PROVÁDĚCÍ ROZHODNUTÍ RADY
ze dne 22. listopadu 2010,
kterým se Německu, Itálii a Rakousku povoluje zavést zvláštní opatření odchylující se od článku 193 směrnice 2006/112/ES a kterým se mění rozhodnutí 2007/250/ES za účelem prodloužen6í doby platnosti povolení uděleného Spojenému království
(2010/710/EU)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (1), a zejména na čl. 395 odst. 1 uvedené směrnice,
s ohledem na návrh Evropské komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Itálie, Německo a Rakousko v dopisech zaevidovaných generálním sekretariátem Komise v pořadí podle uvedených zemí dne 3. srpna 2007, 23. prosince 2009 a 17. února 2010 požádaly o povolení zavést zvláštní opatření odchylující se od článku 193 směrnice 2006/112/ES, pokud jde o osobu povinnou odvést daň z přidané hodnoty (dále jen „DPH“). Dopisem zaevidovaným generálním sekretariátem Komise dne 10. února 2010 Spojené království požádalo o prodloužení doby platnosti povolení uděleného rozhodnutím Rady 2007/250/ES ze dne 16. dubna 2007, kterým se Spojenému království povoluje zavést zvláštní opatření odchylující se od článku 193 směrnice 2006/112/ES o společném systému daně z přidané hodnoty (2).
(2)
Komise informovala ostatní členské státy dopisem ze dne 11. ledna 2010 o žádosti Německa a dopisem ze dne 9. března 2010 o žádostech Itálie, Rakouska a Spojeného království. Dopisem ze dne 12. ledna 2010 oznámila Komise Německu a dopisy ze dne 11. března 2010 Itálii, Rakousku a Spojenému království, že má k dispozici veškeré informace, které považuje za nezbytné k posouzení žádosti.
(3)
Osobou povinnou odvést DPH je podle článku 193 směrnice 2006/112/ES osoba povinná k dani uskutečňující dodání zboží. Účelem odchylek požadovaných Německem, Itálií a Rakouskem je přenést tuto povinnost na osobu povinnou k dani, které je zboží dodáváno, avšak pouze za určitých podmínek a pouze ve vztahu k určitému zboží, zejména mobilním telefonům a zařízením s integrovanými obvody.
(4)
Významný počet obchodníků s určitými výrobky, zejména mobilními telefony a zařízeními s integrovanými obvody, se po prodeji svých výrobků vyhýbá odvádění DPH správci daně. Avšak jejich zákazníci mají právo na odpočet daně, protože vlastní platnou fakturu. V nejagresivnějších případech těchto daňových úniků je stejné zboží dodáno několikrát prostřednictvím „kolotočového“ schématu, aniž by byla správci daně odvedena DPH. Pokud se osoba, které je zboží dodáváno, v těchto případech určí jako osoba povinná odvést DPH, odchylka by odstranila příležitost k páchání této formy daňového úniku. Výše splatné DPH by tím nebyla dotčena.
(5)
Pro zajištění účinného uplatňování odchylky a zabránění přesunu daňových úniků na jiné výrobky nebo na maloobchodní úroveň by Německo, Itálie a Rakousko měly zavést vhodné kontrolní a ohlašovací povinnosti. Komise by měla být informována o konkrétních opatřeních přijatých za účelem sledování uplatňování odchylky.
(6)
Opatření je přiměřené zamýšleným cílům, protože nemá být uplatňováno obecně, ale pouze na konkrétní skupiny výrobků, u kterých je vysoké riziko daňových úniků a u kterých rozsah daňových úniků způsobil značné daňové ztráty. Uplatnění mechanismu přenesení daňové povinnosti navíc znamená menší riziko přesunu podvodů do oblasti maloobchodního prodeje daných výrobků, neboť mobilní telefony jsou obvykle dodávány velkými telefonními společnostmi a toto opatření lze uplatnit na integrované obvody ještě před jejich zabudováním do výrobků pro konečné uživatele.
(7)
Povolení je v zásadě platné pouze po krátké časové období, neboť nelze s jistotou určit, zda bude cílů opatření dosaženo, ani nelze předem odhadnout dopad opatření na fungování systému DPH v členských státech, které je použijí, nebo v ostatních členských státech.
(8)
Spojenému království by mělo být povoleno pokračovat v uplatňování stávajícího zvláštního opatření až do data ukončení platnosti povolení uděleného Německu, Itálii a Rakousku.
(9)
Odchylka nemá žádný nepříznivý dopad na vlastní zdroje Unie vycházející z DPH,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Odchylně od článku 193 směrnice 2006/112/ES může Německo jako osobu povinnou odvést DPH určit osobu povinnou k dani, které je dodáváno toto zboží:
a)
mobilní telefony, tj. zařízení vyrobená nebo upravená pro použití ve spojení se sítí, která má licenci, a provozovaná na stanovených frekvencích, bez ohledu na to, zda mají další využití;
b)
zařízení s integrovanými obvody, jako jsou mikroprocesory a základní jednotky, ve stavu před zabudováním do výrobků pro konečné uživatele.
2. Tato odchylka se vztahuje na dodání zboží, u něhož se základ daně rovná 5 000 EUR nebo je vyšší.
Článek 2
Odchylně od článku 193 směrnice 2006/112/ES může Itálie jako osobu povinnou odvést DPH určit osobu povinnou k dani, které je dodáváno toto zboží:
a)
mobilní telefony, tj. zařízení vyrobená nebo upravená pro použití ve spojení se sítí, která má licenci, a provozovaná na stanovených frekvencích, bez ohledu na to, zda mají další využití;
b)
zařízení s integrovanými obvody, jako jsou mikroprocesory a základní jednotky, ve stavu před zabudováním do výrobků pro konečné uživatele.
Článek 3
1. Odchylně od článku 193 směrnice 2006/112/ES může Rakousko jako osobu povinnou odvést DPH určit osobu povinnou k dani, které je dodáváno toto zboží:
a)
mobilní telefony, tj. zařízení vyrobená nebo upravená pro použití ve spojení se sítí, která má licenci, a provozovaná na stanovených frekvencích, bez ohledu na to, zda mají další využití;
b)
zařízení s integrovanými obvody, jako jsou mikroprocesory a základní jednotky, ve stavu před zabudováním do výrobků pro konečné uživatele.
2. Tato odchylka se vztahuje na dodání zboží, u něhož se základ daně rovná 5 000 EUR nebo je vyšší.
Článek 4
Odchylku stanovenou v článcích 1, 2 a 3 musí Německo, Itálie a Rakousko doplnit zavedením vhodných a účinných kontrolních a ohlašovacích povinností pro osoby povinné k dani, které dodávají zboží, na které se v souladu s tímto rozhodnutím vztahuje přenesení daňové povinnosti.
Článek 5
Článek 4 rozhodnutí 2007/250/ES se nahrazuje tímto:
„Článek 4
Použitelnost tohoto rozhodnutí končí dnem, k němuž vstoupí v platnost pravidla Unie umožňující členským státům přijímat taková opatření odchylující se od článku 193 směrnice 2006/112/ES, a nejpozději dnem 31. prosince 2013.“
Článek 6
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem oznámení.
Použitelnost tohoto rozhodnutí končí dnem, k němuž vstoupí v platnost pravidla Unie umožňující členským státům přijímat taková opatření odchylující se od článku 193 směrnice 2006/112/ES, a nejpozději dnem 31. prosince 2013.
Článek 7
Toto rozhodnutí je určeno Spolkové republice Německo, Italské republice, Rakouské republice a Spojenému království Velké Británie a Severního Irska.
V Bruselu dne 22. listopadu 2010.
UITVOERINGSBESLUIT VAN DE RAAD
van 22 november 2010
waarbij Duitsland, Italië en Oostenrijk worden gemachtigd een bijzondere maatregel toe te passen die afwijkt van artikel 193 van Richtlijn 2006/112/EG en waarbij Beschikking 2007/250/EG wordt gewijzigd teneinde de geldigheid van de aan het Verenigd Koninkrijk verleende machtiging te verlengen
(2010/710/EU)
DE RAAD VAN DE EUROPESE UNIE,
Gezien het Verdrag betreffende de werking van de Europese Unie,
Gezien Richtlijn 2006/112/EG van de Raad van 28 november 2006 betreffende het gemeenschappelijke stelsel van belasting over de toegevoegde waarde (1), en met name artikel 395, lid 1,
Gezien het voorstel van de Commissie,
Overwegende hetgeen volgt:
(1)
Bij brieven, ingekomen bij het secretariaat-generaal van de Commissie op 3 augustus 2007, 23 december 2009 en 17 februari 2010 hebben respectievelijk Italië, Duitsland en Oostenrijk verzocht om machtiging tot toepassing van een bijzondere maatregel die afwijkt van artikel 193 van Richtlijn 2006/112/EG wat betreft de tot voldoening van de btw gehouden persoon. Bij brief, ingekomen bij het secretariaat-generaal van de Commissie op 10 februari 2010, heeft het Verenigd Koninkrijk verzocht om verlenging van de geldigheid van de machtiging die was verleend bij Beschikking 2007/250/EG van de Raad van 16 april 2007 waarbij het Verenigd Koninkrijk wordt gemachtigd een bijzondere maatregel toe te passen die afwijkt van artikel 193 van Richtlijn 2006/112/EG betreffende het gemeenschappelijke stelsel van belasting over de toegevoegde waarde (2).
(2)
De Commissie heeft de overige lidstaten bij brief van 11 januari 2010 van het verzoek van Duitsland en bij brief van 9 maart 2010 van de verzoeken van Italië, Oostenrijk en het Verenigd Koninkrijk in kennis gesteld. De Commissie heeft Duitsland bij brief van 12 januari 2010 en Italië, Oostenrijk en het Verenigd Koninkrijk bij brief van 11 maart 2010 meegedeeld dat zij over alle gegevens beschikte die zij nodig achtte voor de beoordeling van hun verzoek.
(3)
Overeenkomstig artikel 193 van Richtlijn 2006/112/EG is de btw verschuldigd door de belastingplichtige die de goederen levert. De door Duitsland, Italië en Oostenrijk gevraagde derogatie strekt er evenwel toe de belastingplichtige ontvanger van de goederen tot voldoening van de btw te verplichten, zij het slechts onder bepaalde voorwaarden en uitsluitend voor leveringen van specifieke producten, namelijk mobiele telefoons en geïntegreerde schakelingen.
(4)
Een aanzienlijk aantal bedrijven dat in bepaalde goederen handelt, namelijk mobiele telefoons en geïntegreerde schakelingen, draagt na de verkoop geen btw aan de belastingdienst af. Hun afnemers hebben evenwel recht op aftrek van de voorbelasting omdat zij in het bezit zijn van een geldige factuur. Bij de meest agressieve variant van deze belastingfraude worden dezelfde goederen via een carrouselconstructie verschillende keren geleverd zonder dat er btw wordt voldaan. Door in dergelijke gevallen de ontvanger van de goederen aan te wijzen als degene die tot voldoening van de btw is gehouden, zou de derogatie aan deze vorm van belastingfraude een einde maken. Dit zou geen gevolgen hebben voor het verschuldigde btw-bedrag.
(5)
Teneinde een doeltreffende werking van de derogatie te garanderen en een verschuiving van de belastingfraude naar andere goederen of naar de detailhandel te voorkomen, dienen Duitsland, Italië en Oostenrijk passende controle- en rapportageverplichtingen in te voeren. De Commissie moet in kennis worden gesteld van de specifieke maatregelen die zijn genomen ten behoeve van het toezicht op de werking van de derogatie.
(6)
De maatregel staat in verhouding tot de beoogde doelstellingen, omdat hij geen algemene strekking heeft maar slechts geldt voor specifieke productgroepen ten aanzien waarvan het risico op belastingfraude groot is en de omvang van de belastingfraude tot aanzienlijke belastingderving heeft geleid. Bovendien vermindert het gebruik van een verleggingsregeling het risico dat de fraude verschuift naar de detailhandel in de betrokken producten, omdat mobiele telefoons in het algemeen geleverd worden door grote bedrijven en omdat de maatregel van toepassing is op geïntegreerde schakelingen die nog niet in het eindproduct ingebouwd zijn.
(7)
De machtiging dient in principe slechts voor een korte periode te gelden, omdat niet met zekerheid kan worden vastgesteld of de doelstellingen van de maatregel zullen worden verwezenlijkt. Het is ook niet mogelijk om van tevoren het effect van de maatregel op de werking van het btw-stelsel in de lidstaten die de maatregel toepassen, of in andere lidstaten, in te schatten.
(8)
Het Verenigd Koninkrijk dient te worden gemachtigd om de bijzondere maatregel die het thans toepast, te blijven toepassen tot de datum waarop de aan Duitsland, Italië en Oostenrijk verleende machtiging verstrijkt.
(9)
De derogatie heeft geen negatieve gevolgen voor de eigen middelen van de Unie uit de btw,
HEEFT HET VOLGENDE BESLUIT VASTGESTELD:
Artikel 1
1. In afwijking van artikel 193 van Richtlijn 2006/112/EG wordt Duitsland gemachtigd om de belastingplichtige ontvanger van de navolgende goederen aan te wijzen als de tot voldoening van de btw gehouden persoon:
a)
mobiele telefoons, dat wil zeggen toestellen die zijn vervaardigd of aangepast voor gebruik in een netwerk waarvoor een vergunning is afgegeven en die op gespecificeerde frequenties werken, ongeacht of zij nog een ander gebruik hebben;
b)
geïntegreerde schakelingen zoals microprocessoren en centrale verwerkingseenheden, vóórdat deze in een eindproduct zijn ingebouwd.
2. De derogatie is van toepassing op leveringen van goederen waarvoor de maatstaf van heffing niet minder dan 5 000 EUR bedraagt.
Artikel 2
In afwijking van artikel 193 van Richtlijn 2006/112/EG wordt Italië gemachtigd om de belastingplichtige ontvanger van de navolgende goederen aan te wijzen als de tot voldoening van de btw gehouden persoon:
a)
mobiele telefoons, dat wil zeggen toestellen die zijn vervaardigd of aangepast voor gebruik in een netwerk waarvoor een vergunning is afgegeven en die op gespecificeerde frequenties werken, ongeacht of zij nog een ander gebruik hebben;
b)
geïntegreerde schakelingen zoals microprocessoren en centrale verwerkingseenheden, vóórdat deze in een eindproduct zijn ingebouwd;
Artikel 3
1. In afwijking van artikel 193 van Richtlijn 2006/112/EG wordt Oostenrijk gemachtigd om de belastingplichtige ontvanger van de navolgende goederen aan te wijzen als de tot voldoening van de btw gehouden persoon:
a)
mobiele telefoons, dat wil zeggen toestellen die zijn vervaardigd of aangepast voor gebruik in een netwerk waarvoor een vergunning is afgegeven en die op gespecificeerde frequenties werken, ongeacht of zij nog een ander gebruik hebben;
b)
geïntegreerde schakelingen zoals microprocessoren en centrale verwerkingseenheden, vóórdat deze in een eindproduct zijn ingebouwd.
2. De derogatie is van toepassing op leveringen van goederen waarvoor de maatstaf van heffing niet minder dan 5 000 EUR bedraagt.
Artikel 4
De in de artikelen 1, 2 en 3 vervatte derogatie is slechts van toepassing als Duitsland, Italië en Oostenrijk passende en effectieve controle- en rapportageverplichtingen invoeren voor de belastingplichtigen die goederen leveren waarop de verleggingsregeling overeenkomstig dit besluit van toepassing is.
Artikel 5
Artikel 4 van Beschikking 2007/250/EG wordt vervangen door:
„Artikel 4
Dit besluit vervalt op de dag van inwerkingtreding van de voorschriften van de Unie die alle lidstaten de mogelijkheid bieden dergelijke maatregelen te treffen die afwijken van artikel 193 van Richtlijn 2006/112/EG, en uiterlijk op 31 december 2013.”.
Artikel 6
Dit besluit wordt van kracht op de dag van kennisgeving.
Dit besluit vervalt op de dag van inwerkingtreding van de voorschriften van de Unie die alle lidstaten de mogelijkheid bieden dergelijke maatregelen te treffen die afwijken van artikel 193 van Richtlijn 2006/112/EG, en uiterlijk op 31 december 2013.
Artikel 7
Dit besluit is gericht tot de Bondsrepubliek Duitsland, de Italiaanse Republiek, de Republiek Oostenrijk en het Verenigd Koninkrijk van Groot-Brittannië en Noord-Ierland.
Gedaan te Brussel, 22 november 2010.