SMĚRNICE RADY (EU) 2015/121
ze dne 27. ledna 2015,
kterou se mění směrnice 2011/96/EU o společném systému zdanění mateřských a dceřiných společností z různých členských států
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 115 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu (1),
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (2),
v souladu se zvláštním legislativním postupem,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Směrnice Rady 2011/96/EU (3) osvobozuje dividendy a jiné formy rozdělování zisku vyplácené dceřinými společnostmi jejich mateřským společnostem od srážkových daní a zamezuje dvojímu zdanění takových příjmů na úrovni mateřské společnosti.
(2)
Je nezbytné zajistit, aby směrnice 2011/96/EU nebyla daňovými poplatníky, kteří spadají do oblasti její působnosti, zneužívána.
(3)
Některé členské státy uplatňují vnitrostátní nebo na mezinárodní dohodě založené předpisy, jejichž cílem je obecnými či zvláštními způsoby bojovat proti daňovým únikům, daňovým podvodům nebo praktikám zneužívajícím daňové předpisy.
(4)
Zmíněné předpisy však mohou být různě přísné a v každém případě jsou navrženy tak, aby odrážely konkrétní podmínky daňového systému každého jednotlivého členského státu. Kromě toho některé členské státy žádné vnitrostátní ani na mezinárodní dohodě založené předpisy k zabránění zneužívání daňových předpisů nemají.
(5)
Proto by zařazení společného minimálního pravidla proti zneužívání do směrnice 2011/96/EU výrazně pomohlo zabránit případům zneužívání uvedené směrnice a zajistit větší soudržnost při jejím uplatňování v různých členských státech.
(6)
Uplatňování pravidel proti zneužívání by mělo být přiměřené a mělo by sloužit konkrétnímu účelu, jímž je potírání operací nebo sledu operací, které nejsou skutečné, tj. neodrážejí ekonomickou realitu.
(7)
Při posuzování, zda určitá operace nebo sled operací představuje zneužití daňových předpisů, by za tímto účelem měly daňové orgány členských států provést objektivní analýzu všech relevantních skutečností a okolností.
(8)
Ačkoli by členské státy měly ustanovení proti zneužívání používat k potírání operací, které nejsou skutečné jako celek, mohou se vyskytnout i případy, kdy nejsou skutečné jednotlivé kroky nebo části operace samy o sobě. Členské státy by měly mít možnost využít pravidlo proti zneužívání i na tyto konkrétní kroky a části, aniž jsou dotčeny ostatní skutečné kroky a části operace. Tím by se maximalizovala účinnost ustanovení proti zneužívání a zároveň se zajistila jeho přiměřenost. Přístup pracující s formulací „do té míry, v jaké“ může být efektivní v případech, kdy dotyčné subjekty samotné jsou skutečné, ale například akcie, na jejichž základě je rozdělován zisk, nejsou skutečně připsány daňovému poplatníku, který je usazený v členském státě, tj. pokud operace z právního hlediska převádí vlastnictví akcií, avšak její charakter neodráží ekonomickou realitu.
(9)
Tato směrnice by se neměla nijak dotknout schopnosti členských států uplatňovat vnitrostátní nebo na mezinárodní dohodě založené předpisy zaměřené na zabránění daňovým únikům, daňovým podvodům a zneužívání daňových předpisů.
(10)
Směrnice 2011/96/EU by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
V článku 1 směrnice 2011/96/EU se odstavec 2 nahrazuje tímto:
„2. Členské státy nepřiznají výhody vyplývající z této směrnice operaci nebo sledu operací, které s přihlédnutím ke všem příslušným skutečnostem a okolnostem nejsou skutečné, neboť hlavním důvodem nebo jedním z hlavních důvodů jejich uskutečnění bylo získání daňové výhody, která maří předmět nebo účel této směrnice.
Operace se může skládat z více kroků nebo částí.
3. Pro účely odstavce 2 se operace nebo sled operací nepovažují za skutečné do té míry, v jaké nebyly uskutečněny z platných hospodářských důvodů, které odrážejí ekonomickou realitu.
4. Tato směrnice nevylučuje použití vnitrostátních nebo na mezinárodní dohodě založených předpisů nezbytných k zabránění daňovým únikům, daňovým podvodům a zneužívání daňových předpisů.“
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 31. prosince 2015. Neprodleně sdělí Komisi znění těchto předpisů.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 4
Tato směrnice je určena členským státům.
V Bruselu dne 27. ledna 2015.
ΟΔΗΓΊΑ (ΕΕ) 2015/121 ΤΟΥ ΣΥΜΒΟΥΛΊΟΥ
της 27ης Ιανουαρίου 2015
για την τροποποίηση της οδηγίας 2011/96/ΕΕ σχετικά με το κοινό φορολογικό καθεστώς το οποίο ισχύει για τις μητρικές και τις θυγατρικές εταιρείες διαφορετικών κρατών μελών
ΤΟ ΣΥΜΒΟΥΛΙΟ ΤΗΣ ΕΥΡΩΠΑΪΚΗΣ ΕΝΩΣΗΣ,
Έχοντας υπόψη τη Συνθήκη για τη λειτουργία της Ευρωπαϊκής Ένωσης και ιδίως το άρθρο 115,
Έχοντας υπόψη την πρόταση της Ευρωπαϊκής Επιτροπής,
Μετά τη διαβίβαση του σχεδίου νομοθετικής πράξης στα εθνικά κοινοβούλια,
Έχοντας υπόψη τη γνώμη του Ευρωπαϊκού Κοινοβουλίου (1),
Έχοντας υπόψη τη γνώμη της Ευρωπαϊκής Οικονομικής και Κοινωνικής Επιτροπής (2),
Αποφασίζοντας σύμφωνα με ειδική νομοθετική διαδικασία,
Εκτιμώντας τα ακόλουθα:
(1)
Η οδηγία 2011/96/ΕΕ του Συμβουλίου (3) απαλλάσσει τα μερίσματα και τις άλλες διανομές κερδών που καταβάλλονται από τις θυγατρικές εταιρείες στις μητρικές τους εταιρείες από την παρακράτηση φόρου στην πηγή και καταργεί τη διπλή φορολόγηση αυτών των εισοδημάτων σε επίπεδο μητρικής εταιρείας.
(2)
Είναι απαραίτητο να διασφαλιστεί ότι δεν γίνεται κατάχρηση της οδηγίας 2011/96/ΕΕ από τους φορολογουμένους που εμπίπτουν στο πεδίο εφαρμογής της.
(3)
Ορισμένα κράτη μέλη εφαρμόζουν εθνικές διατάξεις ή διατάξεις βασισμένες σε διεθνείς συμφωνίες προς αντιμετώπιση της φοροδιαφυγής, της φορολογικής απάτης ή των καταχρηστικών πρακτικών κατά γενικό ή ειδικό τρόπο.
(4)
Εντούτοις, οι εν λόγω διατάξεις μπορεί να έχουν διαφορετική βαρύτητα και, σε κάθε περίπτωση, είναι διαμορφωμένες έτσι ώστε να απηχούν τις ιδιαιτερότητες του φορολογικού συστήματος κάθε κράτους μέλους. Επιπλέον, ορισμένα κράτη μέλη δεν διαθέτουν καμία εθνική διάταξη ή διάταξη βασισμένη σε διεθνείς συμφωνίες για την αποτροπή των καταχρήσεων.
(5)
Ως εκ τούτου, η εισαγωγή κοινού ελάχιστου αντικαταχρηστικού κανόνα στην οδηγία 2011/96/ΕΕ θα συνέβαλε σημαντικά στην αποτροπή των καταχρήσεων της εν λόγω οδηγίας και στη διασφάλιση μεγαλύτερης συνέπειας στην εφαρμογή της σε διαφορετικά κράτη μέλη.
(6)
Η εφαρμογή αντικαταχρηστικών κανόνων θα πρέπει να είναι αναλογική και να εξυπηρετεί ειδικά την αντιμετώπιση ρύθμισης ή σειράς ρυθμίσεων που δεν είναι γνήσιες, που δεν απηχούν δηλαδή την οικονομική πραγματικότητα.
(7)
Προς τον σκοπό αυτόν, όταν εκτιμάται κατά πόσον μια ρύθμιση ή σειρά ρυθμίσεων είναι καταχρηστική, οι φορολογικές υπηρεσίες των κρατών μελών θα πρέπει να προβαίνουν σε αντικειμενική ανάλυση όλων των σχετικών γεγονότων και συνθηκών.
(8)
Ενώ τα κράτη μέλη θα πρέπει να χρησιμοποιούν την αντικαταχρηστική ρήτρα για την αντιμετώπιση ρυθμίσεων οι οποίες είναι καθ' ολοκληρία μη γνήσιες, ενδέχεται να υπάρξουν επίσης περιπτώσεις κατά τις οποίες μεμονωμένα στάδια ή τμήματα μιας ρύθμισης είναι από μόνα τους μη γνήσια. Τα κράτη μέλη θα πρέπει να είναι σε θέση να χρησιμοποιούν την αντικαταχρηστική ρήτρα και προς αντιμετώπιση των εν λόγω συγκεκριμένων σταδίων ή τμημάτων, χωρίς να θίγονται τα υπόλοιπα γνήσια στάδια ή τμήματα της ρύθμισης. Τούτο θα μεγιστοποιούσε την αποτελεσματικότητα της αντικαταχρηστικής ρήτρας, διαφυλασσόμενης, παράλληλα, της αναλογικότητάς της. Η «προσέγγιση στον βαθμό που» μπορεί να είναι αποτελεσματική σε περιπτώσεις κατά τις οποίες οι σχετικές οντότητες, από μόνες τους, είναι γνήσιες αλλά, για παράδειγμα, οι μετοχές στις οποίες βασίζεται η διανομή κερδών δεν αποδίδονται με γνήσιο τρόπο σε φορολογούμενο που είναι εγκατεστημένος σε κράτος μέλος, δηλαδή εάν η ρύθμιση με βάση τη νομική της μορφή μεταβιβάζει την κυριότητα των μετοχών αλλά τα χαρακτηριστικά της δεν απηχούν την οικονομική πραγματικότητα.
(9)
Η παρούσα οδηγία δεν θα πρέπει να θίγει με κανένα τρόπο τη δυνατότητα των κρατών μελών να εφαρμόζουν τις εθνικές τους διατάξεις ή τις βασισμένες σε διεθνείς συμφωνίες διατάξεις τους που αποσκοπούν στην αποτροπή της φοροδιαφυγής, της φορολογικής απάτης ή των καταχρήσεων.
(10)
Επομένως, η οδηγία 2011/96/ΕΕ θα πρέπει να τροποποιηθεί αναλόγως,
ΕΞΕΔΩΣΕ ΤΗΝ ΠΑΡΟΥΣΑ ΟΔΗΓΙΑ:
Άρθρο 1
Στην οδηγία 2011/96/ΕΕ, το άρθρο 1 παράγραφος 2 αντικαθίσταται από τις ακόλουθες παραγράφους:
«2. Τα κράτη μέλη δεν παρέχουν τα οφέλη της παρούσας οδηγίας σε ρύθμιση ή σειρά ρυθμίσεων οι οποίες, έχοντας τεθεί σε εφαρμογή με κύριο σκοπό ή έναν από τους κύριους σκοπούς την απόκτηση φορολογικού πλεονεκτήματος που παρακωλύει το αντικείμενο ή τον σκοπό της παρούσας οδηγίας, δεν είναι γνήσιες ως προς όλα τα σχετικά γεγονότα και τις συνθήκες.
Μια ρύθμιση μπορεί να περιλαμβάνει περισσότερα από ένα στάδια ή μέρη.
3. Για τους σκοπούς της παραγράφου 2, μια ρύθμιση ή σειρά ρυθμίσεων θεωρείται μη γνήσια στον βαθμό που δεν τίθεται σε εφαρμογή για βάσιμους εμπορικούς λόγους που απηχούν την οικονομική πραγματικότητα.
4. Η παρούσα οδηγία δεν εμποδίζει την εφαρμογή εθνικών διατάξεων ή βασισμένων σε διεθνείς συμφωνίες διατάξεων που είναι αναγκαίες για την αποτροπή της φοροδιαφυγής, της φορολογικής απάτης ή των καταχρήσεων.»
Άρθρο 2
1. Τα κράτη μέλη θέτουν σε ισχύ τις αναγκαίες νομοθετικές, κανονιστικές και διοικητικές διατάξεις προκειμένου να συμμορφωθούν προς την παρούσα οδηγία το αργότερο έως την 31η Δεκεμβρίου 2015. Κοινοποιούν πάραυτα στην Επιτροπή το κείμενο των εν λόγω διατάξεων.
Οι εν λόγω διατάξεις, όταν θεσπίζονται από τα κράτη μέλη, αναφέρονται στην παρούσα οδηγία ή συνοδεύονται από αυτήν την αναφορά κατά την επίσημη δημοσίευσή τους. Ο τρόπος αναφοράς καθορίζεται από τα κράτη μέλη.
2. Τα κράτη μέλη κοινοποιούν στην Επιτροπή το κείμενο των βασικών διατάξεων του εθνικού δικαίου που θεσπίζουν στο πεδίο εφαρμογής της παρούσας οδηγίας.
Άρθρο 3
Η παρούσα οδηγία αρχίζει να ισχύει την εικοστή ημέρα από τη δημοσίευσή της στην Επίσημη Εφημερίδα της Ευρωπαϊκής Ένωσης.
Άρθρο 4
Η παρούσα οδηγία απευθύνεται στα κράτη μέλη.
Βρυξέλλες, 27 Ιανουαρίου 2015.