητας που καθορίζονται στο έκτο μέρος,
vi)
τη στάθμιση κινδύνου με στόχο τις φούσκες κερδοσκοπίας στον τομέα των ακινήτων κατοικίας και των εμπορικών ακινήτων ή
vii)
τα ανοίγματα εντός του χρηματοπιστωτικού τομέα,
ε)
επεξήγηση των λόγων για τους οποίους τα σχέδια μέτρων θεωρούνται από την αρχή που έχει οριστεί σύμφωνα με την παράγραφο 1 κατάλληλα, αποτελεσματικά και αναλογικά για την αντιμετώπιση της κατάστασης και
στ)
εκτίμηση του πιθανού θετικού ή αρνητικού αντικτύπου των σχεδίων μέτρων στην εσωτερική αγορά βάσει των πληροφοριών που διαθέτει το ενδιαφερόμενο κράτος μέλος.
3. Οι αρχές που προσδιορίζονται σύμφωνα με την παράγραφο 1, όταν εξουσιοδοτούνται να εφαρμόσουν εθνικά μέτρα σύμφωνα με το παρόν άρθρο, παρέχουν όλες τις σχετικές πληροφορίες στις σχετικές αρμόδιες αρχές ή εντεταλμένες αρχές σε άλλα κράτη μέλη.
4. Το Συμβούλιο εξουσιοδοτείται για την απόρριψη των σχεδίων εθνικών μέτρων που αναφέρονται στην παράγραφο 2 στοιχείο δ), το οποίο αποφασίζει με ειδική πλειοψηφία, ύστερα από πρόταση της Επιτροπής.
Εντός ενός μηνός από την παραλαβή της γνωστοποίησης που αναφέρεται στην παράγραφο 2, το ΕΣΣΚ και η ΕΑΤ γνωμοδοτούν, όσον αφορά τα σημεία που αναφέρονται στην εν λόγω παράγραφο, στο Συμβούλιο, στην Επιτροπή και στο ενδιαφερόμενο κράτος μέλος.
Λαμβάνοντας προσεκτικά υπόψη τις γνωμοδοτήσεις που αναφέρονται στο δεύτερο εδάφιο και αν αποδεικνύεται με αδιάψευστα, ισχυρά και λεπτομερή στοιχεία ότι το μέτρο θα έχει αρνητικό αντίκτυπο στην εσωτερική αγορά, ο οποίος υπερβαίνει τα οφέλη της χρηματοπιστωτικής σταθερότητας που έχουν ως αποτέλεσμα τη μείωση των αναγνωρισμένων μακροπροληπτικών ή συστημικών κινδύνων, η Επιτροπή μπορεί, εντός μηνός, να προτείνει στο Συμβούλιο εκτελεστική πράξη για την απόρριψη των σχεδίων εθνικών μέτρων.
Ελλείψει πρότασης της Επιτροπής εντός περιόδου ενός μηνός, το ενδιαφερόμενο κράτος μέλος μπορεί να εγκρίνει αμέσως τα σχέδια εθνικών μέτρων για μια περίοδο που δεν ξεπερνά τα δύο έτη ή μέχρι να εξαφανιστεί ο μακροπροληπτικός ή συστημικός κίνδυνος, αν αυτό συμβεί νωρίτερα.
Το Συμβούλιο αποφασίζει ως προς την πρόταση της Επιτροπής εντός μηνός από την παραλαβή της πρότασης και αιτιολογεί την απόρριψη ή αποδοχή των σχεδίων εθνικών μέτρων.
Το Συμβούλιο απορρίπτει τα σχέδια εθνικών μέτρων μόνο αν θεωρεί ότι δεν πληρείται μία ή περισσότερες από τις ακόλουθες προϋποθέσεις:
α)
οι μεταβολές της έντασης του μακροπροληπτικού ή συστημικού κινδύνου είναι τέτοιας φύσεως ώστε να κινδυνεύει η χρηματοπιστωτική σταθερότητα σε εθνικό επίπεδο,
β)
με τα άρθρα 124 και 164 του παρόντος κανονισμού και τα άρθρα 101, 103, 104, 105, 133 και 136 της οδηγίας 2013/36/ΕΕ δεν μπορεί να αντιμετωπιστεί επαρκώς ο διαπιστωθείς μακροπροληπτικός ή συστημικός κίνδυνος, λαμβανομένης υπόψη της σχετικής αποτελεσματικότητας των εν λόγω μέτρων,
γ)
τα σχέδια εθνικών μέτρων ενδείκνυνται περισσότερο για την αντιμετώπιση του διαπιστωθέντος μακροπροληπτικού ή συστημικού κινδύνου και δεν έχουν δυσανάλογες δυσμενείς επιπτώσεις στο σύνολο ή σε τμήματα του χρηματοπιστωτικού συστήματος σε άλλα κράτη μέλη ή στην Ένωση συνολικά, σχηματίζοντας ή δημιουργώντας εμπόδιο στη λειτουργία της εσωτερικής αγοράς,
δ)
το θέμα αφορά ένα μόνο κράτος μέλος και
ε)
οι κίνδυνοι δεν έχουν αντιμετωπιστεί ήδη με άλλα μέτρα του παρόντος κανονισμού ή της οδηγίας 2013/36/ΕΕ.
Η εκτίμηση του Συμβουλίου λαμβάνει υπόψη τη γνώμη του ΕΣΣΚ και της ΕΑΤ και βασίζεται στα στοιχεία που υποβάλλονται σύμφωνα με την παράγραφο 2 από την αρχή που έχει οριστεί σύμφωνα με την παράγραφο 1.
Ελλείψει εκτελεστικής πράξης του Συμβουλίου για την απόρριψη των σχεδίων εθνικών μέτρων εντός ενός μηνός μετά την παραλαβή της πρότασης της Επιτροπής, το κράτος μέλος μπορεί να εγκρίνει τα μέτρα και να τα εφαρμόσει για μια περίοδο που δεν ξεπερνά τα δύο έτη ή μέχρι να εξαφανιστεί ο μακροπροληπτικός ή συστημικός κίνδυνος, αν αυτό συμβεί νωρίτερα.
5. Τα άλλα κράτη μέλη μπορούν να αναγνωρίζουν τα μέτρα που λαμβάνονται σύμφωνα με το παρόν άρθρο και να τα εφαρμόζουν στα υποκαταστήματα με εγχώρια άδεια τα οποία βρίσκονται στο κράτος μέλος στο οποίο ανατίθεται η εφαρμογή των μέτρων.
6. Τα κράτη μέλη, όταν αναγνωρίζουν τα μέτρα που λαμβάνονται σύμφωνα με το παρόν άρθρο, ειδοποιούν το Συμβούλιο, την Επιτροπή, την ΕΑΤ, το ΕΣΣΚ και το κράτος μέλος στο οποίο ανατίθεται η εφαρμογή των μέτρων.
7. Προκειμένου να αποφασίσουν κατά πόσον θα αναγνωρίσουν τα μέτρα που λαμβάνονται σύμφωνα με το παρόν άρθρο, τα κράτη μέλη λαμβάνουν υπόψη τους τα κριτήρια της παραγράφου 4.
8. Το κράτος μέλος στο οποίο ανατίθεται η εφαρμογή των μέτρων δύναται να ζητεί από το ΕΣΣΚ να εκδώσει σύσταση κατά την έννοια του άρθρου 16 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1092/2010 προς ένα ή περισσότερα κράτη μέλη τα οποία δεν αναγνωρίζουν τα μέτρα.
9. Πριν από τη λήξη της άδειας που έχει δοθεί σύμφωνα με την παράγραφο 4 τα κράτη μέλη, σε διαβούλευση με το ΕΣΣΚ και την ΕΑΤ, επανεξετάζουν την κατάσταση και μπορούν να εκδώσουν, σύμφωνα με τη διαδικασία που αναφέρεται στην παράγραφο 4, νέα απόφαση για την παράταση της περιόδου εφαρμογής των εθνικών μέτρων για ένα επιπλέον έτος κάθε φορά. Μετά την πρώτη παράταση η Επιτροπή, σε διαβούλευση με το ΕΣΣΚ και την ΕΑΤ, επανεξετάζει τουλάχιστον μια φορά ετησίως την κατάσταση.
10. Ανεξάρτητα από τη διαδικασία που ορίζεται στις παραγράφους 3 έως 9, επιτρέπεται στα κράτη μέλη να αυξάνουν τους συντελεστές στάθμισης κινδύνου πέραν των προβλεπόμενων στον παρόντα κανονισμό έως και 25 %, για τα ανοίγματα που αναφέρονται στην παράγραφο 2 στοιχείο δ) σημεία vi) και vii) του παρόντος άρθρου και να μειώνουν το όριο για τα μεγάλα χρηματοδοτικά ανοίγματα που προβλέπεται στο άρθρο 384 έως και 15 % για μια περίοδο που δεν ξεπερνά τα δύο έτη ή μέχρι να εξαφανιστεί ο μακροπροληπτικός ή συστημικός κίνδυνος, αν αυτό συμβεί νωρίτερα, υπό τον όρο ότι πληρούνται οι προϋποθέσεις και τηρούνται οι απαιτήσεις γνωστοποίησης της παραγράφου 2 του παρόντος άρθρου.
Άρθρο 459
Απαιτήσεις προληπτικής εποπτείας
Η Επιτροπή δύναται να εκδίδει πράξεις κατ’ εξουσιοδότηση σύμφωνα με το άρθρο 462, προκειμένου να επιβάλλει, για περίοδο ενός έτους, αυστηρότερες απαιτήσεις προληπτικής εποπτείας για ανοίγματα, σε περίπτωση που αυτό είναι απαραίτητο για την αντιμετώπιση μεταβολών της έντασης των μικροπροληπτικών και μακροπροληπτικών κινδύνων που προκύπτουν από εξελίξεις της αγοράς στην Ένωση ή εκτός της Ένωσης οι οποίες επηρεάζουν όλα τα κράτη μέλη, και εφόσον τα μέσα του παρόντος κανονισμού και της οδηγίας 2013/36/ΕΕ δεν επαρκούν για την αντιμετώπιση των κινδύνων αυτών, ιδιαίτερα κατόπιν συστάσεως ή γνώμης του ΕΣΣΚ ή της ΕΑΤ, όσον αφορά:
α)
το επίπεδο ιδίων κεφαλαίων που ορίζεται στο άρθρο 92,
β)
τις απαιτήσεις για μεγάλα χρηματοδοτικά ανοίγματα που ορίζονται στο άρθρο 392 και τα άρθρα 395 έως 403,
γ)
τις απαιτήσεις δημοσιοποίησης που ορίζονται στα άρθρα 431 έως 455.
Η Επιτροπή, επικουρούμενη από το ΕΣΣΚ, υποβάλλει στο Ευρωπαϊκό Κοινοβούλιο και το Συμβούλιο, τουλάχιστον ετησίως, έκθεση για τις εξελίξεις της αγοράς οι οποίες θα μπορούσαν να απαιτήσουν τη χρησιμοποίηση του παρόντος άρθρου.
Άρθρο 460
Ρευστότητα
1. Η Επιτροπή εξουσιοδοτείται να εκδίδει κατ’ εξουσιοδότηση πράξη σύμφωνα με το άρθρο 462 προκειμένου να διευκρινίσει λεπτομερώς τη γενική απαίτηση που προβλέπεται στο άρθρο 412 παράγραφος 1. Η κατ’ εξουσιοδότηση πράξη που εκδίδεται σύμφωνα με την παρούσα παράγραφο βασίζεται στα στοιχεία που πρέπει να γνωστοποιηθούν σύμφωνα με το έκτο μέρος τίτλος ΙΙ και το παράρτημα ΙΙΙ προσδιορίζει τις προϋποθέσεις υπό τις οποίες οι αρμόδιες αρχές οφείλουν να επιβάλουν συγκεκριμένα επίπεδα εισροών και εκροών στα πιστωτικά ιδρύματα ώστε να καλύπτουν ειδικούς κινδύνους στους οποίους εκτίθενται τα ιδρύματα και σέβεται τα όρια που καθορίζονται στην παράγραφο 2.
2. Οι απαιτήσεις για την κάλυψη κινδύνων ρευστότητας (LCR) που αναφέρεται στο άρθρο 412 θεσπίζεται σύμφωνα με την ακόλουθη σταδιακή εφαρμογή:
α)
60 % της απαίτησης για την κάλυψη κινδύνου ρευστότητας το 2015,
β)
70 % από την 1η Ιανουαρίου 2016,
γ)
80 % από την 1η Ιανουαρίου 2017,
δ)
100 % από την 1η Ιανουαρίου 2018.
Για τον σκοπό αυτό η Επιτροπή λαμβάνει υπόψη τις εκθέσεις που αναφέρονται στο άρθρο 509 παράγραφοι 1, 2 και 3 και τα διεθνή πρότυπα που αναπτύσσουν διεθνή φόρουμ, καθώς και τις ιδιαιτερότητες της Ένωσης.
Η Επιτροπή εκδίδει την κατ’ εξουσιοδότηση πράξη που αναφέρεται στην παράγραφο 1 έως τις 30 Ιουνίου 2014. Η πράξη αυτή τίθεται σε ισχύ στις 31 Δεκεμβρίου 2014, αλλά δεν αρχίζει να εφαρμόζεται πριν από την 1η Ιανουαρίου 2015.
Άρθρο 461
Επανεξέταση της σταδιακής εφαρμογής της απαίτησης για την κάλυψη κινδύνου ρευστότητας
1. Αφού συμβουλευθεί το ΕΣΣΚ, η ΕΑΤ υποβάλλει έκθεση στην Επιτροπή, μέχρι τις 30 Ιουνίου 2016, σχετικά με το κατά πόσον πρέπει να τροποποιηθεί η σταδιακή εφαρμογή των απαιτήσεων για την κάλυψη κινδύνων ρευστότητας όπως προσδιορίζεται στο άρθρο 460 παράγραφος 2. Στην ανάλυση αυτή λαμβάνονται δεόντως υπόψη οι εξελίξεις στις αγορές και στο διεθνές κανονιστικό πλαίσιο, καθώς και οι ιδιαιτερότητες της Ένωσης.
Η ΕΑΤ αξιολογεί ιδίως στην έκθεσή της την αναβολή της θέσπισης του ποσοστού 100 % ως ελάχιστου δεσμευτικού προτύπου μέχρι την 1η Ιανουαρίου 2019. Στην έκθεση λαμβάνονται υπόψη οι ετήσιες εκθέσεις που αναφέρονται στο άρθρο 501 παράγραφος 1, τα σχετικά δεδομένα της αγοράς και οι συστάσεις όλων των αρμόδιων αρχών.
2. Όταν απαιτείται για την αντιμετώπιση των εξελίξεων στις αγορές και σε άλλους τομείς, ανατίθεται στην Επιτροπή η εξουσία να εκδώσει κατ’ εξουσιοδότηση πράξη σύμφωνα με το άρθρο 462 για την τροποποίηση της σταδιακής εφαρμογής που προσδιορίζεται στο άρθρο 460 και την αναβολή μέχρι το 2019 της θέσπισης του ποσοστού 100 % ως ελάχιστου δεσμευτικού προτύπου για την απαίτηση κάλυψης της ρευστότητας που καθορίζεται στο άρθρο 412 παράγραφος 1, και να εφαρμόσει το 2018 ποσοστό 90 % ως ελάχιστο δεσμευτικό πρότυπο αναφορικά με τις απαιτήσεις για την κάλυψη κινδύνων ρευστότητας.
Για την αξιολόγηση της ανάγκης αναβολής η Επιτροπή λαμβάνει υπόψη την έκθεση και την αξιολόγηση που αναφέρονται στην παράγραφο 1.
Η κατ' εξουσιοδότηση πράξη η οποία εκδίδεται σύμφωνα με το παρόν άρθρο δεν θα εφαρμοστεί πριν από την 1η Ιανουαρίου 2018 και θα τεθεί σε ισχύ έως τις 30 Ιουνίου 2017.
Άρθρο 462
Άσκηση της εξουσιοδότησης
1. Η εξουσία έκδοσης κατ’ εξουσιοδότηση πράξεων ανατίθεται στην Επιτροπή υπό τους όρους του παρόντος άρθρου.
2. Η εξουσία έκδοσης κατ’ εξουσιοδότηση πράξεων που αναφέρεται στα άρθρα 456 έως 460 παρέχεται για αόριστο χρονικό διάστημα από 31η Δεκεμβρίου 2014.
3. Η προβλεπόμενη στα άρθρα 456 έως 460 εξουσιοδότηση δύναται να ανακληθεί ανά πάσα στιγμή από το Ευρωπαϊκό Κοινοβούλιο ή το Συμβούλιο. Η απόφαση ανάκλησης περατώνει την εξουσιοδότηση που καθορίζεται στην απόφαση αυτή. Παράγει αποτελέσματα την επομένη της δημοσίευσης της απόφασης στην Επίσημη Εφημερίδα της Ευρωπαϊκής Ένωσης ή σε μεταγενέστερη ημερομηνία που καθορίζεται σε αυτήν. Δεν θίγει το κύρος των κατ’ εξουσιοδότηση πράξεων που ισχύουν ήδη.
4. Μόλις η Επιτροπή εκδώσει κατ’ εξουσιοδότηση πράξη την κοινοποιεί ταυτόχρονα στο Ευρωπαϊκό Κοινοβούλιο και το Συμβούλιο.
5. Μια κατ’ εξουσιοδότηση πράξη που εκδόθηκε σύμφωνα με τα άρθρα 456 έως 460 τίθεται σε ισχύ μόνο εάν το Ευρωπαϊκό Κοινοβούλιο ή το Συμβούλιο δεν εκφράσει αντιρρήσεις εντός τριών μηνών από την προς αυτό κοινοποίηση της εν λόγω πράξης, ή εάν, πριν από την εκπνοή αυτής της περιόδου, τόσο το Ευρωπαϊκό Κοινοβούλιο όσο και το Συμβούλιο έχουν ενημερώσει την Επιτροπή ότι δεν θα εκφράσουν αντιρρήσεις. Με πρωτοβουλία του Ευρωπαϊκού Κοινοβουλίου ή του Συμβουλίου, η εν λόγω προθεσμία παρατείνεται κατά τρεις μήνες.
Άρθρο 463
Αντιρρήσεις ως προς τα ρυθμιστικά τεχνικά πρότυπα
Εφόσον η Επιτροπή εγκρίνει, δυνάμει του παρόντος κανονισμού, ρυθμιστικό τεχνικό πρότυπο ίδιο με το σχέδιο ρυθμιστικού τεχνικού προτύπου που υπέβαλε η ΕΑΤ, η προθεσμία εντός της οποίας το Ευρωπαϊκό Κοινοβούλιο και το Συμβούλιο μπορούν να εκφράσουν αντιρρήσεις είναι ένας μήνας από την ημερομηνία κοινοποίησης. Με πρωτοβουλία του Ευρωπαϊκού Κοινοβουλίου ή του Συμβουλίου, η εν λόγω προθεσμία παρατείνεται κατά ένα μήνα. Κατά παρέκκλιση από το δεύτερο εδάφιο του άρθρου 13 παράγραφος 1 του κανονισμού (ΕΕ) αρ.1093/2010, η προθεσμία εντός της οποίας το Ευρωπαϊκό Κοινοβούλιο ή το Συμβούλιο μπορούν να εκφράσουν αντιρρήσεις για το εν λόγω ρυθμιστικό τεχνικό πρότυπο μπορεί, κατά περίπτωση, να παραταθεί κατά έναν επιπλέον μήνα.
Άρθρο 464
Ευρωπαϊκή Επιτροπή Τραπεζών
1. Η Επιτροπή επικουρείται από την Ευρωπαϊκή Επιτροπή Τραπεζών που συστάθηκε με την απόφαση 2004/10/ΕΚ της Επιτροπής (32). Η εν λόγω επιτροπή αποτελεί επιτροπή κατά την έννοια του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 182/2011.
2. Οσάκις γίνεται αναφορά στην παρούσα παράγραφο, εφαρμόζεται το άρθρο 5 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 182/2011.
ΔΕΚΑΤΟ ΜΕΡΟΣ
ΜΕΤΑΒΑΤΙΚΕΣ ΔΙΑΤΑΞΕΙΣ, ΕΚΘΕΣΕΙΣ, ΕΠΑΝΕΞΕΤΑΣΕΙΣ ΚΑΙ ΤΡΟΠΟΠΟΙΗΣΕΙΣ
ΤΙΤΛΟΣ Ι
ΜΕΤΑΒΑΤΙΚΕΣ ΔΙΑΤΑΞΕΙΣ
ΚΕΦΑΛΑΙΟ 1
Απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων, μη πραγματοποιηθέντα κέρδη και ζημίες από αποτίμηση στην εύλογη αξία τους και αφαιρέσεις
Τμήμα 1
Απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων
Άρθρο 465
Απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων
1. Κατά παρέκκλιση από το άρθρο 92 παράγραφος 1 στοιχεία α) και β), κατά την περίοδο από 1η Ιανουαρίου 2014 έως την 31η Δεκεμβρίου 2014 ισχύουν οι ακόλουθες απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων:
α)
δείκτης κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 κυμαινόμενος μεταξύ 4 % και 4,5 %,
β)
δείκτης κεφαλαίου της κατηγορίας 1 κυμαινόμενος μεταξύ 5,5 % και 6 %.
2. Οι αρμόδιες αρχές ορίζουν και δημοσιεύουν τα επίπεδα του δείκτη κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 και του δείκτη κεφαλαίου της κατηγορίας 1 εντός των ορίων που προβλέπονται στην παράγραφο 1 τα οποία πληρούν ή υπερβαίνουν τα ιδρύματα.
Άρθρο 466
Εφαρμογή Διεθνών Προτύπων Χρηματοοικονομικής Αναφοράς για πρώτη φορά
Κατά παρέκκλιση από το άρθρο 24 παράγραφος 2, οι αρμόδιες αρχές παρέχουν περιθώριο 24 μηνών στα ιδρύματα που υποχρεούνται να πραγματοποιήσουν για πρώτη φορά την αποτίμηση των στοιχείων ενεργητικού και των στοιχείων εκτός ισολογισμού και τον προσδιορισμό των ιδίων κεφαλαίων βάσει των διεθνών λογιστικών προτύπων σύμφωνα με τον κανονισμό (ΕΚ) αριθ. 1606/2002 για την εφαρμογή των απαραίτητων εσωτερικών διαδικασιών και τεχνικών απαιτήσεων.
Τμήμα 2
Μη πραγματοποιηθέντα κέρδη και ζημίες από αποτίμηση στην εύλογη αξία
Άρθρο 467
Μη πραγματοποιηθείσες ζημίες από αποτίμηση στην εύλογη αξία
1. Κατά παρέκκλιση από το άρθρο 35, κατά την περίοδο από 1η Ιανουαρίου 2014 έως την 31η Δεκεμβρίου 2017, τα ιδρύματα περιλαμβάνουν στον υπολογισμό των στοιχείων κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 μόνο το εφαρμοστέο ποσοστό των μη πραγματοποιηθεισών ζημιών που αφορούν στοιχεία του ενεργητικού ή του παθητικού τα οποία έχουν αποτιμηθεί στην εύλογη αξία τους και αναφέρονται στον ισολογισμό, εξαιρουμένων όσων αναφέρονται στο άρθρο 33 και κάθε άλλης μη πραγματοποιηθείσας ζημίας που αναφέρεται ως μέρος του λογαριασμού εσόδων-εξόδων.
2. Το εφαρμοστέο ποσοστό για τους σκοπούς της παραγράφου 1 εμπίπτει στα κατωτέρω όρια:
α)
20 % έως 100 % από 1η Ιανουαρίου 2014 έως την 31η Δεκεμβρίου 2014,
β)
40 % έως 100 % από την 1η Ιανουαρίου 2015 έως την 31η Δεκεμβρίου 2015,
γ)
60 % έως 100 % από την 1η Ιανουαρίου 2016 έως την 31η Δεκεμβρίου 2016 και
δ)
80 % έως 100 % από την 1η Ιανουαρίου 2017 έως την 31η Δεκεμβρίου 2017.
Κατά παρέκκλιση από την παράγραφο 1, οι αρμόδιες αρχές μπορούν, σε περιπτώσεις όπου η αντιμετώπιση εφαρμόστηκε πριν από1η Ιανουαρίου 2014, να επιτρέπουν στα ιδρύματα να μην περιλαμβάνουν σε κανένα από τα στοιχεία ιδίων κεφαλαίων μη πραγματοποιηθέντα κέρδη ή ζημιές για ανοίγματα έναντι κεντρικών κυβερνήσεων που είναι ταξινομημένα στην κατηγορία «Διαθέσιμα προς πώληση» του εγκριθέντος από την ΕΕ ΔΛΠ 39.
Η αντιμετώπιση που καθορίζεται στο δεύτερο εδάφιο εφαρμόζεται έως ότου η Επιτροπή εκδώσει κανονισμό βάσει του κανονισμού (ΕΚ) αριθ. 1606/2002 για την έγκριση του Διεθνούς Προτύπου Χρηματοοικονομικής Αναφοράς που θα αντικαταστήσει το ΔΛΠ 39.
3. Οι αρμόδιες αρχές ορίζουν και δημοσιεύουν το εφαρμοστέο ποσοστό εντός των ορίων που προβλέπονται στην παράγραφο 2 στοιχεία α) έως δ).
Άρθρο 468
Μη πραγματοποιηθέντα κέρδη από αποτίμηση στην εύλογη αξία
1. Κατά παρέκκλιση από το άρθρο 35, κατά την περίοδο από 1η Ιανουαρίου 2014 έως την 31η Δεκεμβρίου 2017, τα ιδρύματα αφαιρούν από τα στοιχεία κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 το εφαρμοστέο ποσοστό των μη πραγματοποιηθέντων κερδών που αφορούν στοιχεία του ενεργητικού ή του παθητικού τα οποία έχουν αποτιμηθεί στην εύλογη αξία τους και αναφέρονται στον ισολογισμό, εξαιρουμένων όσων αναφέρονται στο άρθρο 33 και όλων των λοιπών μη πραγματοποιηθέντων κερδών, εκτός από εκείνα που αφορούν επενδύσεις σε ακίνητα που αναφέρονται ως μέρος του λογαριασμού εσόδων-εξόδων. Το εναπομένον ποσό δεν αφαιρείται από τα στοιχεία κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1.
2. Για τους σκοπούς της παραγράφου 1, το εφαρμοστέο ποσοστό θα είναι 100 % κατά την περίοδο από 1η Ιανουαρίου 2014 έως την 31η Δεκεμβρίου 2014, μετά δε το πέρας αυτής της περιόδου εμπίπτει στα κατωτέρω όρια:
α)
60 % έως 100 % από την 1η Ιανουαρίου 2015 έως την 31η Δεκεμβρίου 2015,
β)
40 % έως 100 % από την 1η Ιανουαρίου 2016 έως την 31η Δεκεμβρίου 2016,
γ)
20 % έως 100 % από την 1η Ιανουαρίου 2017 έως την 31η Δεκεμβρίου 2017.
Από την 1η Ιανουαρίου 2015, σε περίπτωση που δυνάμει του άρθρου 467 αρμόδια αρχή απαιτεί από τα ιδρύματα να συμπεριλαμβάνουν στον υπολογισμό του κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 το 100 % των μη πραγματοποιηθεισών ζημιών τους από αποτίμηση στην εύλογη αξία, η εν λόγω αρμόδια αρχή μπορεί επίσης να επιτρέπει στα ιδρύματα να συμπεριλαμβάνουν στον υπολογισμό αυτόν το 100 % των μη πραγματοποιηθέντων κερδών αποτιμημένων στην εύλογη αξία τους.
Από την 1η Ιανουαρίου 2015, σε περίπτωση που δυνάμει του άρθρου 467 αρμόδια αρχή απαιτεί από τα ιδρύματα να συμπεριλαμβάνουν στον υπολογισμό του κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 ποσοστό για τα μη πραγματοποιηθέντα κέρδη από αποτίμηση στην εύλογη αξία, η εν λόγω αρμόδια αρχή δεν δύναται να ορίζει εφαρμοστέο ποσοστό για τα μη πραγματοποιηθέντα κέρδη σύμφωνα με την παράγραφο 2 του παρόντος άρθρου που να υπερβαίνει το εφαρμοστέο ποσοστό για τις μη πραγματοποιηθείσες ζημίες που ορίζεται σύμφωνα με το άρθρο 467.
3. Οι αρμόδιες αρχές ορίζουν και δημοσιεύουν το εφαρμοστέο ποσοστό των μη πραγματοποιηθέντων κερδών εντός των ορίων που προβλέπονται στην παράγραφο 2 στοιχεία α) έως γ) το οποίο δεν αφαιρείται από το κεφάλαιο κοινών μετοχών της κατηγορίας 1.
4. Κατά παρέκκλιση από το άρθρο 33 παράγραφος 1 στοιχείο γ), κατά την περίοδο από την 1η Ιανουαρίου 2013 έως την 31η Δεκεμβρίου 2017, τα ιδρύματα περιλαμβάνουν στα ίδια κεφάλαιά τους το εφαρμοστέο ποσοστό, ως ορίζεται στο άρθρο 478, των από αποτίμηση στην εύλογη αξία κερδών και ζημιών από υποχρεώσεις σε παράγωγα που προκύπτουν από τον δικό τους πιστωτικό κίνδυνο.
Τμήμα 3
Αφαιρέσεις
Ενότητα 1
Αφαιρέσεις από τα στοιχεία κεφαλαίου κοινών μετοχών της Κατηγορίας 1
Άρθρο 469
Αφαιρέσεις από τα στοιχεία κεφαλαίου κοινών μετοχών της Κατηγορίας 1
1. Κατά παρέκκλιση από το άρθρο 36 παράγραφος 1, κατά την περίοδο από 1η Ιανουαρίου 2014 έως την 31η Δεκεμβρίου 2017, εφαρμόζονται οι κατωτέρω διατάξεις:
α)
τα ιδρύματα αφαιρούν από τα στοιχεία κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 το προβλεπόμενο στο άρθρο 478 εφαρμοστέο ποσοστό των ποσών που αφαιρούνται δυνάμει των στοιχείων α) έως η) του άρθρου 36 παράγραφος 1, εξαιρουμένων των αναβαλλόμενων φορολογικών απαιτήσεων που βασίζονται σε μελλοντική κερδοφορία και προκύπτουν από προσωρινές διαφορές,
β)
τα ιδρύματα εφαρμόζουν τις σχετικές διατάξεις που προβλέπονται στο άρθρο 472 στα εναπομένοντα ποσά των στοιχείων που αφαιρούνται δυνάμει του άρθρου 36 παράγραφος 1 στοιχεία α) έως η), εξαιρουμένων των αναβαλλόμενων φορολογικών απαιτήσεων που βασίζονται σε μελλοντική κερδοφορία και προκύπτουν από προσωρινές διαφορές,
γ)
τα ιδρύματα αφαιρούν από τα στοιχεία κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 το προβλεπόμενο στο άρθρο 478 εφαρμοστέο ποσοστό του συνολικού ποσού που αφαιρείται δυνάμει του άρθρου 36 παράγραφος 1 στοιχεία γ) και θ) μετά την εφαρμογή του άρθρου 470,
δ)
τα ιδρύματα εφαρμόζουν τις απαιτήσεις που προβλέπονται στο άρθρο 472 παράγραφος 5 ή 11, ανάλογα με την περίπτωση, στο συνολικό εναπομένον ποσό των στοιχείων που αφαιρούνται δυνάμει του άρθρου 36 παράγραφος 1 στοιχεία γ) και θ), μετά την εφαρμογή του άρθρου 470.
2. Τα ιδρύματα προσδιορίζουν το τμήμα του συνολικού εναπομένοντος ποσού που αναφέρεται στην παράγραφο 1 στοιχείο δ), το οποίο υπάγεται στο άρθρο 472 παράγραφος 5, διαιρώντας το ποσό που αναφέρεται στο στοιχείο α) της παρούσας παραγράφου με το ποσό του στοιχείου β) της παρούσας παραγράφου:
α)
το ποσό των αναβαλλόμενων φορολογικών απαιτήσεων που εξαρτώνται από τη μελλοντική κερδοφορία και προκύπτουν από προσωρινές διαφορές που αναφέρονται στο άρθρο 470 παράγραφος 2 στοιχείο α),
β)
το άθροισμα των ποσών που αναφέρονται στο άρθρο 470 παράγραφος 2 στοιχεία α) και β).
3. Τα ιδρύματα προσδιορίζουν το τμήμα του συνολικού εναπομένοντος ποσού που αναφέρεται στην παράγραφο 1 στοιχείο δ), το οποίο υπάγεται στο άρθρο 472 παράγραφος 11, διαιρώντας το ποσό που αναφέρεται στο στοιχείο α) της παρούσας παραγράφου με το ποσό του στοιχείου β) της παρούσας παραγράφου:
α)
το ποσό των άμεσων και έμμεσων συμμετοχών σε μέσα κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 που αναφέρονται στο άρθρο 470 παράγραφος 2 στοιχείο β),
β)
το άθροισμα των ποσών που αναφέρονται στο άρθρο 470 παράγραφος 2 στοιχεία α) και β).
Άρθρο 470
Εξαίρεση από την αφαίρεση από στοιχεία κεφαλαίου κοινών μετοχών της Κατηγορίας 1
1. Για τους σκοπούς του παρόντος άρθρου, τα σχετικά στοιχεία κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 αποτελούν τα στοιχεία κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 του ιδρύματος υπολογιζόμενα μετά την εφαρμογή των διατάξεων των άρθρων 32 έως 35 και των αφαιρέσεων δυνάμει του άρθρου 36 παράγραφος 1 στοιχεία α) έως η), του άρθρου 36 παράγραφος 1 στοιχείο ια) σημεία ii) έως v) και του άρθρου 36 παράγραφος 1 στοιχείο ιβ), εξαιρουμένων των αναβαλλόμενων φορολογικών απαιτήσεων που βασίζονται σε μελλοντική κερδοφορία και προκύπτουν από προσωρινές διαφορές.
2. Κατά παρέκκλιση από το άρθρο 48 παράγραφος 1, κατά την περίοδο από 1η Ιανουαρίου 2014 έως την 31η Δεκεμβρίου 2017, τα ιδρύματα δεν αφαιρούν τα στοιχεία που αναφέρονται στα στοιχεία α) και β) της παρούσας παραγράφου τα οποία συνολικά είναι ίσα με ή μικρότερα από το 15 % των σχετικών στοιχείων κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 του ιδρύματος:
α)
οι αναβαλλόμενες φορολογικές απαιτήσεις που εξαρτώνται από τη μελλοντική κερδοφορία και προκύπτουν από προσωρινές διαφορές και συνολικά είναι ίσες με ή μικρότερες από το 10 % των σχετικών στοιχείων κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1,
β)
σε περίπτωση που ένα ίδρυμα έχει σημαντική επένδυση σε οντότητα του χρηματοπιστωτικού τομέα, οι άμεσες, έμμεσες και σύνθετες τοποθετήσεις του ιδρύματος σε μέσα κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 της εν λόγω οντότητας που συνολικά είναι ίσες με ή μικρότερες από το 10 % των σχετικών στοιχείων κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1.
3. Κατά παρέκκλιση από το άρθρο 48 παράγραφος 4, τα στοιχεία που εξαιρούνται από τη δυνάμει της παραγράφου 2 του παρόντος άρθρου αφαίρεση λαμβάνουν συντελεστή στάθμισης κινδύνου 250 %. Τα στοιχεία που αναφέρονται στην παράγραφο 2 στοιχείο β) του παρόντος άρθρου υπόκεινται στις απαιτήσεις του τρίτου μέρους τίτλος IV, ανάλογα με την περίπτωση.
Άρθρο 471
Εξαίρεση από την αφαίρεση τοποθετήσεων σε ασφαλιστικές εταιρείες από τα στοιχεία κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1
1. Κατά παρέκκλιση από το άρθρο 49 παράγραφος 1, κατά την περίοδο από 1η Ιανουαρίου 2014 έως την 31η Δεκεμβρίου 2022, οι αρμόδιες αρχές μπορούν να επιτρέπουν στα ιδρύματα να μην αφαιρούν κεφαλαιακές τοποθετήσεις σε ασφαλιστικές επιχειρήσεις, αντασφαλιστικές επιχειρήσεις και ασφαλιστικές εταιρείες χαρτοφυλακίου, εφόσον πληρούνται οι ακόλουθες προϋποθέσεις:
α)
οι προϋποθέσεις που ορίζονται στο άρθρο 49 παράγραφος 1 στοιχεία α), γ) και ε),
β)
οι αρμόδιες αρχές κρίνουν ικανοποιητικό το επίπεδο των διαδικασιών ελέγχου κινδύνου και χρηματοοικονομικής ανάλυσης που έχει υιοθετήσει το ίδρυμα ειδικά για την εποπτεία των επενδύσεων στην επιχείρηση ή την εταιρεία συμμετοχών,
γ)
οι τοποθετήσεις του ιδρύματος στην ασφαλιστική επιχείρηση, την αντασφαλιστική επιχείρηση ή την ασφαλιστική εταιρεία συμμετοχών δεν υπερβαίνουν το 15 % των μέσων κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 που εκδίδονται από την εν λόγω ασφαλιστική οντότητα κατά την 31η Δεκεμβρίου 2012 και την περίοδο από την 1η Ιανουαρίου 2013 έως την 31η Δεκεμβρίου 2022,
δ)
το ποσό της κεφαλαιακής συμμετοχής που δεν αφαιρείται δεν υπερβαίνει το ποσό που τηρείται σε μέσα κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 στην ασφαλιστική επιχείρηση, την αντασφαλιστική επιχείρηση ή την ασφαλιστική εταιρεία συμμετοχών κατά την 31 Δεκεμβρίου 2012.
2. Οι κεφαλαιακές τοποθετήσεις που δεν αφαιρούνται δυνάμει της παραγράφου 1 θεωρούνται ανοίγματα και λαμβάνουν συντελεστή στάθμισης κινδύνου 370 %.
Άρθρο 472
Στοιχεία που δεν αφαιρούνται από το κεφάλαιο κοινών μετοχών της κατηγορίας 1
1. Κατά παρέκκλιση από το άρθρο 33 παράγραφος 1 στοιχείο γ) και το άρθρο 36 παράγραφος 1 στοιχεία α) έως θ), κατά την περίοδο από 1η Ιανουαρίου 2014 έως την 31η Δεκεμβρίου 2017, τα ιδρύματα εφαρμόζουν το παρόν άρθρο στα εναπομένοντα ποσά των στοιχείων που αναφέρονται στο άρθρο 468 παράγραφος 4 και στο άρθρο 469 παράγραφος 1 στοιχεία β) και δ), κατά περίπτωση.
2. Το εναπομένον ποσό των προσαρμογών αποτίμησης υποχρεώσεων σε παράγωγα που προκύπτουν από τον ίδιο πιστωτικό κίνδυνο ιδρύματος δεν αφαιρείται.
3. Τα ιδρύματα εφαρμόζουν τις κατωτέρω διατάξεις στο εναπομένον ποσό των ζημιών του τρέχοντος οικονομικού έτους που αναφέρεται στο άρθρο 36 παράγραφος 1 στοιχείο α):
α)
οι σημαντικές ζημίες αφαιρούνται από τα στοιχεία της κατηγορίας 1,
β)
οι μη σημαντικές ζημίες δεν αφαιρούνται.
4. Τα ιδρύματα αφαιρούν το εναπομένον ποσό των άυλων στοιχείων ενεργητικού που αναφέρονται στο άρθρο 36 παράγραφος 1 στοιχείο β) από τα στοιχεία της κατηγορίας 1.
5. Το εναπομένον ποσό των αναβαλλόμενων φορολογικών απαιτήσεων που αναφέρονται στο άρθρο 36 παράγραφος 1 στοιχείο γ) δεν αφαιρείται και υπόκειται σε συντελεστή στάθμισης κινδύνου 0 %.
6. Το εναπομένον ποσό των στοιχείων που αναφέρονται στο άρθρο 36 παράγραφος 1 στοιχείο δ) αφαιρείται κατά το ήμισυ από τα στοιχεία της κατηγορίας 1 και κατά το ήμισυ από τα στοιχεία της κατηγορίας 2.
7. Το εναπομένον ποσό των στοιχείων ενεργητικού ενός συνταξιοδοτικού ταμείου προκαθορισμένων παροχών που αναφέρεται στο άρθρο 36 παράγραφος 1 στοιχείο ε) δεν αφαιρείται από κανένα στοιχείο ιδίων κεφαλαίων και περιλαμβάνεται στα στοιχεία κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 στον βαθμό που το εν λόγω ποσό θα αναγνωριζόταν ως αρχικά ίδια κεφάλαια σύμφωνα με τα μέτρα μεταφοράς στην εθνική νομοθεσία για το άρθρο 57 στοιχεία α) έως γα) της οδηγίας 2006/48/ΕΚ.
8. Τα ιδρύματα εφαρμόζουν τις κατωτέρω διατάξεις στο εναπομένον ποσό των τοποθετήσεων σε ίδια μέσα κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 που αναφέρονται άρθρο 36 παράγραφος 1 στοιχείο στ):
α)
το ποσό των άμεσων τοποθετήσεων αφαιρείται από τα στοιχεία της κατηγορίας 1,
β)
το ποσό των έμμεσων και σύνθετων τοποθετήσεων, συμπεριλαμβανομένων ιδίων μέσων κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 που το ίδρυμα θα μπορούσε να υποχρεούται να αγοράσει δυνάμει ισχύουσας ή ενδεχόμενης συμβατικής υποχρέωσης, δεν αφαιρείται και υπόκειται σε συντελεστή στάθμισης κινδύνου σύμφωνα με το τρίτο μέρος τίτλος ΙΙ κεφάλαιο 2 ή 3 και στις απαιτήσεις που προβλέπονται στο τρίτο μέρος τίτλος IV, κατά περίπτωση.
9. Τα ιδρύματα εφαρμόζουν τις κατωτέρω διατάξεις στο εναπομένον ποσό των τοποθετήσεων σε μέσα κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 μιας οντότητας του χρηματοπιστωτικού τομέα εάν το ίδρυμα έχει αμοιβαία συμμετοχή στην εν λόγω οντότητα που αναφέρεται στο άρθρο 36 παράγραφος 1 στοιχείο ζ):
α)
εάν ένα ίδρυμα δεν έχει σημαντική επένδυση σε αυτή την οντότητα του χρηματοπιστωτικού τομέα, το ποσό της τοποθέτησης του στα μέσα κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 της εν λόγω οντότητας θεωρείται ότι εμπίπτει στο άρθρο 36 παράγραφος 1 στοιχείο η),
β)
εάν ένα ίδρυμα έχει σημαντική επένδυση σε αυτή την οντότητα του χρηματοπιστωτικού τομέα, το ποσό της τοποθέτησής του στα μέσα κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 της εν λόγω οντότητας θεωρείται ότι εμπίπτει στο άρθρο 36 παράγραφος 1 στοιχείο θ).
10. Τα ιδρύματα εφαρμόζουν τις κατωτέρω διατάξεις στα εναπομένοντα ποσά των στοιχείων που αναφέρονται στο άρθρο 36 παράγραφος 1 στοιχείο η):
α)
τα ποσά που πρέπει να αφαιρεθούν και σχετίζονται με άμεσες τοποθετήσεις αφαιρούνται κατά το ήμισυ από τα στοιχεία της κατηγορίας 1 και κατά το ήμισυ από τα στοιχεία της κατηγορίας 2,
β)
τα ποσά που σχετίζονται με έμμεσες και σύνθετες τοποθετήσεις δεν αφαιρούνται και υπόκεινται σε συντελεστές στάθμισης κινδύνου σύμφωνα με το τρίτο μέρος τίτλος ΙΙ κεφάλαιο 2 ή 3 και στις απαιτήσεις που προβλέπονται στο τρίτο μέρος τίτλος IV, κατά περίπτωση.
11. Τα ιδρύματα εφαρμόζουν τις κατωτέρω διατάξεις στα εναπομένοντα ποσά των στοιχείων που αναφέρονται στο άρθρο 36 παράγραφος 1 στοιχείο θ):
α)
τα ποσά που πρέπει να αφαιρεθούν και σχετίζονται με άμεσες τοποθετήσεις αφαιρούνται κατά το ήμισυ από τα στοιχεία της κατηγορίας 1 και κατά το ήμισυ από τα στοιχεία της κατηγορίας 2,
β)
τα ποσά που σχετίζονται με έμμεσες και σύνθετες τοποθετήσεις δεν αφαιρούνται και υπόκεινται σε συντελεστές στάθμισης κινδύνου σύμφωνα με το τρίτο μέρος τίτλος ΙΙ κεφάλαιο 2 ή 3 και στις απαιτήσεις που προβλέπονται στο τρίτο μέρος τίτλος IV, κατά περίπτωση.
Άρθρο 473
Εισαγωγή τροποποιήσεων του ΔΛΠ 19
1. Κατά παρέκκλιση από το άρθρο 481, κατά την περίοδο από 1η Ιανουαρίου 2014 έως την 31η Δεκεμβρίου 2018, οι αρμόδιες αρχές μπορούν να επιτρέπουν στα ιδρύματα που καταρτίζουν τους λογαριασμούς τους σύμφωνα με τα διεθνή λογστικά πρότυπα που εγκρίνονται σύμφωνα με τη διαδικασία του άρθρου 6 παράγραφος 2 του κανονισμού (ΕΚ) αριθ. 1606/2002 να προσθέτουν στο οικείο κεφάλαιο κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 το εφαρμοστέο ποσό σύμφωνα με την παράγραφο 2 ή 3 του παρόντος άρθρου, κατά περίπτωση, πολλαπλασιασμένο επί τον συντελεστή που εφαρμόζεται σύμφωνα με την παράγραφο 4.
2. Το εφαρμοστέο ποσό υπολογίζεται με την αφαίρεση του ποσού που προκύπτει σύμφωνα με το στοιχείο α) από το ποσό που προκύπτει σύμφωνα με το σημείο β):
α)
τα ιδρύματα προσδιορίζουν τις αξίες των στοιχείων ενεργητικού των συνταξιοδοτικών ταμείων ή προγραμμάτων προκαθορισμένων παροχών, κατά περίπτωση, σύμφωνα με τον κανονισμό (ΕΚ) αριθ. 1126/2008 (33) όπως τροποποιήθηκε με τον κανονισμό (ΕΕ) αριθ. 1205/2011 (34). Τα ιδρύματα αφαιρούν εν συνέχεια από τις αξίες των εν λόγω στοιχείων ενεργητικού τις αξίες των υποχρεώσεών τους στο πλαίσιο των ίδιων αυτών ταμείων ή προγραμμάτων, όπως προσδιορίζονται σύμφωνα με τους ίδιους λογιστικούς κανόνες,
β)
τα ιδρύματα προσδιορίζουν τις αξίες των στοιχείων ενεργητικού των συνταξιοδοτικών ταμείων ή προγραμμάτων προκαθορισμένων παροχών, κατά περίπτωση, σύμφωνα με τους κανόνες που ορίζονται στον κανονισμό (ΕΚ) αριθ. 1126/2008. Τα ιδρύματα αφαιρούν εν συνέχεια από τις αξίες των εν λόγω στοιχείων ενεργητικού τις αξίες των υποχρεώσεών τους στο πλαίσιο των ίδιων αυτών ταμείων ή προγραμμάτων, όπως προσδιορίζονται σύμφωνα με τους ίδιους λογιστικούς κανόνες.
3. Το ποσό που καθορίζεται σύμφωνα με την παράγραφο 2 περιορίζεται στο ποσό το οποίο δεν έπρεπε να αφαιρείται από τα ίδια κεφάλαια, πριν από 1η Ιανουαρίου 2014, σύμφωνα με τα εθνικά μέτρα μεταφοράς της οδηγίας 2006/48/ΕΚ, στο βαθμό που αυτά τα εθνικά μέτρα μεταφοράς θα μπορούσαν να υπαχθούν στη μεταχείριση που καθορίζεται στο άρθρο 481 του παρόντος κανονισμού στο ενδιαφερόμενο κράτος μέλος.
4. Εφαρμόζονται οι ακόλουθοι συντελεστές:
α)
1 από 1η Ιανουαρίου 2014 έως την 31η Δεκεμβρίου 2014,
β)
0,8 από την 1η Ιανουαρίου 2015 έως την 31η Δεκεμβρίου 2015,
γ)
0,6 από την 1η Ιανουαρίου 2016 έως την 31η Δεκεμβρίου 2016,
δ)
0,4 από την 1η Ιανουαρίου 2017 έως την 31η Δεκεμβρίου 2017,
ε)
0,2 από την 1η Ιανουαρίου 2018 έως την 31η Δεκεμβρίου 2018.
5. Τα ιδρύματα κοινοποιούν τις αξίες των στοιχείων του ενεργητικού και του παθητικού σύμφωνα με την παράγραφο 2 στις οικονομικές καταστάσεις που δημοσιεύουν.
Ενότητα 2
Αφαιρέσεις από πρόσθετα στοιχεία της κατηγορίας 1
Άρθρο 474
Αφαιρέσεις από τα πρόσθετα στοιχεία της Κατηγορίας 1
Κατά παρέκκλιση από το άρθρο 56, κατά την περίοδο από 1η Ιανουαρίου 2014 έως την 31η Δεκεμβρίου 2017, εφαρμόζονται οι κατωτέρω διατάξεις:
α)
τα ιδρύματα αφαιρούν από τα πρόσθετα στοιχεία της κατηγορίας 1 το προβλεπόμενο στο άρθρο 478 εφαρμοστέο ποσοστό των ποσών που αφαιρούνται δυνάμει του άρθρου 56,
β)
τα ιδρύματα εφαρμόζουν τις απαιτήσεις του άρθρου 475 στα εναπομένοντα ποσά των στοιχείων που πρέπει να αφαιρούνται δυνάμει του άρθρου 56.
Άρθρο 475
Στοιχεία που δεν αφαιρούνται από τα πρόσθετα στοιχεία της Κατηγορίας 1
1. Κατά παρέκκλιση από το άρθρο 56, κατά την περίοδο από 1η Ιανουαρίου 2014 έως την 31η Δεκεμβρίου 2017, στα εναπομένοντα ποσά που αναφέρονται στο άρθρο 474 στοιχείο β) εφαρμόζονται οι απαιτήσεις του παρόντος άρθρου.
2. Τα ιδρύματα εφαρμόζουν τις κατωτέρω διατάξεις στα εναπομένοντα ποσά των στοιχείων που αναφέρονται στο άρθρο 56 στοιχείο α):
α)
οι άμεσες τοποθετήσεις σε ίδια πρόσθετα μέσα της κατηγορίας 1 αφαιρούνται στη λογιστική αξία τους από τα στοιχεία της κατηγορίας 1,
β)
οι έμμεσες και σύνθετες τοποθετήσεις σε ίδια πρόσθετα μέσα της κατηγορίας 1, συμπεριλαμβανομένων ιδίων πρόσθετων μέσων της κατηγορίας 1 που το ίδρυμα θα μπορούσε να υποχρεούται να αγοράσει δυνάμει ισχύουσας ή ενδεχόμενης συμβατικής υποχρέωσης δεν αφαιρούνται και υπόκεινται σε συντελεστή στάθμισης κινδύνου σύμφωνα με το τρίτο μέρος τίτλος ΙΙ κεφάλαιο 2 ή 3 και στις απαιτήσεις που προβλέπονται στο τρίτο μέρος τίτλος IV, κατά περίπτωση.
3. Τα ιδρύματα εφαρμόζουν τις κατωτέρω διατάξεις στα εναπομένοντα ποσά των στοιχείων που αναφέρονται στο άρθρο 56 στοιχείο β):
α)
εάν ένα ίδρυμα δεν έχει σημαντική επένδυση σε οντότητα του χρηματοπιστωτικού τομέα στην οποία έχει αμοιβαία συμμετοχή, το ποσό της άμεσης, έμμεσης και σύνθετης συμμετοχής του στα ανωτέρω πρόσθετα μέσα της κατηγορίας 1 της εν λόγω οντότητας θεωρείται ότι εμπίπτει στο άρθρο 56 στοιχείο γ),
β)
εάν ένα ίδρυμα έχει σημαντική επένδυση σε οντότητα του χρηματοπιστωτικού τομέα στην οποία έχει αμοιβαία συμμετοχή, το ποσό της άμεσης, έμμεσης και σύνθετης συμμετοχής του στα ανωτέρω πρόσθετα μέσα της κατηγορίας 1 της εν λόγω οντότητας θεωρείται ότι εμπίπτει στο άρθρο 56 στοιχείο δ).
4. Τα ιδρύματα εφαρμόζουν τις κατωτέρω διατάξεις στα εναπομένοντα ποσά των στοιχείων που αναφέρονται στο άρθρο 56 στοιχεία γ) και δ):
α)
το ποσό που σχετίζεται με τις άμεσες τοποθετήσεις οι οποίες πρέπει να αφαιρεθούν δυνάμει του άρθρου 56 στοιχεία γ) και δ) αφαιρείται κατά το ήμισυ από τα στοιχεία της κατηγορίας 1 και κατά το ήμισυ από τα στοιχεία της κατηγορίας 2,
β)
το ποσό που σχετίζεται με τις έμμεσες και τις σύνθετες τοποθετήσεις που πρέπει να αφαιρεθούν δυνάμει του άρθρου 56 στοιχεία γ) και δ) δεν αφαιρείται και υπόκειται σε συντελεστή στάθμισης κινδύνου σύμφωνα με το τρίτο μέρος τίτλος ΙΙ κεφάλαιο 2 ή 3 και στις απαιτήσεις του τρίτου μέρους τίτλος IV, κατά περίπτωση.
Ενότητα 3
Αφαιρέσεις από στοιχεία της Κατηγορίας 2
Άρθρο 476
Αφαιρέσεις από στοιχεία της Κατηγορίας 2
Κατά παρέκκλιση από το άρθρο 66, κατά την περίοδο από 1η Ιανουαρίου 2014 έως την 31η Δεκεμβρίου 2017, εφαρμόζονται οι κατωτέρω διατάξεις:
α)
τα ιδρύματα αφαιρούν από τα στοιχεία της κατηγορίας 2 το οριζόμενο στο άρθρο 478 εφαρμοστέο ποσοστό των ποσών που αφαιρούνται δυνάμει του άρθρου 66,
β)
τα ιδρύματα εφαρμόζουν τις απαιτήσεις του άρθρου 477 στα εναπομένοντα ποσά που πρέπει να αφαιρούνται δυνάμει του άρθρου 66.
Άρθρο 477
Αφαιρέσεις από στοιχεία της Κατηγορίας 2
1. Κατά παρέκκλιση από το άρθρο 66, κατά την περίοδο από 1η Ιανουαρίου 2014 έως την 31η Δεκεμβρίου 2017, στα εναπομένοντα ποσά που αναφέρονται στο άρθρο 476 στοιχείο β) εφαρμόζονται οι απαιτήσεις του παρόντος άρθρου.
2. Τα ιδρύματα εφαρμόζουν τις κατωτέρω διατάξεις στα εναπομένοντα ποσά των στοιχείων που αναφέρονται στο άρθρο 66στοιχείο α):
α)
οι άμεσες τοποθετήσεις σε ίδια μέσα της κατηγορίας 2 αφαιρούνται στη λογιστική αξία τους από τα στοιχεία της κατηγορίας 2,
β)
οι έμμεσες και σύνθετες τοποθετήσεις σε ίδια μέσα της κατηγορίας 2, συμπεριλαμβανομένων ιδίων μέσων της κατηγορίας 2 που το ίδρυμα θα μπορούσε να υποχρεούται να αγοράσει δυνάμει ισχύουσας ή ενδεχόμενης συμβατικής υποχρέωσης δεν αφαιρούνται και υπόκεινται σε συντελεστή στάθμισης κινδύνου σύμφωνα με το τρίτο μέρος τίτλος ΙΙ κεφάλαιο 2 ή 3 και στις απαιτήσεις που προβλέπονται στο τρίτο μέρος τίτλος IV, κατά περίπτωση.
3. Τα ιδρύματα εφαρμόζουν τις κατωτέρω διατάξεις στα εναπομένοντα ποσά των στοιχείων που αναφέρονται στο άρθρο 66στοιχείο β):
α)
εάν ένα ίδρυμα δεν έχει σημαντική επένδυση σε οντότητα του χρηματοπιστωτικού τομέα στην οποία έχει αμοιβαία συμμετοχή, το ποσό της άμεσης, έμμεσης και σύνθετης συμμετοχής του στα μέσα της κατηγορίας 2 της εν λόγω οντότητας θεωρείται ότι εμπίπτει στο άρθρο 66στοιχείο γ),
β)
εάν ένα ίδρυμα έχει σημαντική επένδυση σε οντότητα του χρηματοπιστωτικού τομέα στην οποία έχει αμοιβαία συμμετοχή, το ποσό της άμεσης, έμμεσης και σύνθετης συμμετοχής του στα μέσα της κατηγορίας 2 της εν λόγω οντότητας του χρηματοπιστωτικού τομέα θεωρείται ότι εμπίπτει στο άρθρο 66στοιχείο δ).
4. Τα ιδρύματα εφαρμόζουν τις κατωτέρω διατάξεις στα εναπομένοντα ποσά των στοιχείων που αναφέρονται στο άρθρο 66στοιχεία γ) και δ):
α)
το ποσό που σχετίζεται με τις άμεσες τοποθετήσεις που πρέπει να αφαιρεθούν δυνάμει του άρθρου 66στοιχεία γ) και δ) αφαιρείται κατά το ήμισυ από τα στοιχεία της κατηγορίας 1 και κατά το ήμισυ από τα στοιχεία της κατηγορίας 2,
β)
το ποσό που σχετίζεται με τις έμμεσες και σύνθετες τοποθετήσεις που πρέπει να αφαιρεθούν δυνάμει του άρθρου 66στοιχεία γ) και δ) δεν αφαιρείται και υπόκειται σε συντελεστή στάθμισης κινδύνου σύμφωνα με το τρίτο μέρος τίτλος ΙΙ κεφάλαιο 2 ή 3 και στις απαιτήσεις του τρίτου μέρους τίτλος IV, κατά περίπτωση.
Ενότητα 4
Εφαρμοστέα ποσοστά για την αφαίρεση
Άρθρο 478
Εφαρμοστέα ποσοστά για την αφαίρεση από τα στοιχεία κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1, τα πρόσθετα στοιχεία της κατηγορίας 1 και τα στοιχεία της κατηγορίας 2
1. Τα εφαρμοστέα ποσοστά για τους σκοπούς του άρθρου 468 παράγραφος 4, του άρθρου 469 παράγραφος 1 στοιχεία α) και γ), του άρθρου 474 στοιχείο α) και του άρθρου 476 στοιχείο α) εμπίπτουν στα κατωτέρω όρια:
α)
20 % έως 100 % από 1η Ιανουαρίου 2014 έως την 31η Δεκεμβρίου 2014,
β)
40 % έως 100 % από την 1η Ιανουαρίου 2015 έως την 31η Δεκεμβρίου 2015,
γ)
60 % έως 100 % από την 1η Ιανουαρίου 2016 έως την 31η Δεκεμβρίου 2016,
δ)
80 % έως 100 % από την 1η Ιανουαρίου 2017 έως την 31η Δεκεμβρίου 2017.
2. Κατά παρέκκλιση από την παράγραφο 1, για τα στοιχεία που αναφέρονται στο άρθρο 36 παράγραφος 1 στοιχείο γ) και υφίσταντο πριν από …, το εφαρμοστέο ποσοστό για τους σκοπούς του άρθρου 469 παράγραφος 1 στοιχείο γ) εμπίπτει στα κατωτέρω όρια:
α)
0 % έως 100 % κατά την περίοδο από 1η Ιανουαρίου 2014 έως 2η Ιανουαρίου 2015,
β)
10 % έως 100 % κατά την περίοδο από 2η Ιανουαρίου 2015 έως 2η Ιανουαρίου 2016,
γ)
20 % έως 100 % κατά την περίοδο από 2η Ιανουαρίου 2016 έως 2η Ιανουαρίου 2017,
δ)
30 % έως 100 % κατά την περίοδο από 2η Ιανουαρίου 2017 έως 2η Ιανουαρίου 2018,
ε)
40 % έως 100 % κατά την περίοδο από 2η Ιανουαρίου 2018 έως 2η Ιανουαρίου 2019,
στ)
50 % έως 100 % κατά την περίοδο από 2η Ιανουαρίου 2019 έως 2η Ιανουαρίου 2020,
ζ)
60 % έως 100 % κατά την περίοδο από 2η Ιανουαρίου 2020 έως 2η Ιανουαρίου 2021,
η)
70 % έως 100 % κατά την περίοδο από 2η Ιανουαρίου 2021 έως 2η Ιανουαρίου 2022,
θ)
80 % έως 100 % κατά την περίοδο από 2η Ιανουαρίου 2022 έως 2η Ιανουαρίου 2023,
ι)
90 % έως 100 % κατά την περίοδο από 2η Ιανουαρίου 2023 έως 2η Ιανουαρίου 2024.
3. Οι αρμόδιες αρχές ορίζουν και δημοσιεύουν εφαρμοστέο ποσοστό εντός των ορίων που προβλέπονται στις παραγράφους 1 και 2 για καθεμία από τις ακόλουθες αφαιρέσεις:
α)
τις μεμονωμένες αφαιρέσεις που απαιτούνται σύμφωνα με το άρθρο 36παράγραφος 1 στοιχεία α) έως η), εξαιρουμένων των αναβαλλόμενων φορολογικών απαιτήσεων που βασίζονται σε μελλοντική κερδοφορία και προκύπτουν από προσωρινές διαφορές,
β)
το συνολικό ποσό των αναβαλλόμενων φορολογικών απαιτήσεων που βασίζονται σε μελλοντική κερδοφορία και προκύπτουν από προσωρινές διαφορές και των στοιχείων που αναφέρονται στο άρθρο 36παράγραφος 1 στοιχείο θ), το οποίο πρέπει να αφαιρείται δυνάμει του άρθρου 48,
γ)
κάθε αφαίρεση που απαιτείται δυνάμει του άρθρου 56 στοιχεία β) έως δ),
δ)
κάθε αφαίρεση που απαιτείται δυνάμει του άρθρου 66στοιχεία β) έως δ).
Τμήμα 4
Δικαίωμα μειοψηφίας και πρόσθετα μέσα της κατηγορίας 1 και μέσα της κατηγορίας 2 που εκδίδονται από θυγατρικές
Άρθρο 479
Αναγνώριση μέσων και στοιχείων που δεν είναι αποδεκτά ως δικαιώματα μειοψηφίας στο ενοποιημένο κεφάλαιο κοινών μετοχών της κατηγορίας 1
1. Κατά παρέκκλιση από το δεύτερο μέρος τίτλος ΙΙ, κατά την περίοδο από 1η Ιανουαρίου 2014 έως την 31η Δεκεμβρίου 2017, η αναγνώριση στα ενοποιημένα ίδια κεφάλαια στοιχείων που είναι αποδεκτά ως ενοποιημένα αποθεματικά σύμφωνα με τα μέτρα μεταφοράς στην εθνική νομοθεσία του άρθρου 65 της οδηγίας 2006/48/ΕΚ, και τα οποία δεν είναι αποδεκτά ως ενοποιημένο κεφάλαιο κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 για οποιονδήποτε από τους κατωτέρω λόγους αποφασίζεται από τις αρμόδιες αρχές σύμφωνα με τις παραγράφους 2 και 3 του παρόντος άρθρου:
α)
το μέσο δεν είναι αποδεκτό ως μέσο κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 και κατά συνέπεια τα σχετικά κέρδη εις νέον και η διαφορά από την έκδοση μετοχών υπέρ το άρτιο δεν είναι αποδεκτά ως ενοποιημένα στοιχεία κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1,
β)
τα στοιχεία δεν είναι αποδεκτά λόγω των προβλεπομένων στο άρθρο 81 παράγραφος 2,
γ)
τα στοιχεία δεν είναι αποδεκτά επειδή η θυγατρική δεν είναι ίδρυμα ή οντότητα που υπόκειται στις απαιτήσεις του παρόντος κανονισμού και της οδηγίας 2013/36/ΕΕ δυνάμει της ισχύουσας εθνικής νομοθεσίας,
δ)
τα στοιχεία δεν είναι αποδεκτά επειδή η θυγατρική δεν περιλαμβάνεται πλήρως στην ενοποίηση σύμφωνα με το πρώτο μέρος τίτλος ΙΙ κεφάλαιο 2.
2. Το εφαρμοστέο ποσοστό των στοιχείων της παραγράφου 1 που θα ήταν αποδεκτά ως ενοποιημένα αποθεματικά σύμφωνα με τα μέτρα μεταφοράς στην εθνική νομοθεσία του άρθρου 65 της οδηγίας 2006/48/ΕΚ θεωρείται ενοποιημένο κεφάλαιο κοινών μετοχών της κατηγορίας 1.
3. Για τους σκοπούς της παραγράφου 2, τα εφαρμοστέα ποσοστά εμπίπτουν στα κατωτέρω όρια:
α)
0 % έως 80 % από …1η Ιανουαρίου 2014 έως την 31η Δεκεμβρίου 2014,
β)
0 % έως 60 % από την 1η Ιανουαρίου 2015 έως την 31η Δεκεμβρίου 2015,
γ)
0 % έως 40 % από την 1η Ιανουαρίου 2016 έως την 31η Δεκεμβρίου 2016,
δ)
0 % έως 20 % από την 1η Ιανουαρίου 2017 έως την 31η Δεκεμβρίου 2017.
4. Οι αρμόδιες αρχές ορίζουν και δημοσιεύουν το εφαρμοστέο ποσοστό εντός των ορίων που αναφέρονται στην παράγραφο 3.
Άρθρο 480
Αναγνώριση των δικαιωμάτων μειοψηφίας και του αποδεκτού πρόσθετου κεφαλαίου της κατηγορίας 1 και κεφαλαίου της κατηγορίας 2 στα ενοποιημένα ίδια κεφάλαια
1. Κατά παρέκκλιση από το άρθρο 84 παράγραφος 1 στοιχείο β), το άρθρο 85 παράγραφος 1 στοιχείο β) και το άρθρο 87 παράγραφος 1 στοιχείο β), κατά την περίοδο από 1η Ιανουαρίου 2014 έως την 31η Δεκεμβρίου 2017 τα ποσοστά που αναφέρονται στα ανωτέρω άρθρα πολλαπλασιάζονται με έναν εφαρμοστέο συντελεστή.
2. Για τους σκοπούς της παραγράφου 1, ο εφαρμοστέος συντελεστής εμπίπτει στα κατωτέρω όρια:
α)
0,2 έως 1 από 1η Ιανουαρίου 2014 έως την 31η Δεκεμβρίου 2014,
β)
0,4 έως 1 από την 1η Ιανουαρίου 2015 έως την 31η Δεκεμβρίου 2015,
γ)
0,6 έως 1 από την 1η Ιανουαρίου 2016 έως την 31η Δεκεμβρίου 2016 και
δ)
0,8 έως 1 από την 1η Ιανουαρίου 2017 έως την 31η Δεκεμβρίου 2017.
3. Οι αρμόδιες αρχές ορίζουν και δημοσιεύουν την τιμή του εφαρμοστέου συντελεστή εντός των ορίων που αναφέρονται στην παράγραφο 2.
Τμήμα 5
Προσθετές προσαρμογές και αφαιρέσεις
Άρθρο 481
Πρόσθετες προσαρμογές και αφαιρέσεις
1. Κατά παρέκκλιση από τα άρθρα 32 έως 36 και τα άρθρα 56 και 66, κατά την περίοδο από 1η Ιανουαρίου 2014 έως την 31η Δεκεμβρίου 2017, τα ιδρύματα προβαίνουν σε προσαρμογές για να περιλαμβάνουν ή να αφαιρούν από τα στοιχεία κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1, τα στοιχεία της κατηγορίας 1, τα στοιχεία της κατηγορίας 2 ή τα στοιχεία ιδίων κεφαλαίων το εφαρμοστέο ποσοστό προσαρμογών ή αφαιρέσεων που απαιτούνται δυνάμει των μέτρων μεταφοράς στην εθνική νομοθεσία των άρθρων 57, 61, 63, 63α, 64 και 66 της οδηγίας 2006/48/ΕΚ και των άρθρων 13 και 16 της οδηγίας 2006/49/ΕΚ και που δεν απαιτούνται σύμφωνα με το δεύτερο μέρος του παρόντος κανονισμού.
2. Κατά παρέκκλιση από το άρθρο 36 παράγραφος 1 στοιχείο θ) και το άρθρο 49 παράγραφοι 1 και 3, κατά την περίοδο από 1η Ιανουαρίου 2014 έως την 31η Δεκεμβρίου 2014, οι αρμόδιες αρχές μπορούν να απαιτούν από τα ιδρύματα ή να τους επιτρέπουν να εφαρμόζουν τις μεθόδους που αναφέρονται στο άρθρο 49 παράγραφος 1 εφόσον δεν πληρούνται οι απαιτήσεις του άρθρου 49 παράγραφος 1 στοιχεία β) και ε), αντί για την αφαίρεση που προβλέπεται στο άρθρο 36 παράγραφος 1. Στις περιπτώσεις αυτές η αναλογία των συμμετοχών των μέσων ιδίων κεφαλαίων μιας οντότητας του χρηματοπιστωτικού τομέα στην οποία η μητρική επιχείρηση έχει σημαντική επένδυση που δεν απαιτείται να αφαιρεθεί σύμφωνα με το άρθρο 49 παράγραφος 1 καθορίζεται από το εφαρμοστέο ποσοστό που αναφέρεται στην παράγραφο 4 του παρόντος άρθρου. Το ποσό που δεν αφαιρείται υπόκειται στις απαιτήσεις του άρθρου 49 παράγραφος 4, κατά περίπτωση.
3. Για τους σκοπούς της παραγράφου 1, τα εφαρμοστέα ποσοστά εμπίπτουν στα κατωτέρω όρια:
α)
0 % έως 80 % από 1η Ιανουαρίου 2014 έως την 31η Δεκεμβρίου 2014,
β)
0 % έως 60 % από την 1η Ιανουαρίου 2015 έως την 31η Δεκεμβρίου 2015,
γ)
0 % έως 40 % από την 1η Ιανουαρίου 2016 έως την 31η Δεκεμβρίου 2016,
δ)
0 % έως 20 % από την 1η Ιανουαρίου 2017 έως την 31η Δεκεμβρίου 2017.
4. Για τους σκοπούς της παραγράφου 2, το εφαρμοστέο ποσοστό κυμαίνεται μεταξύ 0 % και 50 % κατά την περίοδο από 1η Ιανουαρίου 2014 έως την 31η Δεκεμβρίου 2014.
5. Για κάθε προσαρμογή ή αφαίρεση που αναφέρεται στις παραγράφους 1 και 2, οι αρμόδιες αρχές ορίζουν και δημοσιεύουν τα εφαρμοστέα ποσοστά εντός των ορίων που προβλέπονται στις παραγράφους 3 και 4.
6. Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια κανονιστικών τεχνικών προτύπων για να διευκρινίσει τις προϋποθέσεις σύμφωνα με τις οποίες οι αρμόδιες αρχές προσδιορίζουν εάν οι προσαρμογές που γίνονται στα ίδια κεφάλαια ή σε στοιχεία αυτών σύμφωνα με τα μέτρα μεταφοράς της οδηγίας 2006/48/ΕΚ ή της οδηγίας 2006/49/ΕΚστην εθνική νομοθεσία, οι οποίες δεν περιλαμβάνονται στο δεύτερο μέρος του παρόντος κανονισμού, πρέπει να γίνουν, για τους σκοπούς του παρόντος άρθρου, στα στοιχεία κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1, στα πρόσθετα στοιχεία της κατηγορίας 1, στα στοιχεία της κατηγορίας 1, στα στοιχεία της κατηγορίας 2 ή στα ίδια κεφάλαια.
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια κανονιστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή έως 1η Φεβρουαρίου 2014.
Η Επιτροπή εξουσιοδοτείται να εγκρίνει τα κανονιστικά τεχνικά πρότυπα που προβλέπονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με τα άρθρα 10 έως 14 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
Άρθρο 482
Πεδίο εφαρμογής για συναλλαγές παραγώγων με συνταξιοδοτικά ταμεία
Όσον αφορά τις συναλλαγές που αναφέρονται στο άρθρο 89 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 648/2012 και πραγματοποιούνται με μηχανισμούς συνταξιοδοτικών καθεστώτων όπως ορίζονται στο άρθρο 2 του εν λόγω κανονισμού, τα ιδρύματα δεν υπολογίζουν απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων για τον κίνδυνο CVA όπως προβλέπεται στο άρθρο 382 παράγραφος 4 στοιχείο γ) του παρόντος κανονισμού.
ΚΕΦΑΛΑΙΟ 2
Αποδοχή του προϋφιστάμενου καθεστώτος για κεφαλαιακά μέσα
Τμήμα 1
Μέσα που συνιστούν κρατική ενίσχυση
Άρθρο 483
Αποδοχή του προϋφιστάμενου καθεστώτος για μέσα κρατικής ενίσχυσης
1. Κατά παρέκκλιση από τα άρθρα 26 έως 29 και τα άρθρα 51, 52, 62 και 63, κατά την περίοδο από 1η Ιανουαρίου 2014 έως την 31η Δεκεμβρίου 2017, το παρόν άρθρο εφαρμόζεται σε κεφαλαιακά μέσα και στοιχεία εφόσον πληρούνται οι κατωτέρω προϋποθέσεις:
α)
τα μέσα εκδόθηκαν πριν από 1η Ιανουαρίου 2014,
β)
τα μέσα εκδόθηκαν στο πλαίσιο μέτρων ανακεφαλαιοποίησης σύμφωνα με κανόνες περί κρατικών ενισχύσεων. Στον βαθμό που μέρος των μέσων έχει αναληφθεί ιδιωτικά, το μέρος αυτό πρέπει να εκδοθεί πριν από την 30ή Ιουνίου 2012 και από κοινού με τα μέρη τα οποία έχουν αναληφθεί από το κράτος μέλος,
γ)
τα μέσα θεωρήθηκαν συμβατά με την εσωτερική αγορά από την Επιτροπή δυνάμει του άρθρου 107 ΣΛΕΕ,
δ)
σε περίπτωση που τα μέσα έχουν αναληφθεί τόσο από το κράτος μέλος όσο και από επενδυτές του ιδιωτικού τομέα, εφόσον πραγματοποιείται μερική εξόφληση των μέσων που έχουν αναληφθεί από το κράτος μέλος, ισχύει ως προς αντίστοιχο μερίδιο του μέρους των μέσων που έχει αναληφθεί ιδιωτικά η αποδοχή του προϋφιστάμενου καθεστώτος σύμφωνα με το άρθρο 484. Όταν έχουν εξοφληθεί όλα τα μέσα που έχει αναλάβει το κράτος μέλος, ισχύει ως προς τα υπόλοιπα μέσα που έχουν αναληφθεί από επενδυτές του ιδιωτικού τομέα η αποδοχή του προϋφιστάμενου καθεστώτος σύμφωνα με το άρθρο 484.
2. Τα μέσα που ήταν αποδεκτά σύμφωνα με τα μέτρα μεταφοράς του άρθρου 57 στοιχείο α) της οδηγίας 2006/48/ΕΚ στην εθνική νομοθεσία είναι αποδεκτά ως μέσα κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 ασχέτως εάν:
α)
δεν πληρούνται οι προϋποθέσεις του άρθρου 28 του παρόντος κανονισμού,
β)
τα μέσα εκδόθηκαν από επιχείρηση αναφερόμενη στο άρθρο 27 του παρόντος κανονισμού και δεν πληρούνται οι προϋποθέσεις που καθορίζονται στο άρθρο 28 του παρόντος κανονισμού ή, κατά περίπτωση, στο άρθρο 29 του παρόντος κανονισμού.
3. Τα μέσα που αναφέρονται στην παράγραφο 1 στοιχείο γ) του παρόντος άρθρου και δεν είναι αποδεκτά σύμφωνα με τα μέτρα μεταφοράς του άρθρου 57 στοιχείο α) της οδηγίας 2006/48/ΕΚ στην εθνική νομοθεσία είναι αποδεκτά ως μέσα κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1, παρά τη μη εκπλήρωση των απαιτήσεων της παραγράφου 2 στοιχείο α) ή β) του παρόντος άρθρου, με την προϋπόθεση ότι πληρούνται οι απαιτήσεις της παραγράφου 8 του παρόντος άρθρου.
Τα μέσα που είναι αποδεκτά ως μέσα κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 σύμφωνα με το πρώτο εδάφιο δεν επιτρέπεται να είναι αποδεκτά ως πρόσθετα μέσα της κατηγορίας 1 ή μέσα της κατηγορίας 2 σύμφωνα με την παράγραφο 5 ή 7.
4. Τα μέσα που ήταν αποδεκτά σύμφωνα με τα μέτρα μεταφοράς του άρθρου 57 στοιχείο γ)α και του άρθρου 66 παράγραφος 1 της οδηγίας 2006/48/ΕΚ στην εθνική νομοθεσία είναι αποδεκτά ως πρόσθετα μέσα της κατηγορίας 1 παρά τη μη εκπλήρωση των προϋποθέσεων του άρθρου 52 παράγραφος 1 του παρόντος κανονισμού.
5. Τα μέσα που αναφέρονται στην παράγραφο 1 στοιχείο γ) του παρόντος άρθρου και δεν είναι αποδεκτά σύμφωνα με τα μέτρα μεταφοράς του άρθρου 57 στοιχείο γα) της οδηγίας 2006/48/ΕΚ στην εθνική νομοθεσία είναι αποδεκτά ως πρόσθετα μέσα της κατηγορίας 1, παρά τη μη εκπλήρωση των απαιτήσεων του άρθρου 52 παράγραφος 1 του παρόντος κανονισμού, με την προϋπόθεση ότι πληρούνται οι απαιτήσεις της παραγράφου 8 του παρόντος άρθρου.
Τα μέσα που είναι αποδεκτά ως πρόσθετα μέσα της κατηγορίας 1 σύμφωνα με το πρώτο εδάφιο δεν επιτρέπεται να είναι αποδεκτά ως μέσα κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 ή μέσα της κατηγορίας 2 σύμφωνα με την παράγραφο 3 ή 7.
6. Τα στοιχεία που ήταν αποδεκτά σύμφωνα με τα μέτρα μεταφοράς του άρθρου 57 στοιχεία στ), ζ) ή η) και του άρθρου 66 παράγραφος 1 της οδηγίας 2006/48/ΕΚστην εθνική νομοθεσία είναι αποδεκτά ως μέσα της κατηγορίας 2 ασχέτως εάν τα στοιχεία δεν αναφέρονται στο άρθρο 62 του παρόντος κανονισμού ή δεν πληρούνται οι προϋποθέσεις του άρθρου 63 του παρόντος κανονισμού.
7. Τα μέσα που αναφέρονται στην παράγραφο 1 στοιχείο γ) του παρόντος άρθρου και δεν είναι αποδεκτά σύμφωνα με τα μέτρα μεταφοράς του άρθρου 57 στοιχεία στ), ζ) ή η) και του άρθρου 66 παράγραφος 1 της οδηγίας 2006/48/ΕΚ στην εθνική νομοθεσία είναι αποδεκτά ως μέσα της κατηγορίας 2 ασχέτως εάν τα στοιχεία δεν αναφέρονται στο άρθρο 62 του παρόντος κανονισμού ή δεν πληρούνται οι προϋποθέσεις του άρθρου 63 του παρόντος κανονισμού, με την προϋπόθεση ότι πληρούνται οι προϋποθέσεις της παραγράφου 8 του παρόντος άρθρου.
Τα μέσα που είναι αποδεκτά ως μέσα της κατηγορίας 2 σύμφωνα με το πρώτο εδάφιο δεν επιτρέπεται να είναι αποδεκτά ως μέσα κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 ή πρόσθετα μέσα της κατηγορίας 1 σύμφωνα με την παράγραφο 3 ή 5.
8. Τα μέσα που αναφέρονται στις παραγράφους 3, 5 και 7 μπορούν να είναι αποδεκτά ως μέσα ιδίων κεφαλαίων σύμφωνα με τις παραγράφους αυτές μόνο εφόσον πληρούται η προϋπόθεση της παραγράφου 1 στοιχείο α) και εφόσον εκδίδονται από ιδρύματα κράτους μέλους στο οποίο εφαρμόζεται πρόγραμμα οικονομικής προσαρμογής και η έκδοση των σχετικών μέσων έχει εγκριθεί ή είναι επιλέξιμη στο πλαίσιο του προγράμματος.
Τμήμα 2
Μέσα που δεν συνιστούν κρατική ενίσχυση
Ενότητα 1
Επιλεξιμότητα για αποδοχή του προϋφισταμενου καθεστώτος και όρια
Άρθρο 484
Επιλεξιμότητα για αποδοχή του προϋφιστάμενου καθεστώτος όσον αφορά στοιχεία που ήταν αποδεκτά ως ίδια κεφάλαια δυνάμει των μέτρων μεταφοράς της οδηγίας 2006/48/ΕΚ στην εθνική νομοθεσία
1. Το παρόν άρθρο εφαρμόζεται μόνο σε μέσα και στοιχεία που εκδόθηκαν ή ήταν αποδεκτά ως ίδια κεφάλαια πριν από την 31η Δεκεμβρίου 2011 και δεν περιλαμβάνονται σε αυτά που αναφέρονται στο άρθρο 483 παράγραφος 1.
2. Κατά παρέκκλιση από τα άρθρα 26 έως 29, 51, 52, 62 και 63, το παρόν άρθρο εφαρμόζεται από 1η Ιανουαρίου 2014 έως την 31η Δεκεμβρίου 2021.
3. Με την επιφύλαξη του άρθρου 485 του παρόντος κανονισμού και του ορίου που προσδιορίζεται στο άρθρο 486 παράγραφος 2 αυτού, τα κεφάλαια κατά την έννοια του άρθρου 22 της οδηγίας 86/635/ΕΟΚ, καθώς και η σχετική διαφορά από την έκδοση μετοχών υπέρ το άρτιο, που ήταν αποδεκτά ως αρχικά ίδια κεφάλαια δυνάμει των μέτρων μεταφοράς του άρθρου 57 στοιχείο α) της οδηγίας 2006/48/ΕΚ στην εθνική νομοθεσία είναι αποδεκτά ως στοιχεία κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1, παρά το γεγονός ότι τα εν λόγω κεφάλαια δεν πληρούν τις προϋποθέσεις που προβλέπονται στο άρθρο 28 ή, κατά περίπτωση, στο άρθρο 29 του παρόντος κανονισμού.
4. Με την επιφύλαξη του ορίου που αναφέρεται στο άρθρο 486 παράγραφος 3 του παρόντος κανονισμού, τα μέσα, καθώς και η σχετική διαφορά από την έκδοση μετοχών υπέρ το άρτιο, που ήταν αποδεκτά ως αρχικά ίδια κεφάλαια δυνάμει των μέτρων μεταφοράς του άρθρου 57 στοιχείο γα) και του άρθρου 154 παράγραφοι 8 και 9 της οδηγίας 2006/48/ΕΚ στην εθνική νομοθεσία είναι αποδεκτά ως πρόσθετα στοιχεία της κατηγορίας 1, παρά το γεγονός ότι δεν πληρούνται οι όροι του άρθρου 52 του παρόντος κανονισμού.
5. Με την επιφύλαξη των ορίων που αναφέρονται στο άρθρο 486 παράγραφος 4 του παρόντος κανονισμού, τα στοιχεία, καθώς και η σχετική διαφορά από την έκδοση μετοχών υπέρ το άρτιο, που ήταν αποδεκτά δυνάμει των μέτρων μεταφοράς του άρθρου 57 στοιχεία ε), στ), ζ) ή η) της οδηγίας 2006/48/ΕΚ στην εθνική νομοθεσία είναι αποδεκτά ως στοιχεία της κατηγορίας 2, παρά το γεγονός ότι τα εν λόγω στοιχεία δεν περιλαμβάνονται στο άρθρο 62 του παρόντος κανονισμού ή ότι δεν πληρούνται οι όροι του άρθρου 63 του παρόντος κανονισμού.
Άρθρο 485
Επιλεξιμότητα για συμπερίληψη στα στοιχεία κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 της διαφοράς από την έκδοση μετοχών υπέρ το άρτιο που αφορά στοιχεία αποδεκτά ως ίδια κεφάλαια δυνάμει των μέτρων μεταφοράς της οδηγίας 2006/48/ΕΚ στην εθνική νομοθεσία
1. Το παρόν άρθρο εφαρμόζεται μόνο σε μέσα που εκδόθηκαν πριν από την 31η Δεκεμβρίου 2010 και δεν περιλαμβάνονται σε αυτά που αναφέρονται στο άρθρο 483 παράγραφος 1.
2. Η διαφορά από την έκδοση μετοχών υπέρ το άρτιο που αφορά κεφάλαια κατά την έννοια του άρθρου 22 της οδηγίας 86/635/ΕΟΚ που ήταν αποδεκτά ως αρχικά ίδια κεφάλαια δυνάμει των μέτρων μεταφοράς του άρθρου 57 στοιχείο α) της οδηγίας 2006/48/ΕΚ στην εθνική νομοθεσία είναι αποδεκτή ως στοιχείο κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1, εφόσον πληρούνται οι όροι του άρθρου 28 στοιχεία θ) και ι) του παρόντος κανονισμού.
Άρθρο 486
Όρια για την αποδοχή του προϋφιστάμενου καθεστώτος για στοιχεία κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1, πρόσθετα στοιχεία της κατηγορίας 1 και στοιχεία της κατηγορίας 2
1. Κατά την περίοδο από 1η Ιανουαρίου 2014 έως την 31η Δεκεμβρίου 2021, ο βαθμός στον οποίο τα μέσα και τα στοιχεία που αναφέρονται στο άρθρο 484 είναι αποδεκτά ως ίδια κεφάλαια περιορίζεται σύμφωνα με το παρόν άρθρο.
2. Το ποσό των στοιχείων του άρθρου 484 παράγραφος 3 που είναι αποδεκτά ως στοιχεία κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 περιορίζεται στο εφαρμοστέο ποσοστό του αθροίσματος των ποσών που ορίζονται στα στοιχεία α) και β) της παρούσας παραγράφου:
α)
το ονομαστικό ποσό των κεφαλαίων του άρθρου 484 παράγραφος 3 που βρίσκονταν σε κυκλοφορία την 31η Δεκεμβρίου 2012,
β)
η διαφορά από την έκδοση μετοχών υπέρ το άρτιο που αφορά τα στοιχεία που αναφέρονται στο στοιχείο α)·
3. Το ποσό των στοιχείων του άρθρου 484 παράγραφος 4 που είναι αποδεκτά ως πρόσθετα στοιχεία της κατηγορίας 1 περιορίζεται στο γινόμενο του εφαρμοστέου ποσοστού επί το υπόλοιπο της αφαίρεσης του αθροίσματος των ποσών που αναφέρονται στα στοιχεία γ) έως στ) της παρούσας παραγράφου από το άθροισμα των ποσών που ορίζονται στα στοιχεία α) και β) της παρούσας παραγράφου:
α)
το ονομαστικό ποσό των μέσων του άρθρου 484παράγραφος 4 που παρέμενε σε κυκλοφορία την 31η Δεκεμβρίου 2012,
β)
η διαφορά από την έκδοση μετοχών υπέρ το άρτιο που αφορά τα μέσα που αναφέρονται στο στοιχείο α),
γ)
το ποσό των μέσων που αναφέρονται στο άρθρο 484παράγραφος 4 το οποίο στις 31 Δεκεμβρίου 2012 υπερέβαινε τα όρια που προβλέπονται στα μέτρα μεταφοράς του άρθρου 66 παράγραφος 1 στοιχείο α) και του άρθρου 66 παράγραφος 1α της οδηγίας 2006/48/ΕΚ στην εθνική νομοθεσία,
δ)
η διαφορά από την έκδοση μετοχών υπέρ το άρτιο που αφορά τα μέσα που αναφέρονται στο σημείο γ),
ε)
το ονομαστικό ποσό των μέσων του άρθρου 484παράγραφος 4 τα οποία βρίσκονταν σε κυκλοφορία την 31η Δεκεμβρίου 2012 αλλά δεν είναι αποδεκτά ως πρόσθετα μέσα της κατηγορίας 1 σύμφωνα με το άρθρο 484παράγραφος 4,
στ)
η διαφορά από την έκδοση μετοχών υπέρ το άρτιο που αφορά τα μέσα που αναφέρονται στο σημείο ε).
4. Το ποσό των στοιχείων του άρθρου 484παράγραφος 5 που είναι αποδεκτά ως στοιχεία της κατηγορίας 2 περιορίζεται στο εφαρμοστέο ποσοστό του υπολοίπου της αφαίρεσης του αθροίσματος των ποσών που ορίζονται στα στοιχεία ε) έως η) της παρούσας παραγράφου από το άθροισμα των ποσών που αναφέρονται στα στοιχεία α) έως δ) της παρούσας παραγράφου:
α)
το ονομαστικό ποσό των μέσων του άρθρου 484παράγραφος 5 που παρέμεναν σε κυκλοφορία την 31η Δεκεμβρίου 2012,
β)
η διαφορά από την έκδοση μετοχών υπέρ το άρτιο που αφορά τα μέσα που αναφέρονται στο στοιχείο α),
γ)
το ονομαστικό ποσό του δανειακού κεφαλαίου ελάσσονος εξοφλητικής προτεραιότητας που παρέμενε σε κυκλοφορία την 31η Δεκεμβρίου, μειωμένο κατά το ποσό που απαιτείται σύμφωνα με τα μέτρα μεταφοράς του άρθρου 64 παράγραφος 3 στοιχείο γ) της οδηγίας 2006/48/ΕΚ στην εθνική νομοθεσία,
δ)
το ονομαστικό ποσό των στοιχείων που αναφέρονται στο άρθρο 484παράγραφος 5, πλην των μέσων και του δανειακού κεφαλαίου ελάσσονος εξοφλητικής προτεραιότητας που αναφέρονται στα στοιχεία α) και γ) της παρούσας παραγράφου και βρίσκονταν σε κυκλοφορία την 31η Δεκεμβρίου 2012,
ε)
το ονομαστικό ποσό των μέσων και στοιχείων του άρθρου 484παράγραφος 5 που βρίσκονταν σε κυκλοφορία την 31η Δεκεμβρίου 2012 το οποίο υπερέβαινε τα όρια που προβλέπονται στα μέτρα μεταφοράς του άρθρου 66 παράγραφος 1 στοιχείο α) της οδηγίας 2006/48/ΕΚ στην εθνική νομοθεσία,
στ)
η διαφορά από την έκδοση μετοχών υπέρ το άρτιο που αφορά τα μέσα που αναφέρονται στο στοιχείο ε),
ζ)
το ονομαστικό ποσό των μέσων του άρθρου 484παράγραφος 5 τα οποία βρίσκονταν σε κυκλοφορία την 31η Δεκεμβρίου 2012 και δεν είναι αποδεκτά ως στοιχεία της κατηγορίας 2 σύμφωνα με το άρθρο 490 παράγραφος 4,
η)
η διαφορά από την έκδοση μετοχών υπέρ το άρτιο που αφορά τα μέσα που αναφέρονται στο στοιχείο ζ).
5. Για τους σκοπούς του παρόντος άρθρου, τα εφαρμοστέα ποσοστά που αναφέρονται στις παραγράφους 2 έως 4 εμπίπτουν στα κατωτέρω όρια:
α)
60 % έως 80 % από 1η Ιανουαρίου 2014 έως την 31η Δεκεμβρίου 2014,
β)
40 % έως 70 % από την 1η Ιανουαρίου 2015 έως την 31η Δεκεμβρίου 2015,
γ)
20 % έως 60 % από την 1η Ιανουαρίου 2016 έως την 31η Δεκεμβρίου 2016,
δ)
0 % έως 50 % από την 1η Ιανουαρίου 2017 έως την 31η Δεκεμβρίου 2017,
ε)
0 % έως 40 % από την 1η Ιανουαρίου 2018 έως την 31η Δεκεμβρίου 2018,
στ)
0 % έως 30 % από την 1η Ιανουαρίου 2019 έως την 31η Δεκεμβρίου 2019,
ζ)
0 % έως 20 % από την 1η Ιανουαρίου 2020 έως την 31η Δεκεμβρίου 2020,
η)
0 % έως 10 % από την 1η Ιανουαρίου 2021 έως την 31η Δεκεμβρίου 2021.
6. Οι αρμόδιες αρχές ορίζουν και δημοσιεύουν τα εφαρμοστέα ποσοστά εντός των ορίων που προβλέπονται στην παράγραφο 5.
Άρθρο 487
Στοιχεία ίδιων κεφαλαίων που εξαιρούνται από την αποδοχή του προϋφιστάμενου καθεστώτος για συμπερίληψη στα στοιχεία κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 ή στα πρόσθετα στοιχεία της κατηγορίας 1
1. Κατά παρέκκλιση από τα άρθρα 51, 52, 62 και 63, κατά την περίοδο από 1η Ιανουαρίου 2014 έως την 31η Δεκεμβρίου 2021, τα ιδρύματα μπορούν να αντιμετωπίζουν ως στοιχεία που αναφέρονται στο άρθρο 484 παράγραφος 4 τα κεφάλαια, καθώς και τη σχετική διαφορά από την έκδοση μετοχών υπέρ το άρτιο, που αναφέρονται στο άρθρο 484 παράγραφος 3 και εξαιρούνται από τα στοιχεία κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 διότι υπερβαίνουν το εφαρμοστέο ποσοστό που προβλέπεται στο άρθρο 486 παράγραφος 2, στον βαθμό που η συμπερίληψη των εν λόγω κεφαλαίων και της σχετικής διαφοράς από έκδοση μετοχών υπέρ το άρτιο δεν υπερβαίνει το όριο του εφαρμοστέου ποσοστού που αναφέρεται στο άρθρο 486 παράγραφος 3.
2. Κατά παρέκκλιση από τα άρθρα 51, 52, 62 και 63, κατά την περίοδο από …1η Ιανουαρίου 2014 έως την 31η Δεκεμβρίου 2021, τα ιδρύματα μπορούν να αντιμετωπίζουν τα κατωτέρω στοιχεία ως στοιχεία που αναφέρονται στο άρθρο 484 παράγραφος 5, στον βαθμό που η συμπερίληψή τους δεν υπερβαίνει το όριο του εφαρμοστέου ποσοστού που αναφέρεται στο άρθρο 486 παράγραφος 4:
α)
τα κεφάλαια, καθώς και τη σχετική διαφορά από την έκδοση μετοχών υπέρ το άρτιο, που αναφέρονται στο άρθρο 484 παράγραφος 3 και εξαιρούνται από τα στοιχεία κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 διότι υπερβαίνουν το εφαρμοστέο ποσοστό που προβλέπεται στο άρθρο 486 παράγραφος 2,
β)
τα μέσα, καθώς και τη σχετική διαφορά από την έκδοση μετοχών υπέρ το άρτιο, που αναφέρονται στο άρθρο 484 παράγραφος 4 και υπερβαίνουν το εφαρμοστέο ποσοστό που προβλέπεται στο άρθρο 486 παράγραφος 3.
3. Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια κανονιστικών τεχνικών προτύπων προκειμένου να διευκρινίσει τις προϋποθέσεις αντιμετώπισης των μέσων ιδίων κεφαλαίων στα οποία αναφέρονται οι παράγραφοι 1 και 2 του παρόντος άρθρου ως στοιχείων που εμπίπτουν στο άρθρο 486 παράγραφος 4 ή 5 κατά την περίοδο από 1η Ιανουαρίου 2014 έως την 31η Δεκεμβρίου 2021.
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια εκτελεστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή έως 1η Φεβρουαρίου 2014.
Η Επιτροπή εξουσιοδοτείται να εγκρίνει τα κανονιστικά τεχνικά πρότυπα που προβλέπονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με τα άρθρα 10 έως 14 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
Άρθρο 488
Απομείωση στοιχείων που είναι αποδεκτά ως στοιχεία της κατηγορίας 2 βάσει του προϋφιστάμενου καθεστώτος
Τα στοιχεία που αναφέρονται στο άρθρο 484 παράγραφος 5 και είναι αποδεκτά ως στοιχεία της κατηγορίας 2 που αναφέρονται στο άρθρο 484 παράγραφος 5 ή το άρθρο 486 παράγραφος 4 υπόκεινται στις απαιτήσεις του άρθρου 64.
Ενότητα 2
Συμπερίληψη μέσων με δικαίωμα αγοράς και κίνητρο εξόφλησης στα πρόσθετα στοιχεία της κατηγορίας 1 και στα στοιχεία της κατηγορίας 2
Άρθρο 489
Υβριδικά μέσα με δικαίωμα αγοράς και κίνητρο εξόφλησης
1. Κατά παρέκκλιση από τα άρθρα 51 και 52, κατά την περίοδο από 1η Ιανουαρίου 2014 έως την 31η Δεκεμβρίου 2021, τα μέσα που αναφέρονται στο άρθρο 484 παράγραφος 4 και περιλαμβάνουν στους όρους και τις προϋποθέσεις τους δικαίωμα αγοράς και κίνητρο εξόφλησής τους από το ίδρυμα υπόκεινται στις απαιτήσεις που προβλέπονται στις παραγράφους 2 έως 7 του παρόντος άρθρου.
2. Τα μέσα είναι αποδεκτά ως πρόσθετα μέσα της κατηγορίας 1 εφόσον πληρούνται οι κατωτέρω προϋποθέσεις:
α)
το ίδρυμα ήταν σε θέση να ασκήσει δικαίωμα αγοράς με κίνητρο εξόφλησης μόνο πριν από την 1η Ιανουαρίου 2013,
β)
το ίδρυμα δεν άσκησε το εν λόγω δικαίωμα,
γ)
οι προϋποθέσεις του άρθρου 52 πληρούνται από την 1η Ιανουαρίου 2013.
3. Τα μέσα είναι αποδεκτά ως πρόσθετα μέσα της κατηγορίας 1 με μειωμένη αναγνώριση σύμφωνα με το άρθρο 484 παράγραφος 4 έως την ημερομηνία πραγματικής ληκτότητάς τους και μετά το πέρας αυτής είναι αποδεκτά ως πρόσθετα μέσα της κατηγορίας 1 άνευ ορίου, εφόσον:
α)
το ίδρυμα ήταν σε θέση να ασκήσει δικαίωμα αγοράς με κίνητρο εξόφλησης μόνο από την 1η Ιανουαρίου 2013 και μετά,
β)
το ίδρυμα δεν άσκησε το εν λόγω δικαίωμα την ημερομηνία πραγματικής ληκτότητας των μέσων,
γ)
οι προϋποθέσεις του άρθρου 52 πληρούνται από την ημερομηνία πραγματικής ληκτότητας των μέσων.
4. Τα μέσα δεν είναι αποδεκτά ως πρόσθετα μέσα της κατηγορίας 1 και δεν υπόκεινται στο άρθρο 484 παράγραφος 4 από 1η Ιανουαρίου 2014, εάν πληρούνται οι ακόλουθες προϋποθέσεις:
α)
το ίδρυμα ήταν σε θέση να ασκήσει δικαίωμα αγοράς με κίνητρο εξόφλησης μεταξύ της 31ης Δεκεμβρίου 2011 και της 1ης Ιανουαρίου 2013,
β)
το ίδρυμα δεν άσκησε το εν λόγω δικαίωμα την ημερομηνία πραγματικής ληκτότητας των μέσων,
γ)
οι προϋποθέσεις του άρθρου 52 δεν πληρούνται από την ημερομηνία πραγματικής ληκτότητας των μέσων.
5. Τα μέσα είναι αποδεκτά ως πρόσθετα μέσα της κατηγορίας 1 με μειωμένη αναγνώριση σύμφωνα με το άρθρο 484 παράγραφος 4 έως την ημερομηνία πραγματικής ληκτότητάς τους και μετά το πέρας αυτής δεν είναι αποδεκτά ως πρόσθετα μέσα της κατηγορίας 1, εάν πληρούνται οι κατωτέρω προϋποθέσεις:
α)
το ίδρυμα ήταν σε θέση να ασκήσει δικαίωμα αγοράς με κίνητρο εξόφλησης από την 1η Ιανουαρίου 2013 και μετά,
β)
το ίδρυμα δεν άσκησε το εν λόγω δικαίωμα την ημερομηνία πραγματικής ληκτότητας των μέσων,
γ)
οι προϋποθέσεις του άρθρου 52 δεν πληρούνται από την ημερομηνία πραγματικής ληκτότητας των μέσων.
6. Τα μέσα είναι αποδεκτά ως πρόσθετα μέσα της κατηγορίας 1 σύμφωνα με το άρθρο 484 παράγραφος 4 εφόσον πληρούνται οι κατωτέρω προϋποθέσεις:
α)
το ίδρυμα ήταν σε θέση να ασκήσει δικαίωμα αγοράς με κίνητρο εξόφλησης μόνο πριν από την ή την 31η Δεκεμβρίου 2011,
β)
το ίδρυμα δεν άσκησε το εν λόγω δικαίωμα την ημερομηνία πραγματικής ληκτότητας των μέσων,
γ)
οι προϋποθέσεις του άρθρου 52 δεν πληρούνται από την ημερομηνία πραγματικής ληκτότητας των μέσων.
Άρθρο 490
Στοιχεία της κατηγορίας 2 με κίνητρο εξόφλησης
1. Κατά παρέκκλιση από τα άρθρα 62 και 63, κατά την περίοδο από 1η Ιανουαρίου 2014 έως την 31η Δεκεμβρίου 2021, τα στοιχεία του άρθρου 484 παράγραφος 5 που ήταν αποδεκτά δυνάμει των μέτρων μεταφοράς του άρθρου 57 στοιχείο στ) ή η) της οδηγίας 2006/48/ΕΚ στην εθνική νομοθεσία και περιλαμβάνουν στους όρους και τις προϋποθέσεις τους με κίνητρο εξόφλησής τους από το ίδρυμα υπόκεινται στις απαιτήσεις που προβλέπονται στις παραγράφους 2 έως 7 του παρόντος άρθρου.
2. Τα στοιχεία είναι αποδεκτά ως μέσα της κατηγορίας 2 εφόσον:
α)
το ίδρυμα ήταν σε θέση να ασκήσει δικαίωμα αγοράς με κίνητρο εξόφλησης μόνο πριν από την 1η Ιανουαρίου 2013,
β)
το ίδρυμα δεν άσκησε το εν λόγω δικαίωμα,
γ)
οι προϋποθέσεις του άρθρου 63 πληρούνται από την 1η Ιανουαρίου 2013.
3. Τα στοιχεία είναι αποδεκτά ως μέσα της κατηγορίας 2 σύμφωνα με το άρθρο 484 παράγραφος 5 έως την ημερομηνία πραγματικής ληκτότητάς τους και μετά το πέρας αυτής είναι αποδεκτά ως μέσα της κατηγορίας 2 άνευ ορίου, εάν πληρούνται οι κατωτέρω προϋποθέσεις:
α)
το ίδρυμα ήταν σε θέση να ασκήσει δικαίωμα αγοράς με κίνητρο εξόφλησης μόνο από την 1η Ιανουαρίου 2013 και μετά,
β)
το ίδρυμα δεν άσκησε το εν λόγω δικαίωμα την ημερομηνία πραγματικής ληκτότητας των στοιχείων,
γ)
οι προϋποθέσεις του άρθρου 63 πληρούνται από την ημερομηνία πραγματικής ληκτότητας των στοιχείων.
4. Τα στοιχεία δεν είναι αποδεκτά ως στοιχεία της κατηγορίας 2 από την 1η Ιανουαρίου 2013 εάν πληρούνται οι κατωτέρω προϋποθέσεις:
α)
το ίδρυμα ήταν σε θέση να ασκήσει δικαίωμα αγοράς με κίνητρο εξόφλησης μόνο μεταξύ της 31ης Δεκεμβρίου 2011 και της 1ης Ιανουαρίου 2013,
β)
το ίδρυμα δεν άσκησε το εν λόγω δικαίωμα την ημερομηνία πραγματικής ληκτότητας των στοιχείων,
γ)
οι προϋποθέσεις του άρθρου 63 δεν πληρούνται από την ημερομηνία πραγματικής ληκτότητας των στοιχείων.
5. Τα στοιχεία είναι αποδεκτά ως στοιχεία της κατηγορίας 2 με μειωμένη αναγνώριση σύμφωνα με το άρθρο 484 παράγραφος 5 έως την ημερομηνία πραγματικής ληκτότητάς τους και μετά το πέρας αυτής δεν γίνονται αποδεκτά ως μέσα της κατηγορίας 2, εάν:
α)
το ίδρυμα ήταν σε θέση να ασκήσει δικαίωμα αγοράς με κίνητρο εξόφλησης από την 1η Ιανουαρίου 2013 και μετά,
β)
το ίδρυμα δεν άσκησε το εν λόγω δικαίωμα την ημερομηνία πραγματικής ληκτότητας των στοιχείων,
γ)
οι προϋποθέσεις του άρθρου 63 δεν πληρούνται από την ημερομηνία πραγματικής ληκτότητας των στοιχείων.
6. Τα στοιχεία είναι αποδεκτά ως στοιχεία της κατηγορίας 2 σύμφωνα με το άρθρο 484 παράγραφος 5 εάν:
α)
το ίδρυμα ήταν σε θέση να ασκήσει δικαίωμα αγοράς με κίνητρο εξόφλησης μόνο πριν από την ή την 31η Δεκεμβρίου 2011,
β)
το ίδρυμα δεν άσκησε το εν λόγω δικαίωμα την ημερομηνία πραγματικής ληκτότητας των στοιχείων,
γ)
οι προϋποθέσεις του άρθρου 63 δεν πληρούνται από την ημερομηνία πραγματικής ληκτότητας των στοιχείων.
Άρθρο 491
Πραγματική ληκτότητα
Για τους σκοπούς των άρθρων 489 και 490, η πραγματική ληκτότητα προσδιορίζεται ως εξής:
α)
για τα στοιχεία που αναφέρονται στις παραγράφους 3 και 5 των ανωτέρω άρθρων, είναι η ημερομηνία του πρώτου δικαιώματος αγοράς με κίνητρο εξόφλησης από την 1η Ιανουαρίου 2013 και μετά,
β)
για τα στοιχεία που αναφέρονται στην παράγραφο 4 των ανωτέρω άρθρων, είναι η ημερομηνία του πρώτου δικαιώματος αγοράς με κίνητρο εξόφλησης μεταξύ της 31ης Δεκεμβρίου 2011 και της 1ης Ιανουαρίου 2013,
γ)
για τα στοιχεία που αναφέρονται στην παράγραφο 6 των ανωτέρω άρθρων, είναι η ημερομηνία του πρώτου δικαιώματος αγοράς με κίνητρο εξόφλησης πριν από την 31η Δεκεμβρίου 2011.
ΚΕΦΑΛΑΙΟ 3
Μεταβατικές διατάξεις για τη δημοσιοποίηση των ιδίων κεφαλαίων
Άρθρο 492
Δημοσιοποίηση των ιδίων κεφαλαίων
1. Τα ιδρύματα εφαρμόζουν το παρόν άρθρο κατά την περίοδο από 1η Ιανουαρίου 2014 έως την 31η Δεκεμβρίου 2021.
2. Κατά τη διάρκεια της περιόδου από 1η Ιανουαρίου 2014 έως την 31η Δεκεμβρίου 2015, τα ιδρύματα δημοσιοποιούν τον βαθμό στον οποίο το επίπεδο του κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 και του κεφαλαίου της κατηγορίας 1 υπερβαίνει τις απαιτήσεις που προβλέπονται στο άρθρο 465.
3. Κατά τη διάρκεια της περιόδου από 1η Ιανουαρίου 2014 έως την 31η Δεκεμβρίου 2017, τα ιδρύματα δημοσιοποιούν τις κατωτέρω πρόσθετες πληροφορίες σχετικά με τα ίδια κεφάλαιά τους:
α)
τη φύση των μεμονωμένων προσαρμογών και αφαιρέσεων που εφαρμόζονται σύμφωνα με τα άρθρα 467 έως 470 και τα άρθρα 474, 476 και 479 και την επίπτωσή τους στο κεφάλαιο κοινών μετοχών της κατηγορίας 1, στο πρόσθετο κεφάλαιο της κατηγορίας 1, στο κεφάλαιο της κατηγορίας 2 και στα ίδια κεφάλαια,
β)
τα ποσά των δικαιωμάτων μειοψηφίας και των πρόσθετων μέσων της κατηγορίας 1 και της κατηγορίας 2, καθώς και τα σχετικά κέρδη εις νέον και τη διαφορά από την έκδοση μετοχών υπέρ το άρτιο, που έχουν εκδοθεί από θυγατρικές και περιλαμβάνονται στο ενοποιημένο κεφάλαιο κοινών μετοχών της κατηγορίας 1, στο πρόσθετο κεφάλαιο της κατηγορίας 1, στο κεφάλαιο της κατηγορίας 2 και στα ίδια κεφάλαια σύμφωνα με το κεφάλαιο 1 τμήμα 4,
γ)
την επίπτωση που έχουν στο κεφάλαιο κοινών μετοχών της κατηγορίας 1, το πρόσθετο κεφάλαιο της κατηγορίας 1, το κεφάλαιο της κατηγορίας 2 και τα ίδια κεφάλαια οι μεμονωμένες προσαρμογές και αφαιρέσεις που εφαρμόζονται σύμφωνα με το άρθρο 481,
δ)
τη φύση και το ποσό των στοιχείων που είναι αποδεκτά ως στοιχεία κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1, στοιχεία της κατηγορίας 1 και στοιχεία της κατηγορίας 2 δυνάμει των παρεκκλίσεων που προβλέπονται στο κεφαλαίο 2 τμήμα 2.
4. Κατά τη διάρκεια της περιόδου από 1η Ιανουαρίου 2014 έως την 31η Δεκεμβρίου 2021, τα ιδρύματα δημοσιοποιούν το ποσό των μέσων που είναι αποδεκτά ως μέσα κοινών μετοχών της κατηγορίας 1, πρόσθετα μέσα της κατηγορίας 1 και μέσα της κατηγορίας 2 δυνάμει της εφαρμογής του άρθρου 484.
5. Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια εκτελεστικών τεχνικών προτύπων για τον καθορισμό ενιαίων υποδειγμάτων για τη δημοσιοποίηση που διενεργείται σύμφωνα με το παρόν άρθρο. Τα υποδείγματα αυτά περιλαμβάνουν τα στοιχεία που αναφέρονται στο άρθρο 437 παράγραφος 1 στοιχεία α), β), δ) και ε), όπως τροποποιούνται από τα κεφάλαια 1 και 2 του παρόντος τίτλου.
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια εκτελεστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή έως 1η Φεβρουαρίου 2014.
Εξουσιοδοτείται η Επιτροπή να εγκρίνει τα εκτελεστικά τεχνικά πρότυπα που αναφέρονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με το άρθρο 15 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
ΚΕΦΑΛΑΙΟ 4
Μεγάλα ανοίγματα, απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων, μόχλευση και το κατώτατο όριο της συμφωνίας της Βασιλείας Ι
Άρθρο 493
Μεταβατικές διατάξεις για μεγάλα χρηματοδοτικά ανοίγματα
1. Οι διατάξεις σχετικά με τα μεγάλα χρηματοδοτικά ανοίγματα που θεσπίζονται στα άρθρα 387 έως 403 δεν εφαρμόζονται σε επιχειρήσεις επενδύσεων η βασική επιχειρηματική δραστηριότητα των οποίων αφορά αποκλειστικά την παροχή επενδυτικών υπηρεσιών ή τα χρηματοπιστωτικά μέσα που ορίζονται στο παράρτημα I τμήμα Γ σημεία 5, 6, 7, 9 και 10 της οδηγίας 2004/39/ΕΚ, και για τις οποίες δεν ίσχυε η οδηγία 93/22/ΕΟΚ του Συμβουλίου, της 10ης Μαΐου 1993, σχετικά με τις επενδυτικές υπηρεσίες στον τομέα των κινητών αξιών (35) στις 31 Δεκεμβρίου 2006. Η εξαίρεση αυτή μπορεί να ασκείται έως την 31η Δεκεμβρίου 2017 ή έως ότου να τεθούν σε ισχύ, εάν αυτό συμβεί νωρίτερα, τροποποιήσεις κατ’ εφαρμογή της παραγράφου 2 του παρόντος άρθρου.
2. Έως την 31η Δεκεμβρίου 2015, η Επιτροπή, βάσει δημόσιας διαβουλεύσεως και κατόπιν συζητήσεων με της αρμόδιες αρχές, υποβάλλει έκθεση στο Ευρωπαϊκό Κοινοβούλιο και το Συμβούλιο σχετικά με:
α)
το κατάλληλο σύστημα προληπτικής εποπτείας των επιχειρήσεων επενδύσεων η βασική επιχειρηματική δραστηριότητα των οποίων αφορά αποκλειστικά την παροχή επενδυτικών υπηρεσιών ή τα παράγωγα εμπορευμάτων ή συμβάσεις παραγώγων που ορίζονται στο παράρτημα I τμήμα Γ σημεία 5, 6, 7, 9 και 10 της οδηγίας 2004/39/ΕΚ,
β)
τη σκοπιμότητα τροποποίησης της οδηγίας 2004/39/ΕΚ για την καθιέρωση μιας επιπλέον κατηγορίας επιχειρήσεων επενδύσεων η βασική επιχειρηματική δραστηριότητα των οποίων αφορά αποκλειστικά την παροχή επενδυτικών υπηρεσιών ή τα χρηματοπιστωτικά μέσα που ορίζονται στο παράρτημα I τμήμα Γ σημεία 5, 6, 7, 9 και 10 της οδηγίας 2004/39/ΕΚ, όσον αφορά την παροχή ενέργειας.
Βάσει της έκθεσης αυτής, η Επιτροπή μπορεί να υποβάλλει προτάσεις τροποποίησης του παρόντος κανονισμού.
3. Κατά παρέκκλιση από το άρθρο 400 παράγραφοι 2 και 3, τα κράτη μέλη μπορούν, για μεταβατική περίοδο έως ότου τεθεί σε ισχύ οποιαδήποτε νομική πράξη μετά την επανεξέταση βάσει του άρθρου 507, αλλά όχι μετά τις 2η Ιανουαρίου 2029, να εξαιρούν πλήρως ή εν μέρει τα ακόλουθα ανοίγματα από την εφαρμογή του άρθρου 395 παράγραφος 1:
α)
καλυμμένα ομόλογα κατά την έννοια του άρθρου 129 παράγραφοι 1, 3 και 6,
β)
στοιχεία ενεργητικού που αντιστοιχούν σε απαιτήσεις έναντι περιφερειακών κυβερνήσεων ή τοπικών αρχών των κρατών μελών, εφόσον στις απαιτήσεις αυτές θα εφαρμοζόταν συντελεστής στάθμισης κινδύνου 20 % βάσει του τρίτου μέρους τίτλος II κεφάλαιο 2, καθώς και τα άλλα ανοίγματα τα οποία έχει έναντι των περιφερειακών κυβερνήσεων ή των τοπικών αρχών αυτών ή τα οποία είναι εγγυημένα από αυτές και στα οποία θα εφαρμοζόταν συντελεστής στάθμισης κινδύνου 20 % βάσει του τρίτου μέρους τίτλος II κεφάλαιο 2,
γ)
ανοίγματα, συμπεριλαμβανομένων των συμμετοχών ή άλλου είδους επενδύσεων που αναλαμβάνει ένα ίδρυμα έναντι της μητρικής του επιχείρησης, των άλλων θυγατρικών της μητρικής επιχείρησης, ή, των δικών του θυγατρικών, εφόσον οι επιχειρήσεις αυτές υπόκεινται στην εποπτεία επί ενοποιημένης βάσεως στην οποία υπόκειται και το εν λόγω ίδρυμα, σύμφωνα με τον παρόντα κανονισμό, την οδηγία 2002/87/ΕΚ ή με τους ισοδύναμους κανόνες που ισχύουν σε τρίτη χώρα. Ανοίγματα που δεν πληρούν τα εν λόγω κριτήρια, εξαιρούμενα ή μη από την εφαρμογή του άρθρου 395 παράγραφος 1 του παρόντος κανονισμού, αντιμετωπίζονται ως ανοίγματα έναντι τρίτου,
δ)
στοιχεία ενεργητικού που αντιστοιχούν σε απαιτήσεις και άλλα ανοίγματα, συμπεριλαμβανομένων των συμμετοχών ή άλλου είδους επενδύσεων, έναντι περιφερειακών ή κεντρικών πιστωτικών ιδρυμάτων με τα οποία το πιστωτικό ίδρυμα ανήκει σε πλαίσιο δικτύου δυνάμει νομοθετικών ή καταστατικών διατάξεων και τα οποία είναι υπεύθυνα, κατ’ εφαρμογή αυτών των διατάξεων, να προβαίνουν σε εκκαθάριση των ρευστών διαθεσίμων μεταξύ των ιδρυμάτων που συμμετέχουν στο δίκτυο,
ε)
στοιχεία του ενεργητικού που αντιστοιχούν σε απαιτήσεις και άλλα ανοίγματα έναντι πιστωτικών ιδρυμάτων, τα οποία αναλαμβάνουν πιστωτικά ιδρύματα, ένα εκ των οποίων λειτουργεί σε μη ανταγωνιστική βάση και χορηγεί ή εγγυάται δάνεια στο πλαίσιο νομοθετικών προγραμμάτων ή του καταστατικού του για την προώθηση συγκεκριμένων τομέων της οικονομίας, υπό κάποια μορφή κρατικής εποπτείας και υπό περιορισμούς στη χρήση των δανείων, με την προϋπόθεση ότι τα αντίστοιχα ανοίγματα προκύπτουν από τέτοια δάνεια τα οποία μεταβιβάζονται στους δικαιούχους μέσω πιστωτικών ιδρυμάτων ή από εγγυήσεις των δανείων αυτών,
στ)
στοιχεία του ενεργητικού που αντιπροσωπεύουν απαιτήσεις και άλλα ανοίγματα έναντι ιδρυμάτων, εφόσον τα ανοίγματα αυτά δεν αποτελούν ίδια κεφάλαια των ιδρυμάτων αυτών, δεν έχουν μεγαλύτερη διάρκεια από την επομένη εργάσιμη ημέρα και δεν εκφράζονται σε ένα από τα βασικά νομίσματα εκτέλεσης συναλλαγών,
ζ)
στοιχεία ενεργητικού που αντιστοιχούν σε απαιτήσεις έναντι κεντρικών τραπεζών υπό μορφή υποχρεωτικών ελάχιστων αποθεμάτων διατηρούμενων στις εν λόγω κεντρικές τράπεζες, εκφρασμένες στο εθνικό νόμισμά τους,
η)
στοιχεία ενεργητικού που αντιστοιχούν σε απαιτήσεις έναντι κεντρικών κυβερνήσεων υπό μορφή κανονιστικών απαιτήσεων ρευστότητας τα οποία διατηρούνται σε κρατικούς τίτλους και είναι εκφρασμένα και έχουν χρηματοδοτηθεί στο εθνικό νόμισμά τους, με την προϋπόθεση ότι, κατά τη διακριτική ευχέρεια της αρμόδιας αρχής, η πιστωτική αξιολόγηση αυτών των κεντρικών κυβερνήσεων από αναγνωρισμένο ΕΟΠΑ είναι επενδυτικής βαθμίδας,
θ)
το 50 % των εκτός ισολογισμού ενέγγυων πιστώσεων μέτριου/χαμηλού κινδύνου και των εκτός ισολογισμού μη αναληφθεισών πιστωτικών διευκολύνσεων μέτριου/χαμηλού κινδύνου που μνημονεύονται στο παράρτημα Ι, επίσης δε, με την έγκριση των αρμόδιων αρχών, το 80 % των εγγυήσεων (πλην των εγγυήσεων δανείων) που έχουν νομική ή κανονιστική βάση και παρέχονται προς όφελος των μελών τους από αλληλεγγυητικά συστήματα με καθεστώς πιστωτικού ιδρύματος,
ι)
απαιτούμενες εκ του νόμου εγγυήσεις που χρησιμοποιούνται όταν ένα ενυπόθηκο δάνειο χρηματοδοτούμενο με την έκδοση ενυπόθηκων ομολόγων καταβάλλεται στον ενυπόθηκο δανειολήπτη πριν από την τελική εγγραφή της υποθήκης στο κτηματολόγιο, υπό την προϋπόθεση ότι η εγγύηση δεν χρησιμοποιείται ως παράγοντας μείωσης του κινδύνου κατά τον υπολογισμό των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ποσών των ανοιγμάτων,
ια)
στοιχεία ενεργητικού που αποτελούν απαιτήσεις και άλλα ανοίγματα έναντι αναγνωρισμένων χρηματιστηρίων.
Άρθρο 494
Μεταβατικές διατάξεις για αποδεκτό κεφάλαιο
Κατά παρέκκλιση από το άρθρο 4 παράγραφος 1 σημείο 71) στοιχείο β), στο αποδεκτό κεφάλαιο μπορεί να συμπεριλαμβάνεται κεφάλαιο της κατηγορίας 2 έως τα ακόλουθα ποσά:
α)
100 % του κεφαλαίου της κατηγορίας 1 από την 1η Ιανουαρίου 2014 έως την 31η Δεκεμβρίου 2014,
β)
75 % του κεφαλαίου της κατηγορίας 1 από την 1η Ιανουαρίου 2015 έως την 31η Δεκεμβρίου 2015,
γ)
50 % του κεφαλαίου της κατηγορίας 1 από την 1η Ιανουαρίου 2016 έως την 31η Δεκεμβρίου 2016.
Άρθρο 495
Αντιμετώπιση των ανοιγμάτων σε μετοχές δυνάμει της προσέγγισης ΠΕΔ
1. Κατά παρέκκλιση από το τρίτο μέρος κεφάλαιο 3, έως την 31η Δεκεμβρίου 2017, οι αρμόδιες αρχές μπορούν να απαλλάσσουν από την εφαρμογή της ΠΕΔ ορισμένες κατηγορίες ανοιγμάτων σε μετοχές που έχουν πραγματοποιήσει ιδρύματα και θυγατρικές ιδρυμάτων της ΕΕ σε αυτό το κράτος μέλος έως την 31η Δεκεμβρίου 2007. Η αρμόδια αρχή δημοσιεύει τις κατηγορίες ανοιγμάτων σε μετοχές που επωφελούνται από την εν λόγω αντιμετώπιση σύμφωνα με το άρθρο 143 της οδηγίας 2013/36/ΕΕ.
Η απαλλασσόμενη θέση ισούται με τον αριθμό των μετοχών που κατέχονται τις 31 Δεκεμβρίου 2007 συν οποιαδήποτε πρόσθετη μετοχή η οποία αποτελεί άμεση απόρροια της κατοχής των συμμετοχών αυτών, εφόσον δεν αυξάνεται η αναλογία συμμετοχής στη σχετική εταιρεία.
Εάν μια εξαγορά αυξάνει το ποσοστό συμμετοχής στο μετοχικό κεφάλαιο συγκεκριμένης εταιρείας, το υπερβάλλον ποσοστό συμμετοχής δεν καλύπτεται από την απαλλαγή. Η απαλλαγή δεν ισχύει ούτε για συμμετοχές που αρχικά ενέπιπταν σε αυτήν αλλά στη συνέχεια πωλήθηκαν και επαναγοράσθηκαν.
Τα ανοίγματα σε μετοχές που υπόκεινται στην ανωτέρω διάταξη υπόκεινται στις κεφαλαιακές απαιτήσεις που υπολογίζονται σύμφωνα με την τυποποιημένη προσέγγιση δυνάμει του τρίτου μέρους τίτλος ΙΙ κεφάλαιο 2 και στις απαιτήσεις που προβλέπονται στο τρίτο μέρος τίτλος IV, ανάλογα με την περίπτωση.
Οι αρμόδιες αρχές γνωστοποιούν στην Επιτροπή και την ΕΑΤ την εφαρμογή της παρούσας παραγράφου.
2. Κατά τον υπολογισμό των σταθμισμένων ως προς τον κίνδυνο ανοιγμάτων για τους σκοπούς του άρθρου 114 παράγραφος 4, για τα ανοίγματα σε κεντρικές κυβερνήσεις ή σε κεντρικές τράπεζες των κρατών μελών που είναι εκφρασμένα και έχουν χρηματοδοτηθεί στο εθνικό νόμισμα οιουδήποτε κράτους μέλους εφαρμόζεται, έως την 31η Δεκεμβρίου 2015, ο αυτός συντελεστής στάθμισης κινδύνου με αυτόν που θα εφαρμοζόταν για παρόμοια ανοίγματα που είναι εκφρασμένα και έχουν χρηματοδοτηθεί στο εθνικό τους νόμισμα.
3. Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων για να διευκρινίσει τις προϋποθέσεις σύμφωνα με τις οποίες οι αρμόδιες αρχές εγκρίνουν την απαλλαγή που αναφέρεται στην παράγραφο 1.
Η ΕΑΤ υποβάλλει τα εν λόγω σχέδια ρυθμιστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή έως την 30ή Ιουνίου 2014.
Ανατίθεται στην Επιτροπή η εξουσία να εγκρίνει τα κανονιστικά τεχνικά πρότυπα που προβλέπονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με τα άρθρα 10 έως 14 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
Άρθρο 496
Απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων για καλυμμένα ομόλογα
1. Έως την 31η Δεκεμβρίου 2017, οι αρμόδιες αρχές μπορούν να παραιτηθούν, εν όλω ή εν μέρει, από το όριο του 10 % για τα μερίδια με εξοφλητική προτεραιότητα των γαλλικών Fonds Communs de Créances ή οντοτήτων τιτλοποίησης ισοδύναμων με τα γαλλικά Fonds Communs de Créances, όπως ορίζονται στο άρθρο 129 παράγραφος 1 στοιχεία δ) και ε), εφόσον πληρούνται αμφότερες οι ακόλουθες προϋποθέσεις:
α)
τα τιτλοποιημένα ανοίγματα ακινήτων που προορίζονται για κατοικία ή εμπορικών ακινήτων προέρχονται από μέλος του αυτού ενοποιημένου ομίλου του οποίου είναι μέλος ο εκδότης των καλυμμένων ομολόγων ή από οντότητα που είναι συνδεδεμένη με τον αυτό κεντρικό οργανισμό με τον οποίο είναι συνδεδεμένος ο εκδότης των καλυμμένων ομολόγων, εφόσον η εν λόγω κοινή συμμετοχή σε όμιλο ή η κοινή σύνδεση με όμιλο υφίσταται τη στιγμή που τα μερίδια με εξοφλητική προτεραιότητα μετατρέπονται σε εξασφάλιση καλυμμένων ομολόγων,
β)
μέλος του αυτού ενοποιημένου ομίλου του οποίου είναι μέλος ο εκδότης των καλυμμένων ομολόγων ή οντότητα που είναι συνδεδεμένη με τον αυτό κεντρικό οργανισμό με τον οποίο είναι συνδεδεμένος ο εκδότης των καλυμμένων ομολόγων κατέχει το σύνολο του τμήματος πρωτεύουσας ζημίας που καλύπτουν τα εν λόγω μερίδια με εξοφλητική προτεραιότητα.
2. Έως την 31η Δεκεμβρίου 2014, για τους σκοπούς του άρθρου 129 παράγραφος 1 στοιχείο γ), τα μη εξασφαλισμένα ανοίγματα με εξοφλητική προτεραιότητα των ιδρυμάτων που πληρούν τις προϋποθέσεις για συντελεστή στάθμισης κινδύνου 20 % δυνάμει της εθνικής νομοθεσίας πριν από την έναρξη ισχύος του παρόντος κανονισμού θεωρούνται ότι πληρούν τις προϋποθέσεις για την 1η βαθμίδα πιστωτικής ποιότητας.
3. Έως την 31η Δεκεμβρίου 2014, για τους σκοπούς του άρθρου 129 παράγραφος 5, τα μη εξασφαλισμένα ανοίγματα με εξοφλητική προτεραιότητα των ιδρυμάτων που πληρούσαν τις προϋποθέσεις για συντελεστή στάθμισης κινδύνου 20 % δυνάμει της εθνικής νομοθεσίας πριν από την έναρξη ισχύος του παρόντος κανονισμού θεωρούνται ότι πληρούν τις προϋποθέσεις για συντελεστή στάθμισης κινδύνου 20 %.
Άρθρο 497
Απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων για ανοίγματα σε κεντρικό αντισυμβαλλόμενο
1. Έως 15 μήνες από την ημερομηνία έναρξης ισχύος του τελευταίου από τα έντεκα ρυθμιστικά τεχνικά πρότυπα που αναφέρονται στο τέλος του πρώτου εδαφίου του άρθρου 89 παράγραφος 3 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 648/2012 ή έως ότου να ληφθεί απόφαση δυνάμει του άρθρου 14 του εν λόγω κανονισμού σχετικά με την άδεια του κεντρικού αντισυμβαλλομένου, εάν αυτό συμβεί νωρίτερα, το ίδρυμα μπορεί να θεωρεί ότι ο εν λόγω κεντρικός αντισυμβαλλόμενος είναι επιλέξιμος κεντρικός αντισυμβαλλόμενος, εφόσον πληρούται η προϋπόθεση που ορίζεται στο πρώτο μέρος του εν λόγω εδαφίου.
2. Έως 15 μήνες από την ημερομηνία έναρξης ισχύος του τελευταίου από τα δέκα ρυθμιστικά τεχνικά πρότυπα που αναφέρονται στο τέλος του δεύτερου εδαφίου του άρθρου 89 παράγραφος 3 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 648/2012 ή έως ότου να ληφθεί απόφαση δυνάμει του άρθρου 25 του εν λόγω κανονισμού σχετικά με την αναγνώριση του εγκατεστημένου σε τρίτη χώρα κεντρικού αντισυμβαλλομένου, εάν αυτό συμβεί νωρίτερα, το ίδρυμα μπορεί να θεωρεί ότι ο εν λόγω κεντρικός αντισυμβαλλόμενος είναι επιλέξιμος κεντρικός αντισυμβαλλόμενος.
3. Η Επιτροπή μπορεί να εγκρίνει εκτελεστική πράξη δυνάμει του άρθρου 5 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 182/2011 για την παράταση της ισχύος των μεταβατικών διατάξεων των παραγράφων 1 και 2 του παρόντος άρθρου κατά ένα ακόμη εξάμηνο, σε εξαιρετικές περιπτώσεις όπου η παράταση κρίνεται αναγκαία και αναλογική για την αποφυγή της διατάραξης των διεθνών χρηματοπιστωτικών αγορών.
4. Έως τις προθεσμίες που ορίζονται στις παραγράφους 1 και 2 και παρατείνονται δυνάμει της παραγράφου 3, κατά περίπτωση, εάν ένας κεντρικός αντισυμβαλλόμενος δεν έχει κεφάλαιο εκκαθάρισης και δεν διαθέτει δεσμευτική συμβατική ρύθμιση με τα εκκαθαριστικά μέλη του η οποία να του επιτρέπει να χρησιμοποιεί το σύνολο ή μέρος του αρχικού περιθωρίου που εισπράττει από τα εκκαθαριστικά μέλη του σαν να ήταν προχρηματοδοτούμενες εισφορές, το ίδρυμα αντικαθιστά τον κατάλληλο τύπο για τον υπολογισμό της απαίτησης ιδίων κεφαλαίων (Ki) που προβλέπεται στο άρθρο 308 παράγραφος 2 με τον ακόλουθο:
όπου:
IMi = το αρχικό περιθώριο που παρέχεται στον κεντρικό αντισυμβαλλόμενο από το εκκαθαριστικό μέλος i,
IM= το συνολικό ποσό του αρχικού περιθωρίου που γνωστοποιείται στο ίδρυμα από τον κεντρικό αντισυμβαλλόμενο.
Άρθρο 498
Απαλλαγή για διαπραγματευτές βασικών εμπορευμάτων
1. Οι διατάξεις που προβλέπονται στον παρόντα κανονισμό όσον αφορά τις απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων δεν εφαρμόζονται σε επιχειρήσεις επενδύσεων η βασική επιχειρηματική δραστηριότητα των οποίων αφορά αποκλειστικά την παροχή επενδυτικών υπηρεσιών ή τα χρηματοοικονομικά μέσα που ορίζονται στο παράρτημα I τμήμα Γ σημεία 5, 6, 7, 9 και 10 της οδηγίας 2004/39/ΕΚ και για τις οποίες δεν ίσχυε η οδηγία 93/22/ΕΟΚ στις 31 Δεκεμβρίου 2006.
Η εν λόγω απαλλαγή εφαρμόζεται έως την 31η Δεκεμβρίου 2017 ή έως ότου να τεθούν σε ισχύ, εάν αυτό συμβεί νωρίτερα, τροποποιήσεις κατ’ εφαρμογή των παραγράφων 2 και 3.
2. Έως την 31η Δεκεμβρίου 2015, η Επιτροπή, βάσει δημόσιας διαβουλεύσεως και κατόπιν συζητήσεων με τις αρμόδιες αρχές, υποβάλλει έκθεση στο Ευρωπαϊκό Κοινοβούλιο και το Συμβούλιο σχετικά με:
α)
το κατάλληλο σύστημα προληπτικής εποπτείας των επιχειρήσεων επενδύσεων η βασική επιχειρηματική δραστηριότητα των οποίων αφορά αποκλειστικά την παροχή επενδυτικών υπηρεσιών ή δραστηριοτήτων σε παράγωγα εμπορευμάτων ή χρηματοοικονομικά μέσα που ορίζονται στο παράρτημα I τμήμα Γ σημεία 5, 6, 7, 9 και 10 της οδηγίας 2004/39/ΕΚ,
β)
τη σκοπιμότητα τροποποίησης της οδηγίας 2004/39/ΕΚ για την καθιέρωση μιας επιπλέον κατηγορίας επιχειρήσεων επενδύσεων η βασική επιχειρηματική δραστηριότητα των οποίων αφορά αποκλειστικά την παροχή επενδυτικών υπηρεσιών ή δραστηριοτήτων σε χρηματοοικονομικά μέσα που ορίζονται στο παράρτημα I τμήμα Γ σημεία 5, 6, 7, 9 και 10 της οδηγίας 2004/39/ΕΚ, όσον αφορά την παροχή ενέργειας, συμπεριλαμβανομένου του ηλεκτρικού ρεύματος, του άνθρακα, του φυσικού αερίου και του πετρελαίου.
3. Βάσει της έκθεσης της παραγράφου 2, η Επιτροπή δύναται να υποβάλλει προτάσεις τροποποίησης του παρόντος κανονισμού.
Άρθρο 499
Μόχλευση
1. Κατά παρέκκλιση από τα άρθρα 429 και 430, κατά την περίοδο από 1η Ιανουαρίου 2014 έως την 31η Δεκεμβρίου 2021, τα ιδρύματα υπολογίζουν και δημοσιοποιούν τον δείκτη μόχλευσης χρησιμοποιώντας και τα δύο κατωτέρω στοιχεία ως μέτρο του κεφαλαίου:
α)
κεφάλαιο της κατηγορίας 1,
β)
το κεφάλαιο της κατηγορίας 1, με την επιφύλαξη των παρεκκλίσεων που ορίζονται στα κεφάλαια 1 και 2 του παρόντος τίτλου.
2. Κατά παρέκκλιση από το άρθρο 451 παράγραφος 1, τα ιδρύματα μπορούν να επιλέξουν εάν θα δημοσιοποιήσουν τις πληροφορίες σχετικά με τον δείκτη μόχλευσης βάσει είτε ενός είτε και των δύο ορισμών του μέτρου του κεφαλαίου που προβλέπονται στην παράγραφο 1 στοιχεία α) και β) του παρόντος άρθρου. Εάν τα ιδρύματα αλλάξουν την απόφασή τους σχετικά με τον δείκτη μόχλευσης που επιθυμούν να δημοσιοποιήσουν, η πρώτη δημοσιοποίηση που λαμβάνει χώρα μετά την εν λόγω αλλαγή περιέχει εναρμόνιση των πληροφοριών σχετικά με όλους τους δείκτες μόχλευσης που είχαν δημοσιοποιηθεί έως τη στιγμή της αλλαγής.
3. Κατά παρέκκλιση από το άρθρο 429 παράγραφος 2, κατά την περίοδο από 1η Ιανουαρίου 2014 έως την 31η Δεκεμβρίου 2017, οι αρμόδιες αρχές μπορούν να επιτρέψουν στα ιδρύματα να υπολογίζουν τον δείκτη μόχλευσής τους στο τέλος του τριμήνου εάν θεωρούν ότι τα ιδρύματα ενδέχεται να μη διαθέτουν επαρκώς ποιοτικά δεδομένα για να υπολογίσουν έναν δείκτη μόχλευσης που να ισούται με τον αριθμητικό μέσο των μηνιαίων δεικτών μόχλευσης κατά τη διάρκεια ενός τριμήνου.
Άρθρο 500
Μεταβατικές διατάξεις - Κατώτατο όριο της συμφωνίας της Βασιλείας Ι
1. Έως την 31η Δεκεμβρίου 2017, τα ιδρύματα που υπολογίζουν τα σταθμισμένα ως προς τον κίνδυνο ποσά των ανοιγμάτων τους σύμφωνα με το τρίτο μέρος τίτλος ΙΙ κεφάλαιο 3 και τα ιδρύματα που χρησιμοποιούν εξελιγμένες μεθόδους μέτρησης όπως προβλέπεται στο τρίτο μέρος τίτλος ΙΙΙ κεφάλαιο 4 για τον υπολογισμό των απαιτήσεων ιδίων κεφαλαίων τους για τον λειτουργικό κίνδυνο πληρούν και τις δύο προϋποθέσεις κατωτέρω:
α)
διατηρούν ίδια κεφάλαια όπως απαιτείται δυνάμει του άρθρου 92,
β)
διατηρούν ίδια κεφάλαια που ανά πάσα στιγμή υπερβαίνουν ή ισούνται με το 80 % του συνολικού ελάχιστου ποσού των ιδίων κεφαλαίων που θα ήταν υποχρεωμένο να διατηρεί το ίδρυμα δυνάμει του άρθρου 4 της οδηγίας 93/6/ΕΟΚ, όπως είχαν η εν λόγω οδηγία και η οδηγία 2000/12/ΕΚ του Ευρωπαϊκού Κοινοβουλίου και του Συμβουλίου, της 20ής Μαρτίου 2000, σχετικά με την ανάληψη και την άσκηση δραστηριότητας πιστωτικών ιδρυμάτων (36) πριν από την 1η Ιανουαρίου 2007.
2. Με την επιφύλαξη της έγκρισης από τις αρμόδιες αρχές, το ποσό που αναφέρεται στην παράγραφο 1 στοιχείο β) μπορεί να αντικατασταθεί από απαίτηση τήρησης ιδίων κεφαλαίων που να υπερβαίνουν ή να ισούνται ανά πάσα στιγμή με το 80 % των ιδίων κεφαλαίων που θα οφείλει να τηρεί το ίδρυμα σύμφωνα με το άρθρο 92, υπολογίζοντας τα σταθμισμένα ως προς τον κίνδυνο ποσά των ανοιγμάτων τους σύμφωνα με το τρίτο μέρος τίτλος ΙΙ κεφάλαιο 2 και το τρίτο μέρος τίτλος ΙΙΙ κεφάλαιο 2 ή 3, κατά περίπτωση, και όχι σύμφωνα με το τρίτο μέρος τίτλος ΙΙ κεφάλαιο 3 ή το τρίτο μέρος τίτλος ΙΙΙ κεφάλαιο 4, κατά περίπτωση.
3. Ένα πιστωτικό ίδρυμα μπορεί να εφαρμόζει την παράγραφο 2 μόνο εάν άρχισε να χρησιμοποιεί την προσέγγιση IRB ή τις εξελιγμένες μεθόδους μέτρησης για τον υπολογισμό των κεφαλαιακών του απαιτήσεων την 1η Ιανουαρίου 2010 ή αργότερα.
4. Η συμμόρφωση με τις απαιτήσεις της παραγράφου 1 στοιχείο β) γίνεται με βάση τα ποσά ιδίων κεφαλαίων πλήρως προσαρμοσμένα ώστε να λαμβάνονται υπόψη οι διαφορές μεταξύ του υπολογισμού των ιδίων κεφαλαίων δυνάμει της οδηγίας 93/6/ΕΟΚ και της οδηγίας 2000/12/ΕΚ, ως ίσχυαν πριν από την 1η Ιανουαρίου 2007, και του υπολογισμού των ιδίων κεφαλαίων δυνάμει του παρόντος κανονισμού, οι οποίες απορρέουν από τη χωριστή αντιμετώπιση των αναμενόμενων και των μη αναμενόμενων ζημιών βάσει του τρίτου μέρους τίτλος ΙΙ κεφάλαιο 3 του παρόντος κανονισμού.
5. Κατόπιν σχετικής διαβούλευσης με την ΕΑΤ, οι αρμόδιες αρχές μπορούν να απαλλάξουν τα ιδρύματα από την εφαρμογή της παραγράφου 1 στοιχείο β), εφόσον πληρούνται, κατά περίπτωση, όλες οι απαιτήσεις για τη μέθοδο των εσωτερικών διαβαθμίσεων που προβλέπονται στο τρίτο μέρος τίτλος ΙΙ κεφάλαιο 3 τμήμα 6 ή τα κριτήρια επιλεξιμότητας για τη χρήση της εξελιγμένης μεθόδου μέτρησης που προβλέπονται στο τρίτο μέρος τίτλος ΙΙΙ κεφάλαιο 4.
6. Η Επιτροπή υποβάλλει στο Ευρωπαϊκό Κοινοβούλιο και το Συμβούλιο έως την 1η Ιανουαρίου 2017 έκθεση σχετικά με τη σκοπιμότητα παράτασης της εφαρμογής του κατώτατου ορίου της Βασιλείας Ι πέρα από την 31η Δεκεμβρίου 2017, ώστε να υπάρχει μια δικλείδα ασφάλειας για τα εσωτερικά υποδείγματα, λαμβανομένων υπόψη των διεθνών εξελίξεων και των διεθνώς συμφωνημένων προτύπων. Η εν λόγω έκθεση συνοδεύεται από νομοθετική πρόταση, εφόσον ενδείκνυται.
Άρθρο 501
Αφαίρεση κεφαλαιακών απαιτήσεων για πιστωτικό κίνδυνο από ανοίγματα έναντι ΜΜΕ
1. Οι κεφαλαιακές απαιτήσεις για πιστωτικό κίνδυνο από ανοίγματα έναντι ΜΜΕ πολλαπλασιάζονται επί τον συντελεστή 0,7619.
2. Για τους σκοπούς του παρόντος άρθρου:
α)
το άνοιγμα περιλαμβάνεται είτε στην κατηγορία των ανοιγμάτων λιανικής τραπεζικής είτε στην κατηγορία των ανοιγμάτων έναντι επιχειρήσεων είτε στην κατηγορία ανοιγμάτων που εξασφαλίζονται με υποθήκες έναντι ακινήτων. Εξαιρούνται τα ανοίγματα σε αθέτηση,
β)
η ΜΜΕ ορίζεται σύμφωνα με τη σύσταση 2003/361/ΕΚ της Επιτροπής, της 6ης Μαΐου 2003, σχετικά με τον ορισμό των πολύ μικρών, των μικρών και των μεσαίων επιχειρήσεων (37). Από τα κριτήρια που απαριθμούνται στο άρθρο 2 του παραρτήματος της εν λόγω σύστασης, λαμβάνεται υπόψη μόνο ο ετήσιος κύκλος εργασιών.
γ)
το συνολικό ποσό που οφείλει ο οφειλέτης πελάτης ή η οφειλέτρια ομάδα συνδεδεμένων πελατών στο ίδρυμα καθώς και στη μητρική επιχείρηση και τις θυγατρικές της, περιλαμβανομένων τυχόν ανοιγμάτων σε αθέτηση αλλά εξαιρουμένων των απαιτήσεων ή των ενδεχόμενων απαιτήσεων που είναι εξασφαλισμένες με ακίνητα που προορίζονται για κατοικία, δεν υπερβαίνει, εξ’όσων γνωρίζει το ίδρυμα, το 1,5 εκατομμύριο EUR. Το ίδρυμα προβαίνει σε εύλογες ενέργειες προκειμένου να αποκτήσει γνώση των σχετικών πληροφοριών.
3. Τα ιδρύματα κοινοποιούν στις αρμόδιες αρχές ανά τρίμηνο το συνολικό ποσό των ανοιγμάτων σε ΜΜΕ, υπολογιζόμενο σύμφωνα με την παράγραφο 2.
4. Η Επιτροπή, μέχρι 2η Ιανουαρίου 2017, εκπονεί έκθεση σχετικά με τις επιπτώσεις των απαιτήσεων ιδίων κεφαλαίων που ορίζονται στον παρόντα κανονισμό για τη δανειοδότηση ΜΜΕ και φυσικών προσώπων, την οποία υποβάλλει στο Ευρωπαϊκό Κοινοβούλιο και το Συμβούλιο, συνοδευόμενη, εφόσον κριθεί σκόπιμο, από νομοθετική πρόταση.
5. Για τους σκοπούς της παραγράφου 4, η ΕΑΤ υποβάλλει στην Επιτροπή:
α)
ανάλυση της εξέλιξης των τάσεων και των όρων δανειοδότησης για τις ΜΜΕ για την περίοδο που αναφέρεται στην παράγραφο 4,
β)
ανάλυση της πραγματικής επικινδυνότητας των ενωσιακών ΜΜΕκατά τη διάρκεια ενός πλήρους οικονομικού κύκλου,
γ)
αναφορά σχετικά με τον βαθμό στον οποίο απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων που ορίζονται στον παρόντα κανονισμό για τον πιστωτικό κίνδυνο από ανοίγματα έναντι ΜΜΕ ανταποκρίνονται στα αποτελέσματα των αναλύσεων που προβλέπονται στα στοιχεία α) και β).
ΤΙΤΛΟΣ II
ΕΚΘΕΣΕΙΣ ΚΑΙ ΕΠΑΝΕΞΕΤΑΣΕΙΣ
Άρθρο 502
Κυκλικότητα των κεφαλαιακών απαιτήσεων
Η Επιτροπή, σε συνεργασία με την ΕΑΤ, το ΕΣΣΚ και τα κράτη μέλη και λαμβάνοντας υπόψη τη γνωμοδότηση της ΕΚΤ, εξετάζει σε περιοδική βάση εάν ο παρών κανονισμός ως σύνολο, από κοινού με την οδηγία 2013/36/ΕΕ,έχει σημαντικές επιπτώσεις στον οικονομικό κύκλο και, με βάση την εξέταση αυτή, μελετά αν δικαιολογείται η λήψη διορθωτικών μέτρων. Μέχρι τις 31 Δεκεμβρίου 2013, η ΕΑΤ υποβάλλει έκθεση στην Επιτροπή στην οποία αναφέρεται εάν και πώς πρέπει να συγκλίνουν οι μεθοδολογίες των ιδρυμάτων δυνάμει της ΠΕΔ, με στόχο πιο συγκρίσιμες κεφαλαιακές απαιτήσεις και τον μετριασμό της προκυκλικότητας.
Βάσει της ανάλυσης αυτής και λαμβάνοντας υπόψη τη γνωμοδότηση της ΕΚΤ, η Επιτροπή συντάσσει ανά διετία έκθεση την οποία υποβάλλει στο Ευρωπαϊκό Κοινοβούλιο και στο Συμβούλιο συνοδευόμενη ενδεχομένως από τις κατάλληλες προτάσεις. Κατά την σύνταξη της έκθεσης λαμβάνονται υπόψη και οι εισηγήσεις δανειοληπτών και δανειοδοτών.
Έως την 31η Δεκεμβρίου 2014, η Επιτροπή εξετάζει την εφαρμογή του άρθρου 33 παράγραφος 1 στοιχείο γ) και εκπονεί σχετική έκθεση, την οποία υποβάλλει στο Ευρωπαϊκό Κοινοβούλιο και στο Συμβούλιο, συνοδευόμενη, εφόσον κριθεί σκόπιμο, από νομοθετική πρόταση.
Όσον αφορά την ενδεχόμενη κατάργηση του άρθρου 33 παράγραφος 1 στοιχείο γ) και τη δυνατότητα εφαρμογής σε επίπεδο Ένωσης, η επανεξέταση διασφαλίζει ιδίως την ύπαρξη επαρκών ασφαλιστικών δικλείδων για τη χρηματοπιστωτική σταθερότητα σε όλα τα κράτη μέλη.
Άρθρο 503
Απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων για ανοίγματα υπό τη μορφή καλυμμένων ομολόγων
1. Έως την 31η Δεκεμβρίου 2014, η Επιτροπή, κατόπιν διαβουλεύσεως με την ΕΑΤ, υποβάλλει στο Ευρωπαϊκό Κοινοβούλιο και το Συμβούλιο έκθεση, συνοδευόμενη ενδεχομένως από κατάλληλες προτάσεις, όπου αναφέρει αν οι συντελεστές στάθμισης κινδύνου που ορίζονται στο άρθρο 129 και οι απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων για ειδικό κίνδυνο που προβλέπονται στο άρθρο 336 παράγραφος 3 είναι επαρκείς για όλα τα μέσα που είναι αποδεκτά για αυτό του είδους την αντιμετώπιση, καθώς και εάν τα κριτήρια του άρθρου 129 είναι κατάλληλα.
2. Η έκθεση και οι προτάσεις που αναφέρονται στην παράγραφο 1 αφορούν:
α)
στον βαθμό στον οποίο οι ισχύουσες κανονιστικές κεφαλαιακές απαιτήσεις που εφαρμόζονται στα καλυμμένα ομόλογα περιλαμβάνουν επαρκή διάκριση μεταξύ των διακυμάνσεων της πιστωτικής ποιότητας των καλυμμένων ομολόγων και της εξασφάλισης με την οποία καλύπτονται, περιλαμβανομένου του βαθμού διαφοροποίησης μεταξύ των κρατών μελών,
β)
στη διαφάνεια της αγοράς καλυμμένων ομολόγων και τον βαθμό στον οποίο αυτή διευκολύνει τη διεξοδική εσωτερική ανάλυση από τους επενδυτές όσον αφορά τον πιστωτικό κίνδυνο των καλυμμένων ομολόγων και την εξασφάλισή τους καθώς και το διαχωρισμό των στοιχείων του ενεργητικού σε περίπτωση αφερεγγυότητας του εκδότη, συμπεριλαμβανομένης της μείωσης του πιστωτικού κινδύνου που συνεπάγεται το υποκείμενο αυστηρό εθνικό νομικό πλαίσιο σύμφωνα με το άρθρο 129 του παρόντος κανονισμού και το άρθρο 52 παράγραφος 4 της οδηγίας 2009/65/ΕΚ για τη συνολική πιστωτική ποιότητα καλυμμένου ομολόγου καθώς και οι επιπτώσεις της στο επίπεδο διαφάνειας που χρειάζονται οι επενδυτές, και
γ)
στον βαθμό στον οποίο η έκδοση καλυμμένων ομολόγων από πιστωτικό ίδρυμα επιδρά στον πιστωτικό κίνδυνο στον οποίο είναι εκτεθειμένοι άλλοι πιστωτές του εκδίδοντος ιδρύματος.
3. Η Επιτροπή, έως την 31η Δεκεμβρίου 2014 και κατόπιν διαβούλευσης με την ΕΑΤ, γνωστοποιεί στο Ευρωπαϊκό Κοινοβούλιο και το Συμβούλιο αν θα πρέπει, υπό ορισμένες συνθήκες, να θεωρούνται ως αποδεκτά στοιχεία ενεργητικού σύμφωνα με το άρθρο 129 δάνεια εξασφαλισμένα με αεροσκάφη (προνόμιο επί αεροσκαφών) και στεγαστικά δάνεια εξασφαλισμένα με εγγύηση αλλά όχι με εγγεγραμένη υποθήκη.
4. Έως την 31η Δεκεμβρίου 2016, η Επιτροπή επανεξετάζει την καταλληλότητα της παρέκκλισης που ορίζεται στο άρθρο 496 και, κατά περίπτωση, την καταλληλότητα της επέκτασης αυτού του είδους αντιμετώπισης και σε άλλες μορφές καλυμμένων ομολόγων. Βάσει της ανωτέρω επανεξετάσεως, η Επιτροπή μπορεί, εφόσον κριθεί σκόπιμο, να εκδώσει κατ’ εξουσιοδότηση πράξεις σύμφωνα με το άρθρο 462 για να καταστήσει μόνιμη αυτή την παρέκκλιση ή να υποβάλει νομοθετικές προτάσεις για την επέκτασή της σε άλλες μορφές καλυμμένων ομολόγων.
Άρθρο 504
Κεφαλαιακά μέσα που έχουν αναληφθεί από δημόσιες αρχές σε καταστάσεις έκτακτης ανάγκης
Έως την 31η Δεκεμβρίου 2016 και κατόπιν διαβούλευσης με την ΕΑΤ, η Επιτροπή υποβάλλει στο Ευρωπαϊκό Κοινοβούλιο και το Συμβούλιο έκθεση, συνοδευόμενη ενδεχομένως από κατάλληλες προτάσεις, όπου εξετάζει αν πρέπει να τροποποιηθεί ή να αρθεί η αντιμετώπιση που προβλέπεται στο άρθρο 31.
Άρθρο 505
Επανεξέταση της μακροχρόνιας χρηματοδότησης
Έως την 31η Δεκεμβρίου 2014, η Επιτροπή υποβάλλει στο Ευρωπαϊκό Κοινοβούλιο και το Συμβούλιο έκθεση, συνοδευόμενη ενδεχομένως από κατάλληλες προτάσεις, σχετικά με την καταλληλότητα των απαιτήσεων του παρόντος κανονισμού υπό το πρίσμα της ανάγκης να διασφαλιστούν επαρκή επίπεδα χρηματοδότησης για όλες τις μορφές μακροχρόνιας χρηματοδότησης της οικονομίας, περιλαμβανομένων των κρίσιμων έργων υποδομής στην Ένωση στον τομέα των μεταφορών, της ενέργειας και των επικοινωνιών.
Άρθρο 506
Πιστωτικός κίνδυνος - ορισμός της αθέτησης
Έως την 31η Δεκεμβρίου 2017, η ΕΑΤ υποβάλλει στην Επιτροπή έκθεση σχετικά με τον αντίκτυπο που έχει η πρόβλεψη 180 ημερών καθυστέρησης αντί 90 ημερών, όπως προβλέπεται στο άρθρο 178 παράγραφος 1 στοιχείο β), στα σταθμισμένα ως προς τον κίνδυνο ποσά των ανοιγμάτων και τη σκοπιμότητα της διατήρησης της διάταξης αυτής σε ισχύ πέραν της 31ης Δεκεμβρίου 2019.
Βάσει της εν λόγω έκθεσης, η Επιτροπή μπορεί να υποβάλλει νομοθετική πρόταση τροποποίησης του παρόντος κανονισμού.
Άρθρο 507
Μεγάλα χρηματοδοτικά ανοίγματα
Έως την 31η Δεκεμβρίου 2015, η Επιτροπή επανεξετάζει την εφαρμογή του άρθρου 400 παράγραφος 1 στοιχείο ι) και του άρθρου 400 παράγραφος 2, μελετώντας, μεταξύ άλλων, κατά πόσον οι εξαιρέσεις που καθορίζονται στο άρθρο 400 παράγραφος 2 πρέπει να είναι επιλεκτικές, και εκπονεί σχετική έκθεση, την οποία υποβάλλει στο Ευρωπαϊκό Κοινοβούλιο και το Συμβούλιο συνοδευόμενη, εφόσον κριθεί σκόπιμο, από νομοθετική πρόταση.
Όσον αφορά την ενδεχόμενη κατάργηση της εθνικής διακριτικής ευχέρειας που προβλέπεται στο άρθρο 400 παράγραφος 2 στοιχείο γ) και τη δυνατότητα εφαρμογής της ευχέρειας αυτής σε επίπεδο ΕΕ, η επανεξέταση λαμβάνει ιδίως υπόψη την αποτελεσματικότητα της διαχείρισης κινδύνου από τον όμιλο ενώ παράλληλα διασφαλίζει την ύπαρξη επαρκών ασφαλιστικών δικλίδων για τη χρηματοοικονομική σταθερότητα σε όλα τα κράτη μέλη όπου έχει την καταστατική της έδρα μια οντότητα που ανήκει σε όμιλο.
Άρθρο 508
Επίπεδο εφαρμογής
1. Έως την 31η Δεκεμβρίου 2014, η Επιτροπή εξετάζει την εφαρμογή του πρώτου μέρους τίτλος ΙΙ και του άρθρου 113 παράγραφοι 6 και 7 και εκπονεί σχετική έκθεση, την οποία υποβάλλει στο Ευρωπαϊκό Κοινοβούλιο και το Συμβούλιο συνοδευόμενη, εάν κριθεί σκόπιμο, από νομοθετική πρόταση.
2. Έως την 31η Δεκεμβρίου 2015, η Επιτροπή εκπονεί έκθεση όπου εξετάζει κατά πόσον και πώς θα πρέπει να εφαρμόζεται στις επιχειρήσεις επενδύσεων η απαίτηση κάλυψης της ρευστότητας που αναφέρεται στο έκτο μέρος και, κατόπιν διαβουλεύσεως με την ΕΑΤ, υποβάλλει την εν λόγω έκθεση στο Ευρωπαϊκό Κοινοβούλιο και το Συμβούλιο συνοδευόμενη, εάν κριθεί σκόπιμο, από νομοθετική πρόταση.
3. Έως την 31η Δεκεμβρίου 2015, η Επιτροπή, κατόπιν διαβούλευσης με την ΕΑΤ και την ΕΑΚΑΑ και κατόπιν συζητήσεων με τις αρμόδιες αρχές, υποβάλλει στο Ευρωπαϊκό Κοινοβούλιο και το Συμβούλιο έκθεση σχετικά με ένα κατάλληλο σύστημα προληπτικής εποπτείας των επιχειρήσεων επενδύσεων και των επιχειρήσεων που αναφέρονται στο άρθρο 4 παράγραφος 1 σημείο 2) στοιχεία β) και γ). Εφόσον κρίνεται σκόπιμο, η έκθεση ακολουθείται από νομοθετική πρόταση.
Άρθρο 509
Απαιτήσεις ρευστότητας
1. Η ΕΑΤ παρακολουθεί και αξιολογεί τις αναφορές που υποβάλλονται σύμφωνα με το άρθρο 415 παράγραφος 1 για τα διάφορα νομίσματα και τα διάφορα επιχειρηματικά μοντέλα. Κατόπιν διαβουλεύσεως με το ΕΣΣΚ, τους εκτός χρηματοπιστωτικού τομέα τελικούς χρήστες, τον τραπεζικό κλάδο, τις αρμόδιες αρχές και τις κεντρικές τράπεζες του ΕΣΚΤ, ετησίως και για πρώτη φορά έως την 31η Δεκεμβρίου 2013, η ΕΑΤ υποβάλλει έκθεση στην Επιτροπή όπου εξετάζει αν ο προσδιορισμός της γενικής απαίτησης κάλυψης έναντι του κινδύνου ρευστότητας που προβλέπεται στο έκτο μέρος με βάση τα στοιχεία που κοινοποιούνται σύμφωνα με το έκτο μέρος τίτλος ΙΙ και το παράρτημα ΙΙΙ, είτε μεμονωμένα είτε συσσωρευτικά, θα ήταν πιθανό να έχει ουσιαστικές αρνητικές επιπτώσεις στη δραστηριότητα και το προφίλ κινδύνου των εγκατεστημένων στην Ένωση ιδρυμάτων ή στη σταθερότητα και την ομαλή λειτουργία των χρηματοπιστωτικών αγορών ή στην οικονομία και τη σταθερότητα στην παροχή του τραπεζικού δανεισμού, με ιδιαίτερη έμφαση στη δανειοδότηση ΜΜΕ και τη χρηματοδότηση του εμπορίου, συμπεριλαμβανομένης της δανειοδότησης στο πλαίσιο επίσημων προγραμμάτων ασφάλισης εξαγωγικών πιστώσεων.
Στην κατά το πρώτο εδάφιο αναφορά λαμβάνονται δεόντως υπόψη οι αγορές και οι διεθνείς κανονιστικές εξελίξεις, καθώς και οι αλληλεπιδράσεις της απαίτησης για την κάλυψη κινδύνου ρευστότητας με άλλες απαιτήσεις προληπτικής εποπτείας που προβλέπονται από τον παρόντα κανονισμό, όπως οι δείκτες κεφαλαίου που βασίζονται σε κίνδυνο όπως καθορίζονται στο άρθρο 92 και ο δείκτης μόχλευσης.
Το Ευρωπαϊκό Κοινοβούλιο και το Συμβούλιο έχουν τη δυνατότητα να διατυπώσουν τις απόψεις τους επί της έκθεσης που αναφέρεται στο πρώτο εδάφιο.
2. Στην έκθεση που αναφέρεται στην παράγραφο 1, η ΕΑΤ αξιολογεί ιδιαίτερα τα ακόλουθα:
α)
την πρόβλεψη μηχανισμών για τον περιορισμό της αξίας των εισροών ρευστότητας, ιδίως για τον καθορισμό κατάλληλου ανώτατου ορίου εισροών και των όρων για την εφαρμογή του, λαμβανομένων υπόψη διαφορετικών επιχειρηματικών μοντέλων, περιλαμβανομένης της χρηματοδότησης άμεσης επανεκχώρησης, της πρακτόρευσης, της χρηματοδοτικής μίσθωσης, των καλυμμένων ομολόγων, των στεγαστικών δανείων, της έκδοσης καλυμμένων ομολόγων, καθώς και τον βαθμό στον οποίο το εν λόγω ανώτατο όριο θα πρέπει να τροποποιηθεί ή να απαλειφθεί λόγω των ιδιαιτεροτήτων της ειδικής χρηματοδότησης,
β)
τη διαμόρφωση των εισροών και των εκροών που αναφέρονται στο έκτος μέρος τίτλος ΙΙ, ιδίως δυνάμει του άρθρου 422 παράγραφος 7 και του άρθρου 425 παράγραφος 2.
γ)
την πρόβλεψη μηχανισμών που περιορίζουν την κάλυψη των απαιτήσεων ρευστότητας από ορισμένες κατηγορίες ρευστών στοιχείων ενεργητικού, με ιδιαίτερη έμφαση στην αξιολόγηση της κατάλληλης ελάχιστης ποσοστιαίας αναλογίας ρευστών στοιχείων ενεργητικού που αναφέρονται στο άρθρο 416 παράγραφος 1 στοιχεία α), β) και γ) προς το σύνολο των ρευστών στοιχείων, στην εξέταση ορίου ανερχόμενου στο 60 % και στη συνεκτίμηση των διεθνών κανονιστικών εξελίξεων. Τα οφειλόμενα στοιχεία ενεργητικού με προθεσμία λήξης ή εξαγοράς εντός 30 ημερολογιακών ημερών δεν θα πρέπει να συνυπολογίζονται στο όριο εκτός εάν αποκτήθηκαν έναντι εξασφάλισης που είναι επίσης αποδεκτή δυνάμει του άρθρου 416 παράγραφος 1 στοιχεία α), β) και γ),
δ)
την πρόβλεψη ειδικών χαμηλότερων συντελεστών εκροών και/ή υψηλότερων συντελεστών εισροών για τις ροές εντός του ιδίου ομίλου, προσδιορίζοντας τις προϋποθέσεις υπό τις οποίες θα δικαιολογούνταν από εποπτική άποψη τέτοιοι ειδικοί συντελεστές εισροών και εκροών και περιγράφοντας αδρομερώς μια μέθοδο που θα χρησιμοποιεί αντικειμενικά κριτήρια και παραμέτρους γα τον καθορισμό ειδικών επιπέδων εισροών και εκροών μεταξύ του ιδρύματος και του αντισυμβαλλομένου όταν δεν έχουν την έδρα τους στο ίδιο κράτος μέλος,
ε)
τη διαμόρφωση των ποσοστών αναλήψεων που εφαρμόζονται στις μη αναληφθείσες δεσμευμένες πιστωτικές και ταμειακές διευκολύνσεις που εμπίπτουν στο άρθρο 424 παράγραφοι 3 και 5. Συγκεκριμένα, η ΕΑΤ αξιολογεί το ποσοστό ανάληψης 100 %,
στ)
τον ορισμό της λιανικής κατάθεσης, όπως αναφέρεται στο άρθρο 411 σημείο 2), και ιδίως τη σκοπιμότητα θέσπισης ορίου για τις καταθέσεις των φυσικών προσώπων,
ζ)
την ανάγκη θέσπισης νέας κατηγορίας καταθέσεων λιανικής με χαμηλότερες εκροές, υπό το πρίσμα των ιδιαίτερων χαρακτηριστικών των καταθέσεων αυτών που θα μπορούσαν να δικαιολογήσουν χαμηλότερο ποσοστό εκροών και λαμβανομένων υπόψη των διεθνών εξελίξεων,
η)
παρεκκλίσεις από τις απαιτήσεις σχετικά με τη σύνθεση των ρευστών στοιχείων ενεργητικού που θα πρέπει να διατηρούν τα ιδρύματα, εφόσον σε ένα δεδομένο νόμισμα οι συνολικές δικαιολογημένες ανάγκες του ιδρύματος για ρευστά στοιχεία ενεργητικού υπερβαίνουν τη διαθεσιμότητα των εν λόγω ρευστών στοιχείων ενεργητικού, καθώς και των προϋποθέσεων στις οποίες θα πρέπει να υπόκεινται οι παρεκκλίσεις αυτές,
θ)
τον ορισμό των συμβατών με τη σαρία χρηματοπιστωτικών προϊόντων ως μέσων εναλλακτικών των στοιχείων ενεργητικού που θα ήταν αποδεκτά ως ρευστά στοιχεία ενεργητικού για τους σκοπούς του άρθρου 416, για χρήση από τις τράπεζες συμβατών προς τη σαρία,
ι)
τον καθορισμό των ακραίων συνθηκών, περιλαμβανομένων και αρχών για τη χρήση του αποθέματος ρευστών στοιχείων ενεργητικού και των απαραίτητων εποπτικών ενεργειών, υπό τις οποίες τα ιδρύματα θα μπορούσαν να κάνουν χρήση των ρευστών στοιχείων ενεργητικού για την κάλυψη εκροών ρευστότητας, καθώς και του τρόπου αντιμετώπισης περιπτώσεων μη συμμόρφωσης,
ια)
τον ορισμό της καθιερωμένης λειτουργικής σχέσης για τα πρόσωπα που δεν είναι χρηματοπιστωτικοί πελάτες η οποία αναφέρεται στο άρθρο 422 παράγραφος 3 στοιχείο γ),
ιβ)
τη διαμόρφωση του ποσοστού εκροών για τις υπηρεσίες τραπεζικής μέσω ανταποκριτών ή στις υπηρεσίες βασικής μεσολάβησης το οποίο αναφέρεται στο άρθρο 422 παράγραφος 4 πρώτο εδάφιο,
ιγ)
μηχανισμούς για να γίνονται αποδεκτά, βάσει του προϋφιστάμενου καθεστώτος, ως στοιχεία ενεργητικού εξαιρετικά υψηλής ρευστότητας και πιστωτικής ποιότητας, τουλάχιστον έως το Δεκέμβριο του 2023, ομόλογα με εγγύηση του Δημοσίου που εκδίδονται προς πιστωτικά ιδρύματα στο πλαίσιο μέτρων κρατικής στήριξης, με ενωσιακή έγκριση της κρατικής ενίσχυσης, όπως τα ομόλογα που εκδίδονται από τον Εθνικό Φορέα Διαχείρισης Περιουσιακών Στοιχείων στην Ιρλανδία και από την Ισπανική Εταιρεία Διαχείρισης Περιουσιακών Στοιχείων στην Ισπανία, με σκοπό την απομάκρυνση προβληματικών στοιχείων του ενεργητικού από τους ισολογισμούς των πιστωτικών ιδρυμάτων.
3. Έως την 31η Δεκεμβρίου 2013, η ΕΑΤ, κατόπιν διαβούλευσης με την ΕΑΚΑΑ και την ΕΚΤ, υποβάλλει έκθεση στην Επιτροπή σχετικά με τη θέσπιση κατάλληλων ενιαίων ορισμών της υψηλής και της εξαιρετικά υψηλής ρευστότητας και της πιστωτικής ποιότητας των μεταβιβάσιμων στοιχείων ενεργητικού για τους σκοπούς του άρθρου 416 και τον καθορισμό κατάλληλων ποσοστών περικοπής για στοιχεία ενεργητικού που θα ήταν αποδεκτά ως ρευστά στοιχεία ενεργητικού για τους σκοπούς του άρθρου 416, εξαιρουμένων των στοιχείων ενεργητικού που αναφέρονται στο άρθρο 416 παράγραφος 1 στοιχεία α), β) και γ).
Το Ευρωπαϊκό Κοινοβούλιο και το Συμβούλιο πρέπει να έχουν τη δυνατότητα να διατυπώσουν τις απόψεις τους επί της εν λόγω έκθεσης.
Στην έκθεση που αναφέρεται στο πρώτο εδάφιο εξετάζονται ακόμη:
α)
άλλες κατηγορίες στοιχείων ενεργητικού, ιδίως οι διασφαλιζόμενοι με ενυπόθηκα στεγαστικά δάνεια τίτλοι υψηλής ρευστότητας και πιστωτικής ποιότητας,
β)
άλλες κατηγορίες τίτλων ή δανείων αποδεκτών από τις κεντρικές τράπεζες, όπως, λ.χ., τα ομόλογα τοπικών κυβερνήσεων και τα εμπορικά χρεόγραφα, και
γ)
άλλα στοιχεία ενεργητικού μη αποδεκτά από τις κεντρικές τράπεζες αλλά εμπορεύσιμα, όπως, λ.χ., οι εισηγμένες σε αναγνωρισμένο χρηματιστήριο μετοχές, ο χρυσός, τα συνδεδεμένα με κύριο δείκτη μετοχικά προιόντα, τα εγγυημένα ομόλογα, τα καλυμμένα ομόλογα, τα εταιρικά ομόλογα και τα επενδυτικά κεφάλαια που βασίζονται στα εν λόγω στοιχεία ενεργητικού.
4. Στην έκθεση που αναφέρεται στην παράγραφο 3 εξετάζεται αν και σε ποιον βαθμό οι ανοικτές πιστωτικές διευκολύνσεις που αναφέρονται στο άρθρο 416 παράγραφος 1 στοιχείο ε) θα πρέπει να περιληφθούν στα ρευστά στοιχεία ενεργητικού υπό το πρίσμα των διεθνών εξελίξεων και λαμβανομένων υπόψη των ευρωπαϊκών ιδιαιτεροτήτων, περιλαμβανομένου του τρόπου άσκησης της νομισματικής πολιτικής στην Ένωση.
Συγκεκριμένα, η ΕΑΤ εξετάζει την επάρκεια των ακόλουθων κριτηρίων και τα κατάλληλα επίπεδα για τους σχετικούς ορισμούς:
α)
ελάχιστος όγκος συναλλαγών των στοιχείων ενεργητικού,
β)
ελάχιστος όγκος των εν κυκλοφορία στοιχείων ενεργητικού,
γ)
διαφανή τιμολόγηση και πληροφόρηση μετά τη συναλλαγή,
δ)
βαθμίδες πιστωτικής ποιότητας που αναφέρονται στο τρίτο μέρος τίτλος ΙΙ κεφάλαιο 2,
ε)
αποδεδειγμένο ιστορικό σταθερότητας τιμών,
στ)
μέσος όγκος διαπραγμάτευσης και μέσο μέγεθος συναλλαγών,
ζ)
μέγιστη απόκλιση μεταξύ τιμής αγοράς και τιμής πώλησης,
η)
διάστημα που απομένει μέχρι τη λήξη,
θ)
ελάχιστος δείκτης κύκλου εργασιών.
5. Έως την 31η Ιανουαρίου 2014, η ΕΑΤ υποβάλλει επιπλέον έκθεση σχετικά με τα εξής:
α)
ενιαίους ορισμούς της υψηλής και εξαιρετικά υψηλής ρευστότητας και πιστωτικής ποιότητας,
β)
τις ενδεχόμενες ακούσιες συνέπειες του ορισμού των ρευστών στοιχείων ενεργητικού στην άσκηση της νομισματικής πολιτικής και τον βαθμό στον οποίο:
i)
ένας κατάλογος ρευστών στοιχείων ενεργητικού που δεν συνδέεται με τον κατάλογο των αποδεκτών από τις κεντρικές τράπεζες στοιχείων ενεργητικού θα μπορούσε να δώσει κίνητρο στα ιδρύματα να υποβάλλουν αποδεκτά στοιχεία ενεργητικού που δεν καλύπτονται από τον ορισμό των ρευστών στοιχείων ενεργητικού σε πράξεις αναχρηματοδότησης,
ii)
το ρυθμιστικό πλαίσιο για τη ρευστότητα θα μπορούσε να αποθαρρύνει τα ιδρύματα από το να δανείζουν ή να δανείζονται στις μη εξασφαλισμένες χρηματαγορές, και κατά πόσον αυτό θα μπορούσε να οδηγήσει στην αμφισβήτηση της στόχευσης του δείκτη ΕΟΝΙΑ κατά την υλοποίηση της νομισματικής πολιτικής,
iii)
η εφαρμογή της απαίτησης για την κάλυψη κινδύνου ρευστότητας θα έκανε δυσχερέστερη για τις κεντρικές τράπεζες την εξασφάλιση της σταθερότητας των τιμών με τη χρήση του ισχύοντος πλαισίου και μέσων της νομισματικής πολιτικής,
γ)
τις λειτουργικές απαιτήσεις για τα ρευστά διαθέσιμα, όπως αναφέρονται στο άρθρο 417 στοιχεία β) έως στ), σύμφωνα με τις διεθνείς κανονιστικές εξελίξεις.
Άρθρο 510
Απαιτήσεις καθαρής σταθερής χρηματοδότησης
1. Έως την 31η Δεκεμβρίου 2015, η ΕΑΤ υποβάλλει έκθεση στην Επιτροπή, βάσει των στοιχείων που αναφέρονται σύμφωνα με το έκτος μέρος τίτλος III, όπου εξετάζει αν και πώς θα πρέπει να διασφαλιστεί η χρήση σταθερών πηγών χρηματοδότησης από τα ιδρύματα, συμπεριλαμβανομένης αξιολόγησης των επιπτώσεων στη δραστηριότητα και το προφίλ κινδύνου των εγκατεστημένων στην Ένωση ιδρυμάτων, στις χρηματοπιστωτικές αγορές ή στην οικονομία και τον τραπεζικό δανεισμό, με ιδιαίτερη έμφαση στη δανειοδότηση ΜΜΕ και τη χρηματοδότηση του εμπορίου, συμπεριλαμβανομένης της δανειοδότησης στο πλαίσιο επίσημων προγραμμάτων ασφάλισης εξαγωγικών πιστώσεων και χρηματοδοτικών μοντέλων άμεσης επανεκχώρησης, συμπεριλαμβανομένων των ισοπόσως χρηματοδοτούμενων ενυπόθηκων δανείων. Ειδικότερα, η ΕΑΤ αναλύει τον αντίκτυπο των σταθερών πηγών χρηματοδότησης στις αναχρηματοδοτικές δομές των διάφορων τραπεζικών μοντέλων στην Ένωση.
2. Έως την 31η Δεκεμβρίου 2015, η ΕΑΤ, κατόπιν διαβούλευσης με την ΕΣΣΚ, υποβάλλει επίσης έκθεση στην Επιτροπή, βάσει των στοιχείων που αναφέρονται σύμφωνα με το έκτο μέρος τίτλος ΙΙΙ και σύμφωνα με τους ενιαίους μορφοτύπους αναφορών που αναφέρονται στο άρθρο 415 παράγραφος 3 στοιχείο α), σχετικά με τις μεθοδολογίες για τον καθορισμό του ποσού της σταθερής χρηματοδότησης που είναι διαθέσιμη για τα ιδρύματα και την οποία χρειάζονται τα ιδρύματα καθώς και σχετικά με κατάλληλους ενιαίους ορισμούς για τον υπολογισμό της απαίτησης καθαρής σταθερής χρηματοδότησης. Εξετάζονται κυρίως τα ακόλουθα:
α)
οι κατηγορίες και οι σταθμίσεις που εφαρμόζονται στις πηγές σταθερής χρηματοδότησης κατά το άρθρο 427 παράγραφος 1,
β)
οι κατηγορίες και οι σταθμίσεις που εφαρμόζονται για τον προσδιορισμό της απαίτησης σταθερής χρηματοδότησης κατά το άρθρο 428 παράγραφος 1,
γ)
αν οι μεθοδολογίες προσφέρουν κίνητρα και αντικίνητρα, κατά περίπτωση, για την ενθάρρυνση μιας σταθερότερης μακροπρόθεσμης χρηματοδότησης στοιχείων ενεργητικού, επιχειρηματικών δραστηριοτήτων, επενδύσεων και χρηματοδότησης των ιδρυμάτων,
δ)
η ανάγκη ανάπτυξης διαφορετικών μεθοδολογιών για διαφορετικά είδη ιδρυμάτων.
3. Έως την 31η Δεκεμβρίου 2016, η Επιτροπή, εφόσον το κρίνει σκόπιμο και αφού συνεκτιμήσει τις εκθέσεις που αναφέρονται στις παραγράφους 1 και 2, λαμβάνοντας πλήρως υπόψη την πολυμορφία του τραπεζικού κλάδου στην Ένωση, υποβάλλει νομοθετική πρόταση στο Κοινοβούλιο και το Συμβούλιο σχετικά με τον τρόπο διασφάλισης της χρήσης σταθερών πηγών χρηματοδότησης από τα ιδρύματα.
Άρθρο 511
Μόχλευση
1. Βάσει των αποτελεσμάτων της έκθεσης της παραγράφου 3, η Επιτροπή υποβάλλει στο Ευρωπαϊκό Κοινοβούλιο και το Συμβούλιο έως την 31η Δεκεμβρίου 2016 έκθεση σχετικά με τις επιπτώσεις και την αποτελεσματικότητα του δείκτη μόχλευσης.
2. Εάν κριθεί απαραίτητο, η έκθεση συνοδεύεται από νομοθετική πρόταση σχετικά με τον καθορισμό κατάλληλου αριθμού επιπέδων του δείκτη μόχλευσης που θα πρέπει να επιτυγχάνουν τα ιδρύματα που εφαρμόζουν διαφορετικά επιχειρηματικά μοντέλα, την κατάλληλη βαθμονόμηση των επιπέδων αυτών και τυχόν κατάλληλες προσαρμογές του μέτρου του κεφαλαίου και του μέτρου του συνολικού ανοίγματος όπως αναφέρονται στο άρθρο 429, μαζί με σχετικά μέτρα ευελιξίας, εφόσον απαιτούνται, συμπεριλαμβανομένων κατάλληλων τροποποιήσεων του άρθρου 458 για την εισαγωγή του δείκτη μόχλευσης εντός του πεδίου εφαρμογής των μέτρων που περιλαμβάνονται στο εν λόγω άρθρο.
3. Για τους σκοπούς της παραγράφου 1, η ΕΑΤ υποβάλλει έκθεση στην Επιτροπή το αργότερο έως την 31η Δεκεμβρίου 2016, τουλάχιστον σχετικά με τα εξής:
α)
αν το πλαίσιο για τον δείκτη μόχλευσης, όπως προβλέπεται στον παρόντα κανονισμό και στα άρθρα 87 και 98 της οδηγίας 2013/36/ΕΕ, είναι το κατάλληλο εργαλείο για την εξάλειψη του κινδύνου υπερβολικής μόχλευσης από μέρους των ιδρυμάτων κατά τρόπο και σε βαθμό ικανοποιητικό,
β)
τον προσδιορισμό επιχειρηματικών μοντέλων όπου να αντικατοπτρίζεται το συνολικό προφίλ κινδύνου των ιδρυμάτων και τη θέσπιση διαφοροποιημένων επιπέδων του δείκτη μόχλευσης για τα επιχειρηματικά μοντέλα αυτά,
γ)
αν οι απαιτήσεις που προβλέπονται στα άρθρα 76 και 87 της οδηγίας 2013/36/ΕΕ σύμφωνα με τα άρθρα 73 και 97 της οδηγίας 2013/36/ΕΕ για την αντιμετώπιση του κινδύνου υπερβολικής μόχλευσης επαρκούν για τη διασφάλιση της άρτιας διαχείρισης του εν λόγω κινδύνου από τα ιδρύματα και, εάν όχι, ποιες περαιτέρω ενισχύσεις απαιτούνται για την επίτευξη των ανωτέρω στόχων,
δ)
αν είναι αναγκαίες αλλαγές -και, εάν ναι, ποιες- της μεθοδολογίας υπολογισμού που αναφέρεται στο άρθρο 429 για τη διασφάλιση της χρήσης του δείκτη μόχλευσης ως κατάλληλου δείκτη του κινδύνου υπερβολικής μόχλευσης που διατρέχει ένα ίδρυμα,
ε)
αν, στο πλαίσιο του υπολογισμού του μέτρου του συνολικού ανοίγματος του δείκτη μόχλευσης, η αξία του ανοίγματος των συμβολαίων που απαριθμούνται στο παράρτημα ΙΙ η οποία προσδιορίζεται μέσω της μεθόδου αρχικού ανοίγματος διαφέρει ουσιωδώς από την αξία του ανοίγματος που προσδιορίζεται μέσω της μεθόδου βάσει καθημερινής αποτίμησης,
στ)
εάν η χρησιμοποίηση είτε των ιδίων κεφαλαίων είτε του κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1 ως μέτρου του κεφαλαίου του δείκτη μόχλευσης θα ήταν καταλληλότερη για την παρακολούθηση του κινδύνου υπερβολικής μόχλευσης και, εάν ναι, ποια θα ήταν η κατάλληλη διαμόρφωση του δείκτη μόχλευσης,
ζ)
αν ο συντελεστής μετατροπής που αναφέρεται στο άρθρο 429 παράγραφος 10 στοιχείο α) για τις μη αναληφθείσες πιστωτικές διευκολύνσεις, οι οποίες μπορούν να ακυρώνονται άνευ όρων ανά πάσα στιγμή και χωρίς προειδοποίηση, είναι επαρκώς συντηρητικός βάσει των στοιχείων που συγκεντρώθηκαν κατά τη διάρκεια της περιόδου παρατήρησης,
η)
αν η συχνότητα και ο μορφότυπος για τη δημοσιοποίηση των στοιχείων που αναφέρονται στο άρθρο 451 είναι κατάλληλοι,
θ)
ποιο θα ήταν το κατάλληλο επίπεδο του δείκτη μόχλευσης για καθένα από τα επιχειρηματικά μοντέλα που προσδιορίζονται σύμφωνα με το σημείο β),
ι)
αν θα πρέπει να οριστεί ένα εύρος τιμών για κάθε επίπεδο του δείκτη μόχλευσης,
ια)
αν για τη θέσπιση του δείκτη μόχλευσης ως απαίτησης για τα ιδρύματα θα απαιτούνταν αλλαγές στο πλαίσιο του δείκτη μόχλευσης που προβλέπεται από τον παρόντα κανονισμό και εάν ναι, ποιες είναι αυτές οι αλλαγές,
ιβ)
αν η θέσπιση του δείκτη μόχλευσης ως απαίτησης για τα ιδρύματα θα περιόριζε αποτελεσματικά τον κίνδυνο υπερβολικής μόχλευσης για τα εν λόγω ιδρύματα· εάν ναι, αν το επίπεδο του δείκτη μόχλευσης θα έπρεπε να είναι το ίδιο για όλα τα ιδρύματα ή αν θα έπρεπε να καθορίζεται σύμφωνα με το προφίλ κινδύνου, το επιχειρηματικό μοντέλο και το μέγεθος των ιδρυμάτων, καθώς και ποια πρόσθετη διαμόρφωση ή μεταβατική περίοδος θα ήταν εν προκειμένω απαραίτητη.
4. Η έκθεση που αναφέρεται στην παράγραφο 3 καλύπτει τουλάχιστον την περίοδο από 1η Ιανουαρίου 2014 έως την 30ή Ιουνίου 2016 και λαμβάνει υπόψη τουλάχιστον τα κατωτέρω στοιχεία:
α)
τον αντίκτυπο της θέσπισης του δείκτη μόχλευσης, όπως προσδιορίζεται δυνάμει του άρθρου 429, ως απαίτησης που οφείλουν να πληρούν τα ιδρύματα:
i)
τις χρηματοπιστωτικές αγορές γενικότερα και στις αγορές συμφωνιών επαναγοράς, παραγώγων και καλυμμένων ομολόγων ειδικότερα,
ii)
την ανθεκτικότητα των ιδρυμάτων,
iii)
τα επιχειρηματικά μοντέλα και τις δομές του ισολογισμού των ιδρυμάτων· ιδίως όσον αφορά τα επιχειρηματικά πεδία χαμηλού κινδύνου, όπως οι προνομιακές πιστώσεις από δημόσιες αναπτυξιακές τράπεζες, τα δημοτικά δάνεια, η χρηματοδότηση ακινήτων κατοικίας και άλλα πεδία χαμηλού κινδύνου που ρυθμίζονται από την εθνική νομοθεσία,
iv)
τη μεταφορά των ανοιγμάτων σε οντότητες που δεν υπόκεινται σε προληπτική εποπτεία,
v)
τη χρηματοπιστωτική καινοτομία και ιδιαίτερα την ανάπτυξη μέσων με ενσωματωμένη μόχλευση,
vi)
τη συμπεριφορά των ιδρυμάτων όσον αφορά την ανάληψη κινδύνων,
vii)
τις δραστηριότητες εκκαθάρισης, διακανονισμού και φύλαξης και τη λειτουργία κεντρικού αντισυμβαλλομένου,
viii)
την κυκλικότητα του μέτρου του κεφαλαίου και του μέτρου του συνολικού ανοίγματος του δείκτη μόχλευσης,
ix)
τον τραπεζικό δανεισμό, με ιδιαίτερη έμφαση στη δανειοδότηση ΜΜΕ, τοπικών αρχών, περιφερειακών κυβερνήσεων και φορέων του δημόσιου τομέα, καθώς και τη χρηματοδότηση του εμπορίου, συμπεριλαμβανομένης και της δανειοδότησης στο πλαίσιο επίσημων προγραμμάτων ασφάλισης εξαγωγικών πιστώσεων,
β)
την αλληλεπίδραση του δείκτη μόχλευσης με τις απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων βάσει κινδύνου και τις απαιτήσεις ρευστότητας που ορίζονται στον παρόντα κανονισμό,
γ)
τον αντίκτυπο που έχουν στη συγκρισιμότητα του δείκτη μόχλευσης οι λογιστικές διαφορές μεταξύ των εφαρμοστέων λογιστικών προτύπων που προβλέπονται στον κανονισμό (ΕΚ) αριθ. 1606/2002, των εφαρμοστέων λογιστικών προτύπων που προβλέπονται στην οδηγία 86/635/ΕΟΚ και άλλων εφαρμοστέων λογιστικών πλαισίων και άλλων σχετικών λογιστικών πλαισίων.
Άρθρο 512
Ανοίγματα σε μεταφερόμενο πιστωτικό κίνδυνο
Έως την 31η Δεκεμβρίου 2014, η Επιτροπή υποβάλλει στο Ευρωπαϊκό Κοινοβούλιο και το Συμβούλιο έκθεση σχετικά με την εφαρμογή και την αποτελεσματικότητα των διατάξεων του πέμπτου μέρους στο πλαίσιο των διεθνών εξελίξεων της αγοράς.
Άρθρο 513
Μακροπροληπτικοί κανόνες
1. Έως την 30ή Ιουνίου 2014, η Επιτροπή επανεξετάζει, κατόπιν διαβουλεύσεως με το ΕΣΣΚ και την ΕΑΤ, αν οι μακροπροληπτικοί κανόνες που περιέχονται στον παρόντα κανονισμό και την οδηγία 2013/36/ΕΕ επαρκούν για τον μετριασμό των συστηματικών κινδύνων σε τομείς, περιφέρειες και κράτη μέλη, αξιολογώντας μεταξύ άλλων:
α)
αν τα υφιστάμενα μακροπροληπτικά εργαλεία που περιλαμβάνονται στον παρόντα κανονισμό και την οδηγία 2013/36/ΕΕ είναι αποδοτικά, αποτελεσματικά και διαφανή,
β)
αν η κάλυψη και οι ενδεχόμενοι βαθμοί αλληλοεπικάλυψης μεταξύ των διάφορων μακροπροληπτικών εργαλείων για την αντιμετώπιση παρόμοιων κινδύνων τα οποία περιλαμβάνονται στον παρόντα κανονισμό και την οδηγία 2013/36/ΕΕ επαρκούν και, εάν κριθεί σκόπιμο, προτείνει νέους μακροπροληπτικούς κανόνες,
γ)
πώς αλληλεπιδρούν τα διεθνώς συμφωνηθέντα πρότυπα για τα συστημικά ιδρύματα με τις διατάξεις του παρόντος κανονισμού και της οδηγίας 2013/36/ΕΕ και, εάν κριθεί σκόπιμο, προτείνει νέους κανόνες που να λαμβάνουν υπόψη τα εν λόγω διεθνώς συμφωνηθέντα πρότυπα.
2. Έως τις 31 Δεκεμβρίου 2014, η Επιτροπή, βάσει διαβουλεύσεως με το ΕΣΣΚ και την ΕΑΤ, υποβάλλει στο Ευρωπαϊκό Κοινοβούλιο και το Συμβούλιο έκθεση σχετικά με την αξιολόγηση που αναφέρεται στην παράγραφο 1 και, εφόσον κριθεί σκόπιμο, υποβάλλει νομοθετική πρόταση στο Ευρωπαϊκό Κοινοβούλιο και το Συμβούλιο.
Άρθρο 514
Πιστωτικός κίνδυνος αντισυμβαλλομένου και μέθοδος αρχικού ανοίγματος
Έως την 31η Δεκεμβρίου 2016, η Επιτροπή εξετάζει την εφαρμογή του άρθρου 275 και εκπονεί σχετική έκθεση, την οποία υποβάλλει στο Ευρωπαϊκό Κοινοβούλιο και στο Συμβούλιο, συνοδευόμενη, εφόσον κριθεί σκόπιμο, από νομοθετική πρόταση.
Άρθρο 515
Παρακολούθηση και αξιολόγηση
1. Η ΕΑΤ, μαζί με την ΕΑΚΑΑ, έως 2η Ιανουαρίου 2015 εκπονεί έκθεση σχετικά με τη λειτουργία του παρόντος κανονισμού σε σχέση με τις συναφείς υποχρεώσεις που πηγάζουν από τον κανονισμό (ΕΕ) αριθ. 648/2012 και ιδίως όσον αφορά τα ιδρύματα που διαχειρίζονται κεντρικό αντισυμβαλλόμενο, ώστε να αποφευχθεί η αλληλοεπικάλυψη των απαιτήσεων για τις πράξεις σε παράγωγα και, με τον τρόπο αυτό, να αποφευχθεί η αύξηση του ρυθμιστικού κινδύνου και των εξόδων παρακολούθησης από τις αρμόδιες αρχές.
2. Η ΕΑΤ παρακολουθεί και αξιολογεί τη λειτουργία των διατάξεων σχετικά με τις απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων για ανοίγματα έναντι κεντρικού αντισυμβαλλομένου, όπως ορίζονται στο τρίτο μέρος τίτλος ΙΙ κεφάλαιο 6 τμήμα 9. Έως την 1η Ιανουαρίου 2015, η ΕΑΤ υποβάλλει έκθεση στην Επιτροπή σχετικά με τις επιπτώσεις και την αποτελεσματικότητα των διατάξεων αυτών.
3. Έως την 31η Δεκεμβρίου 2016, η Επιτροπή εξετάζει την εναρμόνιση του παρόντος κανονισμού με τις συναφείς υποχρεώσεις που πηγάζουν από τον κανονισμό (ΕΕ) αριθ. 648/2012, καθώς και τις απαιτήσεις ιδίων κεφαλαίων που προβλέπονται στο τρίτο μέρος τίτλος ΙΙ κεφάλαιο 6 τμήμα 9 και εκπονεί σχετική έκθεση, την οποία υποβάλλει στο Ευρωπαϊκό Κοινοβούλιο και το Συμβούλιο, συνοδευόμενη, εφόσον κριθεί σκόπιμο, από νομοθετική πρόταση.
Άρθρο 516
Μακροχρόνια χρηματοδότηση
Έως την 31η Δεκεμβρίου 2015, η Επιτροπή υποβάλλει έκθεση σχετικά με την επίπτωση του παρόντος κανονισμού στην ενθάρρυνση των μακροχρόνιων επενδύσεων σε υποδομές που προωθούν την ανάπτυξη.
Άρθρο 517
Ορισμός του αποδεκτού κεφαλαίου
Έως την 31η Δεκεμβρίου 2014, η Επιτροπή εξετάζει την καταλληλότητα του ορισμού του αποδεκτού κεφαλαίου που εφαρμόζεται για τους σκοπούς του δεύτερου μέρους τίτλος ΙΙΙ και του τέταρτου μέρους και εκπονεί σχετική έκθεση, την οποία υποβάλλει στο Ευρωπαϊκό Κοινοβούλιο και το Συμβούλιο, συνοδευόμενη, εφόσον κριθεί σκόπιμο, από νομοθετική πρόταση.
Άρθρο 518
Επανεξέταση των κεφαλαιακών μέσων που μπορούν να υποτιμηθεί ή να μετατραπεί κατά τη χρονική στιγμή της μη βιωσιμότητας
Έως την 31η Δεκεμβρίου 2015, η Επιτροπή επανεξετάζει και εκπονεί έκθεση σχετικά με το κατά πόσον θα πρέπει να περιέχεται στον παρόντα κανονισμό απαίτηση που να ορίζει ότι τα πρόσθετα κεφαλαιακά μέσα της κατηγορίας 1 ή τα κεφαλαιακά μέσα της κατηγορίας 2 πρέπει να υποτιμούνται σε περίπτωση που διαπιστώνεται ότι ένα ίδρυμα δεν είναι πλέον βιώσιμο. Η Επιτροπή υποβάλλει στο Ευρωπαϊκό Κοινοβούλιο και στο Συμβούλιο την έκθεση αυτή, συνοδευόμενη, εφόσον κρίνεται σκόπιμο, από νομοθετική πρόταση.
Άρθρο 519
Αφαίρεση περιουσιακών στοιχείων συνταξιοδοτικών ταμείων προκαθορισμένων παροχών από τα στοιχεία κεφαλαίου κοινών μετοχών της κατηγορίας 1
Έως τις 30 Ιουνίου 2014, η ΕΑΤ εκπονεί έκθεση σχετικά με το κατά πόσο οδηγεί σε αδικαιολόγητη μεταβλητότητα των ίδιων πόρων των ιδρυμάτων το ΔΛΠ 19, σε συνάρτηση με τη μείωση των καθαρών στοιχείων ενεργητικού που αφορούν τα συνταξιοδοτικά ταμεία όπως αναφέρεται στο άρθρο 36 παράγραφος 1 στοιχείο ε) και τις μεταβολές των καθαρών υποχρεώσεων που αφορούν τα συνταξιοδοτικά ταμεία.
Λαμβάνοντας υπόψη την έκθεση της ΕΑΤ, η Επιτροπή, έως τις 31 Δεκεμβρίου 2014, υποβάλλει στο Ευρωπαϊκό Κοινοβούλιο και το Συμβούλιο έκθεση σχετικά με το ζήτημα που αναφέρεται στο πρώτο εδάφιο, μαζί με νομοθετική πρόταση, εφόσον κριθεί σκόπιμο, προκειμένου να θεσπιστεί αντιμετώπιση που προσαρμόζει τα στοιχεία ενεργητικού ή τις υποχρεώσεις των συνταξιοδοτικών ταμείων προκαθορισμένων καθαρών παροχών για τον υπολογισμό των ιδίων κεφαλαίων.
ΤΙΤΛΟΣ III
ΤΡΟΠΟΠΟΙΗΣΕΙΣ
Άρθρο 520
Τροποποίηση του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 648/2012
Ο κανονισμός (ΕΕ) αριθ. 648/2012 τροποποιείται ως εξής:
1)
προστίθεται το ακόλουθο κεφάλαιο στον τίτλο IV:
«ΚΕΦΑΛΑΙΟ 4
Υπολογισμοί και υποβολή εκθέσεων για τους σκοπούς του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 575/2013
Άρθρο 50α
Υπολογισμός του KCCP
1. Για τους σκοπούς του άρθρου 308 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 575/2013 του Ευρωπαϊκού Κοινοβουλίου και του Συμβουλίου, της 26η Ιουνίου 2013, σχετικά με τις απαιτήσεις προληπτικής εποπτείας για πιστωτικά ιδρύματα και επιχειρήσεις επενδύσεων (38), σε περίπτωση που κεντρικός αντισυμβαλλόμενος έχει λάβει ειδοποίηση κατά το άρθρο 301 παράγραφος 2 στοιχείο β) του εν λόγω κανονισμού, υπολογίζει το KCCP ως ορίζεται στην παράγραφο 2 του παρόντος άρθρου για όλες τις συμβάσεις και τις συναλλαγές που εκκαθαρίζει για όλα τα εκκαθαριστικά μέλη του που καλύπτονται από το δεδομένο κεφάλαιο εκκαθάρισης.
2. Ο κεντρικός αντισυμβαλλόμενος υπολογίζει το υποθετικό κεφάλαιο (KCCP) ως εξής:
όπου:
EBRMi
=
αξία του ανοίγματος πριν από τη μείωση του κινδύνου, η οποία ισούται με την αξία του ανοίγματος του κεντρικού αντισυμβαλλομένου έναντι του εκκαθαριστικού μέλους i που προκύπτει από τις συμβάσεις και τις συναλλαγές με το εν λόγω εκκαθαριστικό μέλος, υπολογιζόμενη χωρίς να λαμβάνεται υπόψη η εξασφάλιση που παρέχεται από το εν λόγω εκκαθαριστικό μέλος,
IMi
=
το αρχικό περιθώριο που παρέχεται στον κεντρικό αντισυμβαλλόμενο από το εκκαθαριστικό μέλος i,
DFi
=
η προχρηματοδοτούμενη εισφορά του εκκαθαριστικού μέλους i,
RW
=
συντελεστής στάθμισης κινδύνου 20 %,
δείκτης κεφαλαίου
=
8 %.
3. Ο κεντρικός αντισυμβαλλόμενος αναλαμβάνει τον υπολογισμό που απαιτείται δυνάμει της παραγράφου 2 τουλάχιστον μία φορά το τρίμηνο ή συχνότερα εάν απαιτείται από τις αρμόδιες αρχές των εκκαθαριστικών μελών του που είναι ιδρύματα.
4. Η ΕΑΤ αναπτύσσει σχέδια εκτελεστικών τεχνικών προτύπων προκειμένου να εξειδικεύσει τα ακόλουθα στοιχεία για τους σκοπούς της παραγράφου 3:
α)
τη συχνότητα και τις ημερομηνίες υπολογισμού που ορίζεται στην παράγραφο 2,
β)
τις καταστάσεις στις οποίες η αρμόδια αρχή ενός ιδρύματος που ενεργεί ως εκκαθαριστικό μέλος μπορεί να απαιτεί υψηλότερη συχνότητα υπολογισμού και κοινοποίησης από αυτήν που αναφέρεται στο στοιχείο α).
Η ΕΑΤ υποβάλλει το εν λόγω σχέδιο εκτελεστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή έως την 1η Ιανουαρίου 2014.
Ανατίθεται στην Επιτροπή η εξουσία να εγκρίνει τα εκτελεστικά τεχνικά πρότυπα που αναφέρονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με το άρθρο 15 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
Άρθρο 50β
Γενικοί κανόνες για τον υπολογισμό του KCCP
1. Για τους σκοπούς του υπολογισμού που προβλέπονται στο άρθρο 50α παράγραφος 2, ισχύουν τα εξής:
α)
ο κεντρικός αντισυμβαλλόμενος υπολογίζει την αξία των ανοιγμάτων που έχει έναντι των εκκαθαριστικών μελών του ως εξής:
i)
τα ανοίγματα που προκύπτουν από συμβάσεις και συναλλαγές απαριθμούμενες στο άρθρο 301 παράγραφος 1 στοιχεία α) και δ) του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 575/2013,
ii)
τα ανοίγματα που προκύπτουν από συμβάσεις και συναλλαγές απαριθμούμενες στο άρθρο 301 παράγραφος 1 στοιχεία β), γ) και ε) του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 575/2013 υπολογίζονται σύμφωνα με την αναλυτική μέθοδο χρηματοοικονομικών εξασφαλίσεων που ορίζεται στο άρθρο 223 του εν λόγω κανονισμού με τους εποπτικούς συντελεστές προσαρμογής που ορίζονται στα άρθρα 223 και 224 του εν λόγω κανονισμού. Δεν ισχύει η εξαίρεση που προβλέπεται στο άρθρο 285 παράγραφος 3 στοιχείο α) του εν λόγω κανονισμού,
iii)
τα ανοίγματα που προκύπτουν από συναλλαγές που δεν απαριθμούνται στο άρθρο 301 παράγραφος 1 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 575/2013 και που ενέχουν κίνδυνο διακανονισμού μόνο υπολογίζονται σύμφωνα με το τρίτο μέρος τίτλος V του εν λόγω κανονισμού,
β)
για τα ιδρύματα που εμπίπτουν στο πεδίο εφαρμογής του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 575/2013, τα συμψηφιστικά σύνολα είναι τα ίδια με αυτά που ορίζονται στο τρίτο μέρος τίτλος II του εν λόγω κανονισμού,
γ)
κατά τον υπολογισμό των αξιών που αναφέρονται στο σημείο α), ο κεντρικός αντισυμβαλλόμενος αφαιρεί από τα ανοίγματά του την εξασφάλιση που παρέχεται από τα εκκαθαριστικά μέλη του, μειωμένη καταλλήλως κατά τους εποπτικούς συντελεστές προσαρμογής μεταβλητότητας σύμφωνα με την αναλυτική μέθοδο χρηματοοικονομικών εξασφαλίσεων που ορίζεται στο άρθρο 224 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 575/2013,
δ)
ο κεντρικός αντισυμβαλλόμενος υπολογίζει τα ανοίγματά του για συναλλαγές χρηματοδότησης τίτλων έναντι των εκκαθαριστικών μελών του σύμφωνα με την αναλυτική μέθοδο χρηματοοικονομικών εξασφαλίσεων, με τους εποπτικούς συντελεστές προσαρμογής μεταβλητότητας που ορίζονται στα άρθρα 223 και 224 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 575/2013,
ε)
εάν ο κεντρικός αντισυμβαλλόμενος έχει ανοίγματα έναντι ενός ή περισσότερων κεντρικών αντισυμβαλλομένων, αντιμετωπίζει τα εν λόγω ανοίγματα σαν να ήταν ανοίγματα έναντι εκκαθαριστικών μελών και συμπεριλαμβάνει τυχόν περιθώρια ή προχρηματοδοτούμενες εισφορές που εισπράττει από τους εν λόγω κεντρικούς αντισυμβαλλομένους στον υπολογισμό του KCCP,
στ)
εάν ο κεντρικός αντισυμβαλλόμενος διαθέτει δεσμευτική συμβατική ρύθμιση με τα εκκαθαριστικά μέλη του η οποία του επιτρέπει να χρησιμοποιεί το σύνολο ή ένα μέρος του αρχικού περιθωρίου που εισπράττει από τα εκκαθαριστικά μέλη του σαν να ήταν προχρηματοδοτούμενες εισφορές, ο αντισυμβαλλόμενος θεωρεί το εν λόγω αρχικό περιθώριο ως προχρηματοδοτούμενες εισφορές για τους σκοπούς του υπολογισμού κατά την παράγραφο 1 και όχι ως αρχικό περιθώριο,
ζ)
εάν εφαρμόζει τη μέθοδο βάσει προσφυγής στην αγορά, ο κεντρικός αντισυμβαλλόμενος αντικαθιστά τον τύπο του άρθρου 298 παράγραφος 1 στοιχείο γ) σημείο ii) του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 575/2013 με τον ακόλουθο:
,
όπου ο αριθμητής του NGR υπολογίζεται σύμφωνα με το άρθρο 274 παράγραφος 1 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 575/2013 ακριβώς πριν την ανταλλαγή του περιθωρίου μεταβλητότητας στο τέλος της περιόδου διακανονισμού, και ο παρονομαστής είναι το ακαθάριστο κόστος αντικατάστασης,
η)
εάν εφαρμόζει τη μέθοδο βάσει προσφυγής στην αγορά που ορίζεται στο άρθρο 274 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. …/2013, ο κεντρικός αντισυμβαλλόμενος αντικαθιστά τον τύπο του άρθρου 298 παράγραφος 1 στοιχείο γ) σημείο ii) του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 575/2013 με τον ακόλουθο:
όπου ο αριθμητής του NGR υπολογίζεται σύμφωνα με το άρθρο 274 παράγραφος 1 του εν λόγω κανονισμού ακριβώς πριν την ανταλλαγή των περιθωρίων μεταβλητότητας στο τέλος της περιόδου διακανονισμού, και ο παρονομαστής είναι το ακαθάριστο κόστος αντικατάστασης,
θ)
εάν ο κεντρικός αντισυμβαλλόμενος δεν μπορεί να υπολογίσει την αξία του NGR όπως καθορίζεται στο άρθρο 298 παράγραφος 1 στοιχείο γ) σημείο ii) του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 575/2013:
i)
γνωστοποιεί στα εκκαθαριστικά μέλη του που είναι ιδρύματα και στις αρμόδιες αρχές τους την αδυναμία του να υπολογίσει τον NGR και τους λόγους για τους οποίους δεν μπορεί να εκτελέσει τον υπολογισμό,
ii)
για μια περίοδο τριών μηνών, μπορεί να χρησιμοποιεί το 0,3 ως τιμή για τον NGR για να υπολογίζει τον PCEred που ορίζεται στο στοιχείο ζ),
ι)
εάν, στο τέλος της περιόδου που ορίζεται στο στοιχείο θ) σημείο ii), ο κεντρικός αντισυμβαλλόμενος εξακολουθεί να μην μπορεί να υπολογίσει την αξία του NGR, προβαίνει στις ακόλουθες ενέργειες:
i)
παύει να υπολογίζει το KCCP,
ii)
γνωστοποιεί στα εκκαθαριστικά μέλη του που είναι ιδρύματα και στις αρμόδιες αρχές τους το γεγονός ότι έχει παύσει να υπολογίζει το KCCP,
ια)
για τους σκοπούς του υπολογισμού του ενδεχόμενου μελλοντικού ανοίγματος για δικαιώματα προαίρεσης και δικαιώματα προαίρεσης επί συμφωνιών ανταλλαγής σύμφωνα με τη μέθοδο βάσει προσφυγής στην αγορά που ορίζεται στο άρθρο 274 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 575/2013, ο κεντρικός αντισυμβαλλόμενος πολλαπλασιάζει το ονομαστικό ποσό της σύμβασης επί την απόλυτη τιμή του δέλτα (
) του δικαιώματος προαίρεσης όπως καθορίζεται στο άρθρο 280 παράγραφος 1 στοιχείο α) του εν λόγω κανονισμού,
ιβ)
αν ένας κεντρικός αντισυμβαλλόμενος έχει περισσότερα από ένα κεφάλαιο εκκαθάρισης, εκτελεί τον υπολογισμό που προβλέπεται στο άρθρο 50α παράγραφος 2 για κάθε κεφάλαιο εκκαθάρισης χωριστά.
Άρθρο 50γ
Κοινοποίηση πληροφοριών
1. Για τους σκοπούς του άρθρου 308 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 575/2013, ο κεντρικός αντισυμβαλλόμενος κοινοποιεί τις κατωτέρω πληροφορίες σε όσα εκκαθαριστικά μέλη του είναι ιδρύματα και στις αρμόδιες αρχές τους:
α)
το υποθετικό κεφάλαιο (KCCP),
β)
το άθροισμα των προχρηματοδοτούμενων εισφορών (DFCM),
γ)
το ποσό των προχρηματοδοτούμενων χρηματοοικονομικών πόρων που απαιτείται να χρησιμοποιήσει -βάσει νόμου ή δυνάμει συμβατικής ρύθμισης με τα εκκαθαριστικά μέλη- για να καλύψει τις ζημίες που οφείλονται στην αθέτηση ενός ή περισσότερων εκ των εκκαθαριστικών μελών του πριν να χρησιμοποιήσει τις εισφορές των υπόλοιπων εκκαθαριστικών μελών στο κεφάλαιο εκκαθάρισης (DFCCP),
δ)
τον συνολικό αριθμό των εκκαθαριστικών μελών του (Ν),
ε)
τον συντελεστή συγκέντρωσης β, όπως καθορίζεται στο άρθρο 50δ,
στ)
το άθροισμα όλων των συμβατικά δεσμευμένων εισφορών
.Αν ένας κεντρικός αντισυμβαλλόμενος έχει περισσότερα από ένα κεφάλαια εκκαθάρισης, κοινοποιεί τις πληροφορίες που ορίζονται στο πρώτο εδάφιο για κάθε κεφάλαιο εκκαθάρισης χωριστά.
2. Ο κεντρικός αντισυμβαλλόμενος γνωστοποιεί τα ανωτέρω στοιχεία στα εκκαθαριστικά μέλη του που είναι ιδρύματα τουλάχιστον μία φορά το τρίμηνο ή συχνότερα εάν απαιτείται από τις αρμόδιες αρχές των εν λόγω εκκαθαριστικών μελών.
3. Η ΕΑΤ καταρτίζει σχέδια εκτελεστικών τεχνικών προτύπων προκειμένου να διευκρινίσει τα εξής:
α)
τον ενιαίο μορφότυπο για τους σκοπούς της κοινοποίησης που ορίζεται στην παράγραφο 1,
β)
τη συχνότητα και τις ημερομηνίες της κοινοποίησης που ορίζεται στην παράγραφο 2,
γ)
τις καταστάσεις στις οποίες η αρμόδια αρχή ενός ιδρύματος που ενεργεί ως εκκαθαριστικό μέλος μπορεί να απαιτεί υψηλότερη συχνότητα κοινοποίησης από αυτήν που αναφέρεται στο στοιχείο β).
Η ΕΑΤ υποβάλλει το εν λόγω σχέδιο εκτελεστικών τεχνικών προτύπων στην Επιτροπή έως την 1η Ιανουαρίου 2014.
Ανατίθεται στην Επιτροπή η εξουσία να εγκρίνει τα εκτελεστικά τεχνικά πρότυπα που αναφέρονται στο πρώτο εδάφιο σύμφωνα με το άρθρο 15 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1093/2010.
Άρθρο 50δ
Υπολογισμός ειδικών στοιχείων που κοινοποιούνται από τον κεντρικό αντισυμβαλλόμενο
Για τους σκοπούς του άρθρου 50γ, ισχύουν τα ακόλουθα:
α)
εάν οι κανόνες του κεντρικού αντισυμβαλλομένου προβλέπουν ότι χρησιμοποιεί ένα μέρος ή το σύνολο των χρηματοοικονομικών του πόρων παράλληλα με τις προχρηματοδοτούμενες εισφορές των εκκαθαριστικών μελών του κατά τρόπο που καθιστά τους πόρους αυτούς ισοδύναμους με προχρηματοδοτούμενες εισφορές εκκαθαριστικού μέλους ως προς τον τρόπο με τον οποίο απορροφούν τις ζημίες που υφίσταται ο κεντρικός αντισυμβαλλόμενος σε περίπτωση αθέτησης ή αφερεγγυότητας ενός ή περισσοτέρων εκ των εκκαθαριστικών μελών του, ο κεντρικός αντισυμβαλλόμενος προσθέτει το αντίστοιχο ποσό των πόρων αυτών στο DFCM,
β)
εάν οι κανόνες του κεντρικού αντισυμβαλλομένου προβλέπουν ότι χρησιμοποιεί ένα μέρος ή το σύνολο των χρηματοοικονομικών πόρων του για να καλύψει τις ζημίες που οφείλονται στην αθέτηση ενός ή περισσότερων εκ των εκκαθαριστικών μελών του αφού εξαντλήσει το κεφάλαιο εκκαθάρισής του, αλλά πριν να απαιτήσει τις συμβατικά δεσμευμένες εισφορές των εκκαθαριστικών μελών του, ο κεντρικός αντισυμβαλλόμενος προσθέτει το αντίστοιχο ποσό των εν λόγω πρόσθετων χρηματοοικονομικών πόρων
στο συνολικό ποσό των προχρηματοδοτούμενων εισφορών (DF) ως εξής: .
γ)
ο κεντρικός αντισυμβαλλόμενος υπολογίζει τον συντελεστή συγκέντρωσης β σύμφωνα με τον ακόλουθο τύπο:
όπου:
PCEred,i
=
το μειωμένο ποσό που αφορά το ενδεχόμενο μελλοντικό πιστωτικό άνοιγμα για όλες τις συμβάσεις και συναλλαγές ενός κεντρικού αντισυμβαλλομένου με το εκκαθαριστικό μέλος I,
PCEred,1
=
το μειωμένο ποσό που αφορά το ενδεχόμενο μελλοντικό πιστωτικό άνοιγμα για όλες τις συμβάσεις και συναλλαγές ενός κεντρικού αντισυμβαλλομένου με το εκκαθαριστικό μέλος που έχει το υψηλότερο PCEred,
PCEred,2
=
το μειωμένο ποσό που αφορά το ενδεχόμενο μελλοντικό πιστωτικό άνοιγμα για όλες τις συμβάσεις και συναλλαγές ενός κεντρικού αντισυμβαλλομένου με το εκκαθαριστικό μέλος που έχει το δεύτερο υψηλότερο PCEred.
(38) ΕΕ L 176, 27.6.2013, σ. 1"," 						
2)
στο άρθρο 11 παράγραφος 15, διαγράφεται το στοιχείο β),
3)
στο άρθρο 89 προστίθεται η ακόλουθη παράγραφος:
«5α. Έως 15 μήνες από την ημερομηνία έναρξης ισχύος του τελευταίου από τα έντεκα ρυθμιστικά τεχνικά πρότυπα που αναφέρονται στο τέλος της παραγράφου 3 πρώτο εδάφιο ή έως ότου να ληφθεί απόφαση δυνάμει του άρθρου 14 του εν λόγω κανονισμού σχετικά με την άδεια του κεντρικού αντισυμβαλλομένου, αν συμβεί νωρίτερα, ο εν λόγω κεντρικός αντισυμβαλλόμενος εφαρμόζει την αντιμετώπιση που ορίζεται στο τρίτο εδάφιο της παρούσας παραγράφου.
Έως 15 μήνες από την ημερομηνία έναρξης ισχύος του τελευταίου από τα έντεκα ρυθμιστικά τεχνικά πρότυπα που αναφέρονται στο τέλος της παραγράφου 3 δεύτερο εδάφιο ή έως ότου να ληφθεί απόφαση δυνάμει του άρθρου 25 του εν λόγω κανονισμού σχετικά με την αναγνώριση του κεντρικού αντισυμβαλλομένου, αν συμβεί νωρίτερα, ο εν λόγω κεντρικός αντισυμβαλλόμενος εφαρμόζει την αντιμετώπιση που ορίζεται στο τρίτο εδάφιο της παρούσας παραγράφου.
Όταν ένας κεντρικός αντισυμβαλλόμενος δεν έχει κεφάλαιο εκκαθάρισης και δεν διαθέτει δεσμευτική συμβατική ρύθμιση με τα εκκαθαριστικά μέλη του η οποία να του επιτρέπει να χρησιμοποιεί το σύνολο ή μέρος του αρχικού περιθωρίου που εισπράττει από τα εκκαθαριστικά μέλη του σαν να ήταν προχρηματοδοτούμενες εισφορές, οι πληροφορίες που κοινοποιεί σύμφωνα με το άρθρο 50γ παράγραφος 1 περιλαμβάνουν το συνολικό ποσό του αρχικού περιθωρίου που έχει εισπράξει από τα εκκαθαριστικά μέλη του (ΕΜ).
Οι προθεσμίες στο πρώτο και δεύτερο εδάφιο της παρούσας παραγράφου μπορούν να παραταθούν για ένα επιπλέον εξάμηνο εάν η Επιτροπή έχει εκδώσει την εκτελεστική πράξη που αναφέρεται στο άρθρο 497 παράγραφος 3 του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 575/2013.».
ΕΝΔΕΚΑΤΟ ΜΕΡΟΣ
ΤΕΛΙΚΕΣ ΔΙΑΤΑΞΕΙΣ
Άρθρο 521
Έναρξη ισχύος και ημερομηνία εφαρμογής
1. Ο παρών κανονισμός αρχίζει να ισχύει την επομένη της δημοσίευσής του στην Επίσημη Εφημερίδα της Ευρωπαϊκής Ένωσης.
2. Ο παρών κανονισμός εφαρμόζεται από 1η Ιανουαρίου 2014, με εξαίρεση:
α)
το άρθρο 8 παράγραφος 3, το άρθρο 21 και το άρθρο 451 παράγραφος 1, τα οποία εφαρμόζονται από την 1η Ιανουαρίου 2015,
β)
το άρθρο 413 παράγραφος 1, το οποίο εφαρμόζεται από την 1η Ιανουαρίου 2016,
γ)
τις διατάξεις του παρόντος κανονισμού που απαιτούν από τις ΕΕΑ να υποβάλουν στην Επιτροπή σχέδια τεχνικών προτύπων, καθώς και τις διατάξεις του παρόντος κανονισμού με τις οποίες ανατίθεται στην Επιτροπή η εξουσία έκδοσης κατ’ εξουσιοδότηση ή εκτελεστικών πράξεων, οι οποίες εφαρμόζονται από 31η Δεκεμβρίου 2014.
Ο παρών κανονισμός είναι δεσμευτικός ως προς όλα τα μέρη του και ισχύει άμεσα σε κάθε κράτος μέλος.
Βρυξέλλες, 26 Ιουνίου 2013.