ROZHODNUTÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY č. 661/2010/EU
ze dne 7. července 2010
o hlavních směrech Unie pro rozvoj transevropské dopravní sítě
(přepracování)
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské Unie, a zejména na článek 172 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s řádným legislativním postupem (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 1692/96/ES ze dne 23. července 1996 o hlavních směrech Společenství pro rozvoj transevropské dopravní sítě (3) bylo několikrát podstatně změněno (4). Vzhledem k novým změnám by mělo být uvedené rozhodnutí z důvodu přehlednosti přepracováno.
(2)
Vytvoření a rozvoj transevropských sítí přispívá k dosažení důležitých cílů Unie, jako je řádné fungování vnitřního trhu a upevnění hospodářské a sociální soudržnosti.
(3)
Vytvoření a rozvoj transevropských dopravních sítí na celém území Unie má také specifické cíle v zajištění udržitelné mobility osob a zboží za nejlepších možných podmínek sociálních, environmentálních a bezpečnostních a v integraci všech druhů dopravy se zřetelem k jejich komparativním výhodám. Transevropská síť může vést k vytvoření pracovních míst.
(4)
Nárůst dopravy, zejména z důvodu narůstajícího podílu těžkých nákladních vozidel, vedl v mezinárodních dopravních koridorech k přetížení a vzniku míst s nedostatečnou propustností. Pro zajištění mezinárodní mobility zboží a cestujících je proto nutné kapacitu transevropské sítě optimalizovat.
(5)
Vnitrozemská vodní a námořní doprava na krátké vzdálenosti může mimo jiné snížit přetížení pozemních dopravních cest.
(6)
Integrace sítí na evropské úrovni se může uskutečnit pouze postupně propojením jednotlivých druhů dopravy za účelem lepšího využití předností každého z nich.
(7)
Předpokladem integrace různých druhů dopravy v multimodální síti jsou bod propojení jako námořní přístavy, vnitrozemské přístavy a intermodální terminály.
(8)
Jelikož cílů zamýšleného kroku, a to zejména stanovení hlavních rysů a priorit v oblasti transevropských dopravních sítí, nemůže být dosaženo uspokojivě na úrovni členských států, a proto jich vzhledem k nutnosti tyto cíle koordinovat může být lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto rozhodnutí rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů.
(9)
Je nezbytné stanovit, které projekty společného zájmu odpovídají těmto cílům a takto určeným prioritám. Mělo by být přihlédnuto pouze k projektům, které jsou potenciálně ekonomicky životaschopné.
(10)
Existuje potřeba prohlásit prioritní projekty za projekty evropského zájmu, soustředit na tyto projekty financování Unie a zavést mechanismy na podporu koordinace mezi členskými státy s cílem usnadnit splnění projektů v plánovaném termínu.
(11)
V souladu s článkem 170 Smlouvy o fungování Evropské unie má politika transevropské sítě přispět k posílení hospodářské a sociální soudržnosti v rámci Unie. Za tímto účelem je nutné usilovat o co největší soulad hlavních směrů Unie pro transevropskou dopravní síť a programování příslušných finančních nástrojů, které jsou k dispozici na úrovni Unie.
(12)
Následné hodnocení prioritních projektů by mělo usnadnit budoucí přezkoumání hlavních směrů a seznamu prioritních projektů a mělo by pomoci zlepšit metody předběžného hodnocení používané členskými státy.
(13)
Povolení pro některé veřejné a soukromé projekty, které mohou mít významný vliv na životní prostředí, by měla být udělena až poté, co byly v souladu se stávajícími právními předpisy Unie posouzeny jejich možné vlivy.
(14)
V souladu s článkem 11 Smlouvy o fungování Evropské unie by měly být požadavky na ochranu životního prostředí začleněny do vymezení a provádění politiky Unie v oblasti transevropských sítí. To vyžaduje přednostní podporu infrastruktury pro druhy dopravy, které způsobují menší škody na životním prostředí, jmenovitě železniční dopravu, pobřežní plavbu a vnitrozemskou vodní dopravu.
(15)
Posuzování vlivů na životní prostředí podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/42/ES ze dne 27. června 2001 o posuzování vlivů některých plánů a programů na životní prostředí (5) bude v budoucnosti prováděno pro všechny plány a programy vedoucí k projektům společného zájmu. Financování dopravní infrastruktury by mělo být podmíněno i dodržením právních předpisů Unie v oblasti životního prostředí, zejména směrnice Rady 85/337/EHS ze dne 27. června 1985 o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí (6), směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin (7) a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/147/ES ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně volně žijících ptáků (kodifikované znění) (8).
(16)
V rámci obecného cíle, kterým je zajištění udržitelné mobility osob a zboží, by měly být zavedeny mechanismy na podporu rozvoje námořních dálnic mezi členskými státy, které by snížily přetížení silnic nebo zlepšily přístup k okrajovým a ostrovním regionům a státům. Zavedení takových mechanismů, podporovaných mimo jiné zadávacími řízeními, by mělo být průhledné a přizpůsobené potřebám, aniž by tím byly dotčeny pravidla Unie v oblasti hospodářské soutěže nebo veřejných zakázek.
(17)
Užší koordinace mezi státy, které jsou zapojeny do projektů stejné trasy, může být nezbytná pro zlepšení návratnosti investic a jejich časového sladění investic a finančního zajištění.
(18)
Komise by měla předkládat každé dva roky zprávu o provádění tohoto rozhodnutí a do roku 2010 vypracovat zprávu o pokroku při provádění prioritních projektů a případně navrhnout změny seznamu prioritních projektů.
(19)
Výbor by měl být zplnomocněný zejména k tomu, aby byl nápomocen Komisi při přezkoumávání provádění a vývoje hlavních směrů stanovených tímto rozhodnutím.
(20)
Z důvodu přehlednosti by příloha I rozhodnutí č. 1692/96/ES měla být nahrazena novou přílohou obsahující mapy týkající se všech členských států. Tím by se zajistilo, že mapy obsažené v uvedeném rozhodnutí naposledy pozměněném nařízením (ES) č. 1791/2006 (9) budou doplněny o mapy obsažené v aktu o přistoupení z roku 2003. Kromě toho je pro všechny členské státy termínem tohoto plánu rok 2020,
PŘIJALY TOTO ROZHODNUTÍ:
ČÁST I
OBECNÉ ZÁSADY
Článek 1
Předmět
1. Účelem tohoto rozhodnutí je vytvoření hlavních směrů, které budou zahrnovat cíle, priority a hlavní rysy navrhovaných opatření v oblasti transevropské dopravní sítě. Tyto hlavní směry stanoví projekty společného zájmu, jejichž provádění by mělo přispět k rozvoji sítě v Unii.
2. Hlavní směry uvedené v odstavci 1 představují obecný referenční rámec, kterým mají být členské státy a případně Unie podpořeny při provádění projektů společného zájmu zaměřených na zajištění soudržnosti, propojení a interoperability transevropské dopravní sítě a na přístup k této síti. Tyto hlavní směry jsou rovněž určeny k usnadnění zapojení soukromého sektoru.
3. Základní požadavky ohledně interoperability transevropské dopravní sítě, telematiky dopravy a vedlejších služeb jsou vymezeny v souladu se Smlouvami ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 2008/57/ES o interoperabilitě železničního systému ve Společenství (10) a odděleně od tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Cíle
1. Transevropská dopravní síť se vytvoří postupně do roku 2020 integrací sítí pozemní, námořní a letecké dopravní infrastruktury v rámci Unie v souladu se schématy vyznačenými na mapách v příloze I nebo se specifikacemi obsaženými v příloze II.
2. Síť musí
a)
zajišťovat udržitelnou mobilitu osob a zboží v oblasti bez vnitřních hranic za nejlepších možných sociálních a bezpečnostních podmínek a současně přispívat k dosahování cílů Unie, zejména pokud jde o životní prostředí a hospodářskou soutěž, a dále upevňovat hospodářskou a sociální soudržnost;
b)
nabízet uživatelům vysoce kvalitní infrastrukturu za ekonomicky přijatelných podmínek;
c)
zahrnovat všechny druhy dopravy, s přihlédnutím k jejich komparativním výhodám;
d)
umožňovat optimální využití stávajících kapacit;
e)
být pokud možno interoperabilní v rámci jednotlivých druhů dopravy a podporovat intermodalitu mezi různými druhy dopravy;
f)
být pokud možno ekonomicky životaschopná;
g)
pokrývat celé území členských států, aby se usnadnil přístup obecně, propojily se ostrovní, uzavřené a okrajové regiony s centrálními regiony a propojily se vzájemně bez míst s nedostatečnou propustností velké aglomerace a regiony Unie;
h)
umožňovat napojení na sítě států Evropského sdružení volného obchodu (ESVO), zemí střední a východní Evropy a středomořských zemí a současně podporovat interoperabilitu a přístup k těmto sítím, pokud se to ukáže být v zájmu Unie.
Článek 3
Rozsah sítě
1. Transevropská síť zahrnuje dopravní infrastrukturu, systémy řízení dopravy a lokalizační a navigační systémy.
2. Dopravní infrastruktura zahrnuje sítě silniční, železniční a vnitrozemské vodní dopravy, námořní dálnice, námořní a vnitrozemské přístavy, letiště a jiné body propojení mezi jednotlivými dopravními sítěmi.
3. Systémy řízení dopravy a lokalizační a navigační systémy zahrnují technické, informační a telekomunikační systémy nezbytné k zajištění harmonického provozu sítě a efektivního řízení dopravy.
Článek 4
Hlavní rysy opatření
Hlavní rysy činnosti Unie se týkají:
a)
vytváření a revize schémat sítě;
b)
určování projektů společného zájmu;
c)
úpravy stávající sítě;
d)
podpory interoperability sítí;
e)
optimální kombinace druhů dopravy, mezi jiným vytvářením uzlů propojení, které by v případě zboží měly být umístěny pokud možno mimo městská centra, aby se umožnil efektivní intermodální provoz;
f)
sledování soudržnosti a doplňkovosti finančních opatření v souladu s pravidly pro jednotlivé finanční nástroje;
g)
výzkumu a vývoje;
h)
spolupráce se třetími zeměmi účastnícími se na rozvoji sítě a uzavření odpovídajících dohod s nimi;
i)
pobídek pro členské státy a mezinárodní organizace, aby rozvíjely cíle sledované Unií;
j)
podpory nepřetržité spolupráce mezi dotčenými stranami;
k)
jakýchkoli jiných opatření, která se ukáží jako nezbytná pro dosažení cílů uvedených v čl. 2 odst. 2.
Článek 5
Priority
Přednost mají se zřetelem k cílům uvedeným v čl. 2 odst. 2 a hlavním rysům opatření uvedeným v článku 4:
a)
vytvoření a rozvoj hlavních spojení a propojení potřebných k odstranění míst s nedostatečnou propustností, k doplnění chybějících úseků a k dokončení hlavních tras, zejména jejich přeshraničních úseků, k překonání přírodních překážek a ke zlepšení interoperability hlavních tras;
b)
vytvoření a rozvoj infrastruktury, která podporuje propojení vnitrostátních sítí pro usnadnění spojení ostrovů nebo oblastí podobných ostrovům a uzavřených, okrajových a nejvzdálenějších regionů na jedné straně a centrálních regionů Unie na straně druhé, zejména v zájmu snížení vysokých přepravních nákladů těchto oblastí;
c)
nutná opatření pro postupné dosažení interoperabilní železniční sítě, pokud možno včetně tras přizpůsobených nákladní dopravě;
d)
nutná opatření na podporu námořní dopravy, pobřežní plavby a vnitrozemské vodní dopravy;
e)
nutná opatření pro integraci železniční a letecké dopravy, zejména ve všech vhodných případech prostřednictvím železničního přístupu k letištím a nezbytné infrastruktury a zařízení;
f)
optimalizace kapacity a účinnosti stávající a nové infrastruktury, podpora intermodality a zlepšení bezpečnosti a spolehlivosti sítě zřizováním a zlepšováním intermodálních terminálů a jejich přístupové infrastruktury nebo rozvojem inteligentních systémů;
g)
integrace hledisek bezpečnosti a životního prostředí do projektování a realizace transevropské dopravní sítě;
h)
rozvoj udržitelné mobility osob a zboží v souladu s cíli Unie pro udržitelný rozvoj.
Článek 6
Sítě třetích zemí
Podpora Unie projektům společného zájmu a propojení a interoperabilitě sítí za účelem zajištění slučitelnosti sítí třetích zemí s transevropskou dopravní sítí se stanoví pro jednotlivé případy odpovídajícími postupy podle Smluv.
Článek 7
Projekty společného zájmu
1. Projekty společného zájmu tvoří společný cíl, jehož dosažení závisí na jejich stupni zralosti a na dostupnosti finančních zdrojů, aniž je tím předjímán finanční závazek členského státu nebo Unie.
2. V souladu s pravidly Smluv, zejména pokud jde o hospodářskou soutěž, se za projekt společného zájmu považuje každý projekt, který
a)
sleduje cíle stanovené v čl. 2 odst. 2;
b)
týká se sítě uvedené v čl. 3 odst. 1;
c)
odpovídá jedné nebo více prioritám stanoveným v článku 5; a
d)
je na základě sociálně-ekonomického rozboru nákladů a zisku potenciálně ekonomicky životaschopný.
3. Projekty se musí vztahovat k některé součásti sítě popsané v článcích 9 až 18, a zejména:
a)
se musí týkat tras stanovených na mapách v příloze I nebo
b)
musí odpovídat specifikacím nebo kritériím uvedeným v příloze II.
4. Členské státy přijmou všechna opatření, která považují za nezbytná, v rámci zásad stanovených v čl. 1 odst. 2.
Článek 8
Ochrana životního prostředí
1. Při přípravě a uskutečňování projektů musí členské státy zohlednit ochranu životního prostředí tím, že provádějí podle směrnice 85/337/EHS posuzování vlivů zamýšlených projektů společného zájmu na životní prostředí a uplatňují směrnice 92/43/EHS a 2009/147/ES.
Od 21. července 2004 provádějí členské státy u plánů a programů vedoucích k těmto projektům, zejména pokud se týkají nových tras nebo rozvoje jiné důležité uzlové infrastruktury, posuzování vlivů na životní prostředí podle směrnice 2001/42/ES.
Členské státy berou výsledky tohoto posuzování vlivů na životní prostředí v úvahu při přípravě dotčených plánů a programů v souladu s článkem 8 směrnice 2001/42/ES.
2. Do 21. července 2004 Komise po dohodě s členskými státy vyvine vhodné metody provádění strategického posuzování vlivů na životní prostředí, mimo jiné v zájmu zajištění vhodné koordinace, předcházení duplicitě prací a zjednodušení a zrychlení plánovacích procesů u přeshraničních projektů a koridorů.
K výsledkům této práce a posuzování vlivů projektů transevropských sítí na životní prostředí, které provedou členské státy podle směrnice 2001/42/ES, přihlédne Komise ve své zprávě o hlavních směrech a v případných souvisejících legislativních návrzích na revizi hlavních směrů podle článku 22 tohoto rozhodnutí.
ČÁST 2
SILNIČNÍ SÍŤ
Článek 9
Charakteristiky
1. Transevropská silniční síť zahrnuje dálnice a silnice vysoké kvality, ať stávající, nové nebo které se mají upravit, jež
a)
hrají důležitou úlohu v dálkové přepravě;
b)
jsou obchvaty hlavních městských center na trasách stanovených sítí;
c)
zajišťují propojení s jinými druhy dopravy nebo
d)
spojují uzavřené a okrajové regiony s centrálními regiony Unie.
2. Síť zaručuje uživatelům vysokou, jednotnou a nepřetržitou úroveň služeb, pohodlí a bezpečnosti.
3. Síť zahrnuje rovněž infrastrukturu pro řízení dopravy, informování uživatelů, řešení nehod a mimořádných situací a elektronický výběr mýta, přičemž je tato infrastruktura založena na aktivní spolupráci mezi systémy řízení dopravy na evropské, celostátní a regionální úrovni a poskytovateli informačních služeb o cestování a dopravním provozu a služeb s přidanou hodnotou, což zajistí nutnou doplňkovost s aplikacemi, jejichž využití je umožněno v rámci programu transevropských telekomunikačních sítí.
ČÁST 3
ŽELEZNIČNÍ SÍŤ
Článek 10
Charakteristiky
1. Železniční síť zahrnuje vysokorychlostní železniční síť a konvenční železniční síť.
2. Vysokorychlostní železniční síť, bez ohledu na to, zda využívá stávající nebo novou technologii, zahrnuje:
a)
tratě zvlášť postavené pro vysoké rychlosti, vybavené pro rychlosti obvykle se rovnající nebo přesahující 250 km/h;
b)
zvlášť modernizované vysokorychlostní tratě, vybavené pro rychlosti řádově 200 km/hod;
c)
zvlášť modernizované vysokorychlostní tratě nebo tratě zvlášť postavené pro vysoké rychlosti a propojené s vysokorychlostní železniční tratí, které mají v důsledku topografických, environmentálních, profilových nebo urbanistických omezení zvláštní rysy a u kterých je nutno v jednotlivých případech upravit rychlost.
Tato síť zahrnuje tratě uvedené v části 3 přílohy I. Základní požadavky a technické specifikace pro interoperabilitu platné pro vysokorychlostní železniční tratě používající stávající technologii jsou definovány v souladu se směrnicí Rady 96/48/ES ze dne 23. července 1996 o interoperabilitě transevropského vysokorychlostního železničního systému (11). Členské státy předem vyrozumí Komisi o otevření každé vysokorychlostní tratě a o technických charakteristikách tratě.
3. Konvenční železniční síť zahrnuje tratě pro konvenční osobní a nákladní železniční dopravu, včetně železničních úseků transevropské sítě kombinované dopravy uvedené v článku 15, přístupová spojení s námořními a vnitrozemskými přístavy společného zájmu a nákladními terminály, které jsou otevřeny pro všechny provozovatele. Základní požadavky a technické specifikace pro interoperabilitu platné pro konvenční železniční tratě jsou definovány v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2001/16/ES ze dne 19. března 2001 o interoperabilitě transevropského konvenčního železničního systému (12).
4. Železniční síť zahrnuje infrastrukturu a zařízení umožňující integraci železničních a silničních služeb a v případě potřeby námořních služeb a služeb letecké dopravy. V tomto ohledu se zvláštní pozornost věnuje propojení regionálních letišť se sítí.
5. Železniční síť plní nejméně jednu z těchto funkcí:
a)
hraje důležitou úlohu při dálkové přepravě cestujících;
b)
umožňuje případné propojení s letišti;
c)
umožňuje přístup k regionálním a místním železničním sítím;
d)
usnadňuje nákladní přepravu pomocí určování a rozvoje dálkových trs, které jsou určeny pro nákladní přepravu, nebo tras, na kterých je nákladní přeprava upřednostněna;
e)
hraje důležitou roli v kombinované dopravě;
f)
umožňuje prostřednictvím přístavů společného zájmu propojení s pobřežní plavbou a vnitrozemskými vodními cestami.
6. Díky své provázanosti a postupnému uplatňování interoperability, zejména prostřednictvím technické harmonizace a harmonizovaného řídícího a kontrolního systému ERTMS, jež jsou doporučeny pro evropskou železniční síť, nabízí železniční síť uživatelům vysokou úroveň kvality a bezpečnosti. Proto Komise po konzultaci s členskými státy stanoví plán využití, který je koordinován s vnitrostátními plány.
ČÁST 4
SÍŤ VNITROZEMSKÝCH VODNÍCH CESTA VNITROZEMSKÉ PŘÍSTAVY
Článek 11
Charakteristiky
1. Transevropská síť vnitrozemských vodních cest zahrnuje řeky, kanály a různé odbočky a vzájemná spojení. Poskytuje zejména možnost propojení mezi průmyslovými regiony a velkými aglomeracemi a jejich spojení s přístavy.
2. Vnitrozemské vodní cesty, které jsou součástí sítě, musí odpovídat minimálním technickým požadavkům pro třídu IV vodních cest, tj. umožňovat průjezd plavidla nebo tlačného soulodí o délce 80 až 85 m a šířce 9,5 m. Jestliže je vnitrozemská vodní cesta, která je součástí sítě, modernizována nebo nově stavěna, měly by technické specifikace odpovídat alespoň třídě IV, umožňovat pozdější dosažení třídy Va/Vb a dostatečně zohledňovat možnost průjezdu plavidel pro kombinovanou dopravu. Třída Va umožňuje průjezd plavidla nebo tlačného soulodí o délce 110 m a šířce 11,40 m a třída Vb umožňuje průjezd tlačného soulodí o dílce 172 až 185 m a šířce 11,40 m.
3. Vnitrozemské přístavy jsou součástí sítě, zejména jako body propojení mezi vodními cestami uvedenými v odstavci 2 a v článku 15 a jinými druhy dopravy.
4. Síť zahrnuje vnitrozemské přístavy:
a)
otevřené obchodní dopravě,
b)
umístěné na síti vnitrozemských vodních cest vyznačené na schématu v oddílu 4 přílohy I,
c)
propojené s ostatními transevropskými trasami podle přílohy I a
d)
vybavené překládacím zařízením pro intermodální dopravu nebo s ročním objemem nákladní dopravy nejméně 500 000 tun.
Vnitrozemské přístavy uvedené v písm. d) jsou vyznačeny v příloze I.
5. Síť rovněž zahrnuje infrastrukturu řízení provozu. To vyžaduje zejména zavedení interoperabilního inteligentního přepravního a dopravního systému označovaného jako „Říční informační služby“, který má optimalizovat stávající kapacitu a bezpečnost sítě vnitrozemských vodních cest a zlepšit interoperabilitu s jinými druhy dopravy.
ČÁST 5
NÁMOŘNÍ PŘÍSTAVY
Článek 12
Charakteristiky
1. Námořní přístavy umožňují rozvoj námořní dopravy a tvoří výchozí bod pro námořní spojení na ostrovy a body propojení mezi námořní dopravou a jinými druhy dopravy. Poskytují zařízení a služby dopravcům. Jejich infrastruktura nabízí široký rozsah služeb pro přepravu cestujících a zboží, včetně přepravy trajekty a dopravy na krátké a dlouhé vzdálenosti, včetně pobřežní plavby uvnitř Unie a mezi Unií a třetími zeměmi.
2. Námořní přístavy zahrnuté do transevropské dopravní sítě odpovídají jedné z kategorií A, B nebo C, definovaných takto:
A
:
mezinárodní námořní přístavy: přístavy s celkovým ročním objemem přepravy nejméně 1,5 milionu tun nákladu nebo 200 000 cestujících, které jsou, není-li to nemožné, spojeny s pozemními prvky transevropské dopravní sítě, a mají proto důležitou úlohu v mezinárodní námořní dopravě;
B
:
námořní přístavy Unie nespadající do kategorie A: tyto přístavy mají celkový roční objem přepravy nejméně 0,5 milionu tun nákladu nebo od 100 000 do 199 999 cestujících a jsou spojeny, není-li to nemožné, s pozemními prvky transevropské dopravní sítě a jsou vybaveny nezbytným překládacím zařízením pro námořní dopravu na krátké vzdálenosti;
C
:
regionální námořní přístavy: tyto přístavy nesplňují kritéria kategorií A a B, ale jsou umístěny v ostrovních, okrajových nebo nejvzdálenějších regionech, které propojují námořními vodními cestami a/nebo je spojují s centrálními regiony Unie.
Námořní přístavy kategorie A jsou na základě nejaktuálnějších údajů o přístavech vyznačeny na informativních mapách ve schématech uvedených v oddílu 5 přílohy I.
3. Kromě kritérií stanovených v článku 7 musí projekty námořních přístavů společného zájmu vztahující se k námořním přístavům zahrnutým do sítě transevropských námořních přístavů splňovat kritéria a specifikace uvedené v příloze II.
Článek 13
Námořní dálnice
1. Transevropská síť námořních dálnic má soustředit toky nákladní dopravy na námořní logistické trasy tak, aby se zlepšila stávající námořní spojení, která jsou životaschopná, pravidelná a často využívaná, nebo aby se vytvořila taková nová spojení pro přepravu zboží mezi členskými státy, a tím se snížilo přetížení silnic nebo se zlepšila dostupnost okrajových a ostrovních regionů a států. Námořní dálnice by neměly vylučovat kombinovanou přepravu osob a zboží za předpokladu, že nákladní doprava bude převažovat.
2. Transevropská síť námořních dálnic se skládá ze zařízení a infrastruktury pro nejméně dva přístavy ve dvou různých členských státech. Zařízení a infrastruktura zahrnují nejméně v jednom členském státě prvky, jako je zařízení přístavu, elektronické logistické systémy řízení, bezpečnost, ochranu, správní a celní řízení a infrastrukturu pro přímý přístup z moře a ze země, včetně způsobů pro zajištění celoroční splavnosti, zejména pomocí dostupných vlečných zařízení a zabezpečení zimního přístupu ledoborci.
3. Součástí transevropské sítě námořních dálnic jsou vodní cesty nebo kanály určené v části 4 přílohy I, které spojují dvě evropské námořní dálnice nebo dva jejich úseky a značně přispívají ke zkrácení námořních tras, zvýšení efektivnosti a úsporám času přepravy.
4. Projekty společného zájmu transevropské sítě námořních dálnic navrhují nejméně dva členské státy a jsou přizpůsobeny skutečným potřebám. Navrhované projekty obecně zahrnují státní i soukromý sektor v souladu s postupy, které, dříve než lze pomoc poskytnutou ze státních rozpočtů v případě potřeby doplnit o pomoc ze strany Unie, stanoví zadávací řízení v jedné z těchto podob:
a)
veřejná výzva k podávání návrhů organizovaná společně dotčenými členskými státy za účelem zřízení nových spojení z přístavu kategorie A podle definice v čl. 12 odst. 2, který je předem vybrán v rámci námořní oblasti, podle projektu č. 21 uvedeného v příloze III;
b)
pokud je poloha přístavů srovnatelná, veřejná výzva k podávání návrhů organizovaná společně dotčenými členskými státy a určená sdružením, ve kterých jsou zastoupeny alespoň přepravní společnosti a přístavy, které se nacházejí v jedné z námořních oblastí podle projektu č. 21 uvedeného v příloze III.
5. Projekty společného zájmu v transevropské síti námořních dálnic
a)
se zaměřují na zařízení a infrastrukturu, které tvoří síť námořních dálnic;
b)
aniž jsou dotčeny články 107 a 108 Smlouvy o fungování Evropské unie, mohou zahrnovat podporu na zahájení činnosti, pokud je v důsledku zadávacího řízení podle odstavce 4 státní podpora považována za nutnou pro finanční životaschopnost projektu; podpora na zahájení činnosti je omezena na dva roky a poskytuje se pouze na podporu řádně odůvodněných kapitálových nákladů; podpora nesmí přesáhnout nejnižší odhadovanou částku nutnou k zahájení daných spojení; podpora nesmí vést k narušení hospodářské soutěže na relevantních trzích v rozporu se společným zájmem;
c)
mohou rovněž zahrnovat činnosti, které mají širší přínosy a nesouvisejí s konkrétními přístavy, například zpřístupnění zařízení pro rozbíjení ledu a bagrování lodí nebo informačních systémů včetně systémů řízení dopravy a systémů elektronických hlášení.
6. Projekty společného zájmu transevropské sítě námořních dálnic se předkládají Komisi ke schválení.
7. Komise do tří let předloží výboru uvedenému v čl. 21 odst. 1 počáteční seznam konkrétních projektů společného zájmu. Tímto upřesní koncepci námořních dálnic.
Tento seznam bude rovněž předán Evropskému parlamentu.
ČÁST 6
LETIŠTĚ
Článek 14
Charakteristiky
1. Transevropská síť letišť zahrnuje letiště na území Unie, která jsou otevřena komerční letecké přepravě a splňují kritéria stanovená v části 6 přílohy II. Tato letiště jsou klasifikována odlišně podle rozsahu a typu přepravy, kterou odbavují, a podle své funkce v rámci sítě. Umožňují rozvoj leteckých spojů a propojení letecké dopravy a jiných druhů dopravy.
2. Mezinárodní spojovací body a spojovací body Unie tvoří jádro transevropské sítě letišť. Spojení mezi Unií a ostatními zeměmi světa se uskutečňuje převážně prostřednictvím mezinárodních spojovacích bodů. Spojovací body Unie zajišťují v zásadě spojení uvnitř Unie, přičemž přeprava mimo Unii dosud představuje menší část jejich činnosti. Regionální spojovací body a přístupové body usnadňují přístup k jádru sítě nebo přispívají k dopravnímu otevření ostrovních nebo okrajových regionů.
3. Mezinárodní spojovací body a spojovací body Unie se případně postupně napojí na vysokorychlostní trati železniční sítě. Síť zahrnuje infrastruktury a zařízení, které umožňují integraci leteckých, železničních a případně i námořních dopravních služeb.
ČÁST 7
SÍŤ KOMBINOVANÉ DOPRAVY
Článek 15
Charakteristiky
Transevropská síť kombinované dopravy zahrnuje
a)
železniční tratě a vnitrozemské vodní cesty vhodné pro kombinovanou dopravu a námořní cesty, které případně v kombinaci s nejkratší možnou počáteční nebo konečnou silniční dopravou umožňují dálkovou přepravu zboží;
b)
intermodální terminály vybavené zařízením umožňujícím překládku mezi železnicí, vnitrozemskými vodními cestami, námořními trasami a silnicemi;
c)
po nezbytnou dobu vhodný vozový park, pokud to charakteristiky dosud nepřizpůsobené infrastruktury vyžadují.
ČÁST 8
ŘÍDICÍ A INFORMAČNÍ SÍŤ NÁMOŘNÍ DOPRAVY
Článek 16
Charakteristiky
Transevropská řídicí a informační síť námořní dopravy zahrnuje:
a)
pobřežní a přístavní systémy řízení dopravy;
b)
lokalizační systémy plavidel;
c)
oznamovací systémy pro plavidla přepravující nebezpečné věci nebo znečisťující látky;
d)
komunikační systémy pro tísňové situace a bezpečnost na moři.
ČÁST 9
ŘÍDICÍ SÍŤ LETECKÉ DOPRAVY
Článek 17
Charakteristiky
Transevropská řídicí síť letecké dopravy zahrnuje vzdušný prostor vyhrazený pro obecné letectví, letové cesty, navigační zařízení, systémy plánování a správy provozu a systém řízení letového provozu (kontrolní střediska, prostředky dohledu a komunikace), které jsou nezbytné pro bezpečné a efektivní letectví v evropském vzdušném prostoru.
ČÁST 10
LOKALIZAČNÍ A NAVIGAČNÍ SÍŤ
Článek 18
Charakteristiky
Transevropská síť lokalizačních a navigačních systémů zahrnuje družicové lokalizační a navigační systémy a systémy, které budou vymezeny v budoucím evropském radionavigačním plánu. Tyto systémy poskytují spolehlivé a efektivní služby pro stanovení polohy a navigaci, které mohou být využity ve všech druzích dopravy.
ČÁST 11
KOORDINACE MEZI ČLENSKÝMI STÁTY
Článek 19
Evropský koordinátor
1. Pro usnadnění koordinovaného provádění určitých projektů, zejména přeshraničních projektů nebo úseků přeshraničních projektů zahrnutých mezi projekty, které jsou prohlášeny za projekty evropského zájmu podle článku 25, může Komise po dohodě s dotčenými členskými státy a po konzultaci s Evropským parlamentem jmenovat osobu „evropského koordinátora“.
2. Evropský koordinátor je vybírán zejména na základě svých zkušeností s evropskými orgány a znalostí, které se týkají financování a sociálně-ekonomického a environmentálního hodnocení významných projektů.
3. Rozhodnutí Komise o jmenování evropského koordinátora určí způsob, kterým má plnit úkoly podle odstavce 5.
4. Evropský koordinátor jedná jménem a v zastoupení Komise. Jeho působnost se obvykle týká jednoho projektu, zejména v případě přeshraničního projektu, ale v případě nutnosti může být rozšířena a může se vztahovat na celou významnou osu. Evropský koordinátor vypracuje společně s dotčenými členskými státy pracovní plán své činnosti.
5. Evropský koordinátor
a)
ve spolupráci s dotčenými členskými státy prosazuje společné metody hodnocení projektů a radí případně navrhovatelům projektů v otázkách financování projektů;
b)
každý rok vypracovává zprávu pro Evropský parlament, Komisi a dotčené členské státy o pokroku dosaženém při provádění jednoho nebo více projektů, za které odpovídá, o novém regulatorním nebo jiném vývoji, který by mohl ovlivnit charakteristiky projektů, a o obtížích a překážkách, které mohou vést ke značnému zpoždění oproti termínům uvedeným v příloze III;
c)
spolu s dotčenými členskými státy konzultuje s regionálními a místními orgány, provozovateli, uživateli dopravy a zástupci občanské společnosti, aby získal úplnější znalost poptávky po dopravních službách, možnostech investičního financování a druhu služeb, které je nutno zabezpečit pro usnadnění přístupu k takovému financování.
6. Dotčené členské státy spolupracují s evropským koordinátorem a poskytují mu informace nutné k plnění úkolů podle odstavce 5.
7. Aniž jsou dotčeny platné postupy stanovené právními předpisy Unie a vnitrostátními právními předpisy, může Komise požadovat stanovisko evropského koordinátora při posuzování žádostí o financování Unie u projektů nebo skupin projektů, za které evropský koordinátor odpovídá.
ČÁST 12
SPOLEČNÁ USTANOVENÍ
Článek 20
Vnitrostátní plány a programy
Členské státy poskytují Komisi stručný přehled vnitrostátních plánů a programů, které sestavují pro rozvoj transevropské dopravní sítě, zejména pokud jde o projekty prohlášené za projekty evropského zájmu uvedené v článcích 24 až 27. Po přijetí vnitrostátních plánů a programů je členské státy zašlou Komisi pro informaci.
Článek 21
Výbor pro sledování hlavních směrů a výměnu informací
1. Komisi je nápomocen Výbor pro sledování hlavních směrů a výměnu informací (dále jen „výbor“); skládá se ze zástupců členských států a předsedá mu zástupce Komise.
2. V tomto výboru se uskutečňuje výměna informací o plánech a programech oznámených členskými státy a může být přezkoumána každá otázka vztahující se k rozvoji transevropské dopravní sítě.
Článek 22
Zpráva
Komise předloží každé dva roky Evropskému parlamentu, Radě, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů zprávu o provádění hlavních směrů popsaných v tomto rozhodnutí.
Při sestavování této zprávy je Komisi nápomocen výbor.
Ke zprávě budou případně přiloženy legislativní návrhy na revizi hlavních směrů; tyto legislativní návrhy mohou případně zahrnovat změny seznamu prioritních projektů v příloze III nebo dodatky k tomuto seznamu projektů, které jsou v souladu s čl. 23 odst. 1. Revize se zaměří zejména na projekty, které přispívají k územní soudržnosti Unie v souladu s čl. 23 odst. 1 písm. e).
Článek 23
Prioritní projekty
1. Prioritní projekty jsou projekty společného zájmu podle článku 7, u kterých posouzení potvrdí, že:
a)
mají odstranit místo s nedostatečnou propustností nebo doplnit chybějící spojení na významné trase transevropské sítě, zejména pokud se jedná o přeshraničními projekty, překonání přírodních překážek nebo projekty s přeshraničním úsekem;
b)
mají takový rozsah, u kterého významně napomůže dlouhodobé plánování na evropské úrovni;
c)
celkově představují potenciální čisté sociálně-ekonomické přínosy a jiné sociálně-ekonomické výhody;
d)
významně zlepšují mobilitu zboží a osob mezi členskými státy, a tím také přispívají k interoperabilitě vnitrostátních sítí;
e)
přispívají k územní soudržnosti Unie integrací sítí nových členských států a zlepšováním spojení s okrajovými a ostrovními regiony;
f)
přispívají k udržitelnému rozvoji dopravy tím, že zlepšují bezpečnost a snižují škody na životním prostředí, které jsou způsobeny dopravou, zejména podporou přesunu druhů dopravy ve prospěch železnice, intermodální dopravy, vnitrozemských vodních cest a námořní dopravy;
g)
prokazují odhodlání dotčených členských států včas provést studie a hodnotící postupy pro dokončení práce v souladu s předem sjednaným datem, na základě vnitrostátních plánů nebo jiného rovnocenného dokumentu týkajícího se daného projektu.
2. Prioritní projekty, u nichž měly práce začít do roku 2010, jejich úseky a data sjednaná pro dokončení prací podle odst. 1 písm. g) jsou uvedeny v příloze III.
3. Do roku 2010 Komise vypracuje zprávu o pokroku a případně navrhne změny seznamu prioritních projektů určených v příloze III v souladu s odstavcem 1.
Článek 24
Prohlášení evropského zájmu
Prioritní projekty určené v příloze III jsou prohlášeny za projekty evropského zájmu. Toto prohlášení se provádí výhradně v souladu s postupem stanoveným ve Smlouvách a v právních aktech na nich založených.
Článek 25
Projekty prohlášené za projekty evropského zájmu
1. Aniž je dotčen právní základ daného finančního nástroje Unie, členské státy:
a)
při předkládání svých projektů v rámci Fondu soudržnosti podle nařízení Rady (ES) č. 1084/2006 ze dne 11. července 2006 o Fondu soudržnosti (13) přiřadí náležitou prioritu projektům prohlášeným za projekty evropského zájmu;
b)
při předkládání svých projektů v rámci rozpočtu pro transevropské sítě v souladu s články 5 a 9 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 680/2007 ze dne 20. června 2007, kterým se stanoví obecná pravidla pro poskytování finanční pomoci Společenství v oblasti transevropských dopravních a energetických sítí (14), přiřadí náležitou prioritu projektům prohlášeným za projekty evropského zájmu.
2. Aniž je dotčen právní základ daného finančního nástroje Unie, Komise:
a)
podporuje členské státy, aby přihlížely k projektům prohlášeným za projekty evropského zájmu při plánování programů strukturálních fondů, zejména v regionech, na které se vztahuje cíl „Konvergence“, s ohledem na vnitrostátní dopravní plány, které spadají do působnosti stávajících rámců podpory Unie;
b)
zajistí, aby země, které splňují podmínky pro využití nástroje předvstupní pomoci (NPP), přiřazovaly při předkládání svých projektů v rámci tohoto nástroje v souladu s nařízením Rady (ES) č. 1085/2006 ze dne 17. července 2006, kterým se zřizuje nástroj předvstupní pomoci (NPP) (15), náležitou prioritu projektům prohlášeným za projekty evropského zájmu.
3. Při odhadu svých finančních potřeb přiřadí Komise náležitou prioritu projektům prohlášeným za projekty evropského zájmu.
Článek 26
Zpoždění při dokončení projektů prohlášených za projekty evropského zájmu
1. V případě značného zpoždění oproti konečnému termínu roku 2010 při zahájení prací na jednom z projektů prohlášených za projekty evropského zájmu požádá Komise dotčené členské státy, aby zpoždění do tří měsíců zdůvodnily. Na základě poskytnuté odpovědi konzultuje Komise všechny dotčené členské státy v zájmu řešení problému, který způsobil zpoždění.
Komise může po konzultaci s výborem a v rámci svého aktivního sledování provádění projektu, který byl prohlášen za projekt evropského zájmu, a s řádným ohledem na zásadu proporcionality rozhodnout o přijetí vhodných opatření. Dotčené členské státy mají před přijetím těchto opatření příležitost se k nim vyjádřit.
Evropský parlament je o každém přijatém opatření neprodleně informován.
Při přijímání těchto opatření bere Komise náležitě v úvahu podíl odpovědnosti každého dotčeného členského státu za zpoždění a zdrží se opatření, která by ovlivnila provádění projektu v členských státech, které nejsou za zpoždění odpovědné.
2. Pokud není projekt prohlášený za projekt evropského zájmu z větší části dokončen v přiměřené lhůtě po očekávaném datu dokončení uvedeném v příloze III a za zpoždění odpovídají všechny dotčené členské státy, Komise jej přezkoumá postupem podle odstavce 1 s cílem odejmout jeho zařazení jako projektu, který byl prohlášen za projekt evropského zájmu, s využitím přezkumného postupu uvedeného v čl. 22 třetím pododstavci.
Komise vždy přezkoumá projekt po uplynutí lhůty 15 let poté, co byl prohlášen za projekt evropského zájmu ve smyslu tohoto rozhodnutí.
Článek 27
Posuzování sociálně-ekonomických vlivů a vlivů na životní prostředí
1. Pět let po dokončení projektu prohlášeného za projekt evropského zájmu nebo jednoho z jeho úseků provedou dotčené členské státy posouzení jeho sociálně-ekonomických vlivů a jeho vlivů na životní prostředí, včetně jeho vlivů na obchod a volný pohyb osob a zboží mezi členskými státy, na územní soudržnost a udržitelný rozvoj. O výsledcích tohoto posouzení informují členské státy Komisi.
2. Pokud projekt prohlášený za projekt evropského zájmu zahrnuje přeshraniční úsek, který je z technického a finančního hlediska nedělitelný, koordinují dotčené členské státy své postupy při posuzování sociálně-ekonomických vlivů projektu a vynaloží veškeré úsilí na provedení mezinárodního přezkumu před vydáním stavebního povolení a ve stávajícím rámci.
3. Ostatní úseky projektů evropského zájmu členské státy koordinují v jednotlivých případech na dvoustranném nebo mnohostranném základě.
4. Koordinované akce nebo mezinárodní přezkum podle odstavce 2 se použijí, aniž jsou dotčeny povinnosti vyplývající z právních předpisů Unie o ochraně životního prostředí, zejména povinnosti týkající se posuzování vlivů na životní prostředí. Dotčené členské státy informují Komisi o zahájení a výsledku takových koordinovaných akcí nebo mezinárodního přezkumu. Komise zahrne tyto informace do zprávy uvedené v čl. 22.
Článek 28
Přeshraniční úseky
V souvislosti s určitými prioritními projekty určí členské státy přeshraniční úseky mezi dvěma členskými státy včetně námořních dálnic na základě kritérií, která stanoví výbor, a oznámí je Komisi.
Půjde zejména o úseky, které jsou z technického a finančního hlediska nedělitelné nebo ke kterým s dotčené členské státy zaváží společně a pro které zavedou společnou strukturu.
Článek 29
Zrušení
Rozhodnutí č. 1692/96/ES se zrušuje.
Odkazy na zrušené rozhodnutí se považují za odkazy na toto rozhodnutí v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze V.
Článek 30
Vstup v platnost
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 31
Určení
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Ve Štrasburku dne 7. července 2010.
BESLUITNr. 661/2010/EU VAN HET EUROPEES PARLEMENT EN DE RAAD
van 7 juli 2010
betreffende uniale richtsnoeren voor de ontwikkeling van een trans-Europees vervoersnet
(herschikking)
(Voor de EER relevante tekst)
HET EUROPEES PARLEMENT EN DE RAAD VAN DE EUROPESE UNIE,
Gezien het Verdrag betreffende de werking van de Europese Unie, en met name artikel 172, eerste alinea,
Gezien het voorstel van de Europese Commissie,
Gezien het advies van het Europees Economisch en Sociaal Comité (1),
Na raadpleging van het Comité van de Regio's,
Handelend volgens de gewone wetgevingsprocedure (2),
Overwegende hetgeen volgt:
(1)
Beschikking nr. 1692/96/EG van het Europees Parlement en de Raad van 23 juli 1996 betreffende communautaire richtsnoeren voor de ontwikkeling van een trans-Europees vervoersnet (3) is herhaaldelijk en ingrijpend gewijzigd (4). Naar aanleiding van nieuwe wijzigingen dient ter wille van de duidelijkheid tot herschikking van deze beschikking te worden overgegaan.
(2)
De totstandbrenging en de ontwikkeling van trans-Europese netten dragen bij tot de verwezenlijking van belangrijke uniale doelstellingen, zoals de goede werking van de interne markt en de versterking van de economische en sociale samenhang.
(3)
De totstandbrenging en de ontwikkeling van trans-Europese vervoersnetten op het gehele grondgebied van de Unie hebben tevens specifiek tot doel een duurzame mobiliteit van personen en goederen onder optimale sociale, milieu- en veiligheidsomstandigheden te garanderen en alle vervoerswijzen te integreren rekening gehouden met hun relatieve voordelen. Het scheppen van werkgelegenheid is een van de mogelijke effecten van het trans-Europees vervoersnet.
(4)
De groei van het verkeer, in het bijzonder als gevolg van het groeiende aandeel van zware vrachtauto’s, heeft geleid tot toenemende overbelasting en knelpunten op internationale vervoerscorridors. Teneinde de internationale mobiliteit van goederen en personen veilig te stellen, is het derhalve noodzakelijk de capaciteit van het trans-Europees vervoersnet te optimaliseren.
(5)
De scheepvaart over korte afstand kan onder meer bijdragen tot het ontlasten van de vervoerswegen over land.
(6)
De integratie van de netten op Europees niveau kan slechts geleidelijk tot stand worden gebracht door onderlinge verbinding van de verschillende vervoerswijzen met het oog op een betere benutting van de aan elk daarvan inherente voordelen.
(7)
Verbindingspunten waaronder zeehavens, binnenhavens en intermodale terminals zijn voor de integratie van de verschillende vervoerswijzen in een multimodaal net, een absoluut vereiste.
(8)
Daar de doelstellingen van het overwogen optreden, en met name de vaststelling van de grote lijnen en prioriteiten op het gebied van de trans-Europese vervoersnetten, niet voldoende door de lidstaten kunnen worden verwezenlijkt en derhalve vanwege de behoefte aan coördinatie van die doelstellingen beter door de Unie kunnen worden verwezenlijkt, kan de Unie, overeenkomstig het in artikel 5 van het Verdrag betreffende de Europese Unie neergelegde subsidiariteitsbeginsel, maatregelen vaststellen. Overeenkomstig het in hetzelfde artikel neergelegde evenredigheidsbeginsel gaat dit besluit niet verder dan nodig is om deze doelstellingen te verwezenlijken.
(9)
Het is noodzakelijk de projecten van gemeenschappelijk belang aan te wijzen die tot het verwezenlijken van deze doelstellingen bijdragen en met de aldus vastgestelde prioriteiten in overeenstemming zijn. Er dient uitsluitend rekening te worden gehouden met projecten die economisch levensvatbaar worden geacht.
(10)
De prioritaire projecten dienen van Europees belang te worden verklaard, teneinde de uniale financiering op die projecten te concentreren en mechanismen in te voeren om de coördinatie tussen de lidstaten te stimuleren, zodat de genoemde projecten gemakkelijker volgens het gewenste tijdschema kunnen worden gerealiseerd.
(11)
Overeenkomstig artikel 170 van het Verdrag betreffende de werking van de Europese Unie moet het beleid inzake het trans-Europese netwerk helpen bij de versterking van de economische en sociale samenhang binnen de Unie. Teneinde deze doelstelling te bereiken, dienen inspanningen te worden geleverd om de consistentie te maximaliseren tussen de uniale richtsnoeren inzake het trans-Europees vervoersnet en de programmering van de relevante financiële instrumenten die beschikbaar zijn op uniaal niveau.
(12)
Een achteraf opgemaakte balans van prioritaire projecten moet toekomstige herzieningen van de richtsnoeren en de lijst van prioritaire projecten vergemakkelijken en moet de door de lidstaten toegepaste methoden voor voorafgaande beoordelingen helpen verbeteren.
(13)
Voor bepaalde projecten van de overheid en van de particuliere sector die een grote invloed kunnen hebben op het milieu mag pas toestemming worden verleend na een evaluatie van die mogelijke invloed, met inachtneming van de vigerende uniale regelgeving.
(14)
Overeenkomstig artikel 11 van het Verdrag betreffende de werking van de Europese Unie moeten de eisen inzake milieubescherming worden geïntegreerd in de omschrijving en uitvoering van het uniaal beleid op het gebied van de trans-Europese netten. Hiertoe is het noodzakelijk bij voorrang de infrastructuur te bevorderen van vervoerswijzen die minder schadelijk zijn voor het milieu, namelijk spoorwegvervoer, korte vaart en binnenvaart.
(15)
De milieueffectbeoordeling overeenkomstig Richtlijn 2001/42/EG van het Europees Parlement en de Raad van 27 juni 2001 betreffende de beoordeling van de gevolgen voor het milieu van bepaalde plannen en programma’s (5) moet in de toekomst worden uitgevoerd voor alle plannen en programma’s met het oog op projecten van gemeenschappelijk belang. De financiering van vervoersinfrastructuur moet ook afhankelijk worden gemaakt van het voldoen aan de bepalingen van de uniale milieuwetgeving, in het bijzonder Richtlijn 85/337/EEG van de Raad van 27 juni 1985 betreffende de milieueffectbeoordeling van bepaalde openbare en particuliere projecten (6), Richtlijn 92/43/EEG van de Raad van 21 mei 1992 inzake de instandhouding van de natuurlijke habitats en de wilde flora en fauna (7) en Richtlijn 2009/147/EG van het Europees Parlement en de Raad van 30 november 2009 inzake het behoud van de vogelstand (gecodificeerde versie) (8).
(16)
Binnen de algemene doelstelling die erin bestaat een duurzame mobiliteit van personen en goederen te garanderen, dienen mechanismen ter ondersteuning van de ontwikkeling van maritieme snelwegen tussen de lidstaten te worden opgezet, teneinde de congestie op de weg te verminderen en/of perifere en insulaire gebieden en staten toegankelijker te maken. De invoering van dergelijke mechanismen, die onder meer wordt geflankeerd door aanbestedingsprocedures, moet transparant zijn, dient te worden toegespitst op de behoeften en mag geen afbreuk doen aan de uniale mededingingsregels of aan de regels inzake overheidsopdrachten.
(17)
Het kan noodzakelijk zijn de coördinatie te versterken tussen de staten die betrokken zijn bij projecten die op dezelfde verbinding betrekking hebben, teneinde de rentabiliteit van de investeringen te verbeteren en de onderlinge afstemming en financiering ervan te vergemakkelijken.
(18)
De Commissie moet om de twee jaar een verslag voorleggen over de tenuitvoerlegging van dit besluit en dient voor 2010 een verslag op te stellen over de voortgang van de prioritaire projecten alsmede eventueel een voorstel te formuleren om de lijst van prioritaire projecten te wijzigen.
(19)
Een comité moet in het bijzonder de bevoegdheid krijgen om de Commissie bij te staan wanneer zij de tenuitvoerlegging en de ontwikkeling van de bij dit besluit vastgestelde richtsnoeren onderzoekt.
(20)
Ter wille van de duidelijkheid dient bijlage I van Besluit nr. 1692/96/EG te worden vervangen door een nieuwe bijlage die de kaarten betreffende alle lidstaten bevat; daardoor worden de kaarten die reeds waren opgenomen in dat besluit zoals laatstelijk gewijzigd bij Verordening (EG) nr. 1791/2006 (9) aangevuld met die welke waren opgenomen in de Toetredingsakte van 2003. Voorts geldt 2020 als streefjaar voor het plan voor alle lidstaten,
HEBBEN HET VOLGENDE BESLUIT VASTGESTELD:
AFDELING 1
ALGEMENE BEGINSELEN
Artikel 1
Onderwerp
1. Dit besluit heeft tot doel richtsnoeren vast te stellen met betrekking tot de doelstellingen, prioriteiten en grote lijnen van de op het gebied van het trans-Europees vervoersnet overwogen maatregelen. In deze richtsnoeren worden projecten van gemeenschappelijk belang aangewezen waarvan de verwezenlijking moet bijdragen tot de ontwikkeling van het net in de hele Unie.
2. De in lid 1 bedoelde richtsnoeren vormen een algemeen referentiekader ter stimulering van de acties van de lidstaten en, eventueel, van de Unie, die gericht zijn op de verwezenlijking van projecten van gemeenschappelijk belang welke bedoeld zijn om de samenhang, de koppeling en de interoperabiliteit van het trans-Europees vervoersnet alsmede de toegang tot dit net te waarborgen. Daarnaast is een van de doeleinden van deze richtsnoeren de particuliere sector gemakkelijker bij een en ander te betrekken.
3. De essentiële eisen inzake interoperabiliteit van het trans-Europees vervoersnet, vervoerstelematica en aanverwante diensten worden elders overeenkomstig de Verdragen in Richtlijn 2008/57/EG van het Europees Parlement en de Raad betreffende de interoperabiliteit van het spoorwegsysteem in de Gemeenschap (10) omschreven.
Artikel 2
Doelstellingen
1. Het trans-Europees vervoersnet wordt voor het jaar 2020 in de hele Unie geleidelijk tot stand gebracht door de infrastructuurnetten voor vervoer over land, over zee en door de lucht tot een geheel te verenigen, overeenkomstig de schema's op de kaarten in bijlage I en/of de specificaties van bijlage II.
2. Het net moet:
a)
in een ruimte zonder binnengrenzen, een duurzame mobiliteit van personen en goederen garanderen onder optimale sociale en veilige omstandigheden, waarbij moet worden gestreefd naar de verwezenlijking van de doelstellingen van de Unie, met name op het gebied van het milieu en van de mededinging, alsmede bijdragen tot een grotere economische en sociale samenhang;
b)
de gebruikers hoogwaardige infrastructuur tegen aanvaardbare economische voorwaarden aanbieden;
c)
alle vervoerswijzen, met inachtneming van hun relatieve voordelen, combineren;
d)
een optimale benutting van de bestaande capaciteiten mogelijk maken;
e)
zoveel mogelijk interoperabel zijn binnen de vervoerswijzen en de intermodaliteit tussen de verschillende vervoerswijzen bevorderen;
f)
zoveel mogelijk economisch levensvatbaar zijn;
g)
zich zodanig over het gehele grondgebied van de lidstaten uitstrekken dat de toegang in het algemeen wordt vergemakkelijkt, dat insulaire, niet aan zee grenzende en perifere regio's met de centrale regio's worden verbonden, en dat de grote stedelijke agglomeraties en de regio's van de Unie zonder knelpunten onderling worden verbonden;
h)
kunnen worden aangesloten op de netten van de landen van de Europese Vrijhandelsassociatie (EVA), van de Midden- en Oost-Europese landen en van de landen in het Middellandse-Zeegebied, terwijl tevens de interoperabiliteit en de toegang tot deze netten wordt bevorderd, voor zover dat strookt met het belang van de Unie.
Artikel 3
Omvang van het net
1. Het trans-Europees net bestaat uit vervoersinfrastructuur en verkeersbeheerssystemen alsmede positionering- en navigatiesystemen.
2. De vervoersinfrastructuur omvat wegen-, spoorweg- en waterwegennetten, maritieme snelwegen, zee- en binnenhavens, luchthavens en andere verbindingspunten tussen de modale netten.
3. De verkeersbeheerssystemen en de positionering- en navigatiesystemen omvatten de nodige technische apparatuur en de nodige informatica- en telecommunicatiesystemen om het harmonisch functioneren van het net en een doeltreffende regeling van het verkeer te garanderen.
Artikel 4
Grote actielijnen
De grote actielijnen van de Unie hebben betrekking op:
a)
de vaststelling en herziening van de netschema's;
b)
de aanwijzing van projecten van gemeenschappelijk belang;
c)
de aanpassing van het bestaande net;
d)
de bevordering van de interoperabiliteit van het net;
e)
de optimale combinatie van de vervoerswijzen, onder meer door verbindingscentra aan te leggen die voor het vrachtvervoer zoveel mogelijk buiten de stadscentra moeten liggen teneinde een doelmatige werking van de intermodaliteit te bereiken;
f)
het streven naar samenhang en complementariteit van de financiële maatregelen, met inachtneming van de voorschriften die voor elk financieel instrument gelden;
g)
onderzoek- en ontwikkelingsactiviteiten;
h)
de samenwerking en het sluiten van passende overeenkomsten met derde landen die bij de ontwikkeling van het net zijn betrokken;
i)
stimulerende maatregelen opdat de lidstaten en de internationale organisaties de door de Unie nagestreefde doelstellingen steunen;
j)
de bevordering van een permanente samenwerking van de belanghebbende partijen;
k)
alle andere maatregelen die nodig blijken te zijn voor het bereiken van de in artikel 2, lid 2, genoemde doelstellingen.
Artikel 5
Prioriteiten
Rekening gehouden met de in artikel 2, lid 2, genoemde doelstellingen en de in artikel 4 uiteengezette grote actielijnen, wordt prioriteit gegeven aan:
a)
het aanleggen en de verdere ontwikkeling van de sleutel- en tussenverbindingen die nodig zijn om knelpunten weg te werken, de ontbrekende gedeelten van trajecten aan te leggen en de grote doorgaande routes te voltooien - met name de grensoverschrijdende stukken daarvan -, natuurlijke hindernissen te overschrijden en de interoperabiliteit op de voornaamste routes te verbeteren;
b)
het aanleggen en de verdere ontwikkeling van de infrastructuren ter bevordering van de tussenverbindingen van de nationale netten teneinde de verbinding van eilanden, of gebieden die vergelijkbaar zijn met eilanden, alsmede niet aan zee grenzende gebieden, en perifere en ultraperifere regio's met de centrale regio's van de Unie te vergemakkelijken, met name om de hoge vervoerskosten in deze gebieden te drukken;
c)
de noodzakelijke maatregelen om geleidelijk aan een interoperabel spoorwegnet te verwezenlijken, inclusief, waar mogelijk, trajecten die aangepast zijn voor goederenvervoer;
d)
de nodige maatregelen om de scheepvaart over lange afstanden, de korte vaart en de binnenvaart aan te moedigen;
e)
de nodige maatregelen om het spoorwegvervoer en het luchtvervoer te integreren, met name, waar nodig, door de aansluiting van spoorwegen op luchthavens, alsmede de benodigde infrastructuur en installaties;
f)
het optimaliseren van de capaciteit en doeltreffendheid van bestaande en nieuwe infrastructuur, het bevorderen van het intermodaal vervoer en het verbeteren van de veiligheid en betrouwbaarheid van het net, door intermodale terminals en de daarbij behorende toegangsinfrastructuur aan te leggen en te verbeteren, en/of door intelligente systemen te ontwikkelen;
g)
de inachtneming van veiligheids- en milieuoverwegingen bij het ontwerpen en uitvoeren van het trans-Europees vervoersnet;
h)
de ontwikkeling van duurzame mobiliteit van personen en goederen overeenkomstig de uniale doelstellingen inzake duurzame ontwikkeling.
Artikel 6
Netten van derde landen
Per geval zal overeenkomstig de desbetreffende procedures van de Verdragen worden besloten of projecten van gemeenschappelijk belang en de koppeling en interoperabiliteit van de netten met het oog op de samenhang van de netten van derde landen met het trans-Europees vervoersnet door de Unie worden bevorderd.
Artikel 7
Projecten van gemeenschappelijk belang
1. Projecten van gemeenschappelijk belang vormen een gemeenschappelijke doelstelling, waarvan de verwezenlijking afhankelijk is van de graad van rijpheid ervan en van de beschikbare financiële middelen, zonder dat wordt vooruitgelopen op de financiële verplichtingen die een lidstaat of de Unie aangaat.
2. Met inachtneming van de Verdragen, inzonderheid de mededingingsregels, wordt een project van gemeenschappelijk belang geacht indien het:
a)
de in artikel 2, lid 2, genoemde doelstellingen nastreeft;
b)
betrekking heeft op het in artikel 3, lid 1, beschreven net;
c)
in overeenstemming is met een of meerdere van de in artikel 5 vermelde prioriteiten; en
d)
volgens analyses van de sociaal-economische kosten en baten potentieel economisch levensvatbaar is.
3. Elk project moet betrekking hebben op een onderdeel van het net als omschreven in de artikelen 9 tot en met 18 en moet met name:
a)
betrekking hebben op de routes die zijn aangegeven op de kaarten in bijlage I; en/of
b)
voldoen aan de specificaties of criteria van bijlage II.
4. De lidstaten nemen alle maatregelen die zij nodig achten in het kader van de in artikel 1, lid 2, vastgelegde beginselen.
Artikel 8
Bescherming van het milieu
1. Bij de planning en de uitvoering van projecten dienen de lidstaten rekening te houden met de bescherming van het milieu door voor de uit te voeren projecten van gemeenschappelijk belang milieueffectbeoordelingen op te stellen overeenkomstig Richtlijn 85/337/EEG en door toepassing van Richtlijn 92/43/EEG en Richtlijn 2009/147/EG.
Vanaf 21 juli 2004 voeren de lidstaten een milieueffectbeoordeling uit van de tot dergelijke projecten leidende plannen en programma's, in het bijzonder wanneer zij betrekking hebben op nieuwe routes of de ontwikkeling van andere belangrijke infrastructurele knooppunten, overeenkomstig Richtlijn 2001/42/EG.
De lidstaten nemen de resultaten van de milieueffectbeoordeling in aanmerking bij de opstelling van de betrokken plannen en programma's, overeenkomstig artikel 8 van Richtlijn 2001/42/EG.
2. Voor 21 juli 2004 ontwikkelt de Commissie in overeenstemming met de lidstaten geschikte methodes voor de uitvoering van de strategische milieueffectbeoordeling met als doel onder andere een passende coördinatie te waarborgen, dubbel werk te voorkomen en de planningsprocessen voor grensoverschrijdende projecten en corridors te vereenvoudigen en te versnellen.
De resultaten van deze werkzaamheden en van de milieueffectbeoordeling van de specifieke trans-Europese net-projecten die door de lidstaten worden uitgevoerd overeenkomstig Richtlijn 2001/42/EG, worden, waar en wanneer van toepassing, door de Commissie in aanmerking genomen in haar in artikel 22 van dit besluit bedoelde verslag betreffende de richtsnoeren en de mogelijk bijgevoegde wetgevingsvoorstellen ter herziening van de richtsnoeren.
AFDELING 2
WEGENNET
Artikel 9
Kenmerken
1. Het trans-Europese wegennet bestaat uit reeds bestaande, nieuwe of aan te passen autosnelwegen en wegen van hoge kwaliteit die:
a)
een belangrijke rol spelen in het langeafstandsverkeer; of
b)
rondwegen vormen rond de voornaamste stedelijke centra op de in het net aangegeven assen; of
c)
zorgen voor de koppeling met andere vervoerswijzen; of
d)
de niet aan zee gelegen of perifere regio's verbinden met de centraal gelegen regio's van de Unie.
2. Het net garandeert de gebruikers een hoog, homogeen en continu niveau van dienstverlening, comfort en veiligheid.
3. Het net omvat ook de infrastructuur voor verkeersbeheer, informatie aan de gebruikers, behandeling van ongevallen en noodsituaties en elektronische heffing van rechten; deze infrastructuur is gebaseerd op een actieve samenwerking van de verkeersbeheersystemen op Europees, nationaal en regionaal niveau, alsmede van de aanbieders van reis- en verkeersinformatie en diensten met toegevoegde waarde, zodat de vereiste complementariteit wordt bereikt met toepassingen waarvan de invoering wordt bevorderd door het programma voor het trans-Europees telecommunicatienetwerk.
AFDELING 3
SPOORWEGNET
Artikel 10
Kenmerken
1. Het spoorwegnet bestaat uit het hogesnelheidsnet en het net voor conventioneel verkeer.
2. Het hogesnelheidsnet waarbij gebruik wordt gemaakt van bestaande of nieuwe technologie, bestaat uit:
a)
speciaal aangelegde hogesnelheidslijnen die uitgerust zijn voor snelheden die gewoonlijk ten minste 250 km per uur bedragen;
b)
lijnen die speciaal aangepast zijn voor hoge snelheden en die uitgerust zijn voor snelheden van ongeveer 200 km per uur;
c)
op het hogesnelheidsnet aangesloten lijnen die speciaal aangepast of aangelegd zijn voor hoge snelheden en die specifieke kenmerken bezitten, omdat de snelheid per geval moet worden afgestemd op topografische of milieubelemmeringen, reliëf of stedelijke bebouwing.
Het hogesnelheidsnet bestaat uit de lijnen die in bijlage I, afdeling 3, zijn aangegeven. De essentiële eisen en technische specificaties inzake interoperabiliteit die op hogesnelheidslijnen volgens de huidige technologie van toepassing zijn, worden bepaald overeenkomstig Richtlijn 96/48/EG van de Raad van 23 juli 1996 betreffende de interoperabiliteit van het transeuropees hoge-snelheidsspoorwegsysteem (11). De lidstaten brengen de Commissie op de hoogte van de technische kenmerken van alle hogesnelheidslijnen vóór de ingebruikneming ervan.
3. Het conventionele spoorwegnet bestaat uit lijnen voor het conventionele vervoer van passagiers en goederen per spoor, met inbegrip van het spoorweggedeelte van het in artikel 15 bedoelde trans-Europees net voor gecombineerd vervoer, spoorverbindingen met zee- en binnenhavens van gemeenschappelijk belang en voor alle exploitanten toegankelijke goederenterminals. De essentiële eisen en technische specificaties inzake interoperabiliteit die op het conventionele spoorwegnet van toepassing zijn, worden bepaald overeenkomstig Richtlijn 2001/16/EG van het Europees Parlement en de Raad van 19 maart 2001 betreffende de interoperabiliteit van het conventionele trans-Europese spoorwegsysteem (12).
4. Het spoorwegnet omvat de infrastructuur en de voorzieningen die integratie van spoorwegvervoer en wegvervoersdiensten, en in voorkomend geval, lucht- en zeevervoersdiensten, mogelijk maken. In dat verband wordt speciale aandacht besteed aan de verbindingen van de regionale luchthavens met het net.
5. Het spoorwegnet vervult ten minste één van de volgende functies:
a)
het speelt een belangrijke rol bij het personenvervoer over lange afstanden;
b)
het maakt in voorkomend geval een koppeling met luchthavens mogelijk;
c)
het maakt de toegang tot regionale en lokale spoorwegnetten mogelijk;
d)
het bevordert het goederenvervoer doordat hoofdroutes voor goederen worden bepaald en ontwikkeld of routes waarop goederentreinen voorrang hebben;
e)
het speelt een belangrijke rol in het gecombineerde vervoer;
f)
het maakt een koppeling met korte vaart en binnenvaart via havens van gemeenschappelijk belang mogelijk.
6. Het spoorwegnet biedt de gebruikers een hoog niveau van kwaliteit en veiligheid, dankzij de continuïteit ervan en de geleidelijke totstandbrenging van de interoperabiliteit, met name door de technische harmonisatie en het geharmoniseerde ERTMS-systeem voor verkeersgeleiding en -regeling dat voor het Europese spoorwegnet is aanbevolen. Een plan ter invoering hiervan wordt door de Commissie opgesteld in overleg met de lidstaten en in coördinatie met de nationale plannen.
AFDELING 4
WATERWEGENNET EN BINNENHAVENS
Artikel 11
Kenmerken
1. Het trans-Europees waterwegennet bestaat uit rivieren en kanalen alsmede de vertakkingen en verbindingen daartussen. Het maakt met name de onderlinge verbinding tussen de industriegebieden en de belangrijke agglomeraties en hun verbinding met de havens mogelijk.
2. De voor de waterwegen van het net vastgestelde technische minimumkenmerken komen overeen met die van het profiel van klasse IV dat geschikt is voor schepen of duweenheden met een lengte van 80 tot en met 85 m en een breedte van 9,50 m. Wanneer een in dit net opgenomen waterweg wordt gemoderniseerd of aangelegd, dienen de technische specificaties ten minste overeen te komen met die van klasse IV en de latere overgang naar klasse Va/Vb mogelijk te maken alsmede voldoende ruimte te bieden voor de in het gecombineerd vervoer gebruikte schepen. Het profiel van klasse Va is geschikt voor schepen of duweenheden met een lengte van 110 m en een breedte van 11,40 m en dat van klasse Vb voor duweenheden met een lengte van 172 tot en met 185 m en een breedte van 11,40 m.
3. De binnenhavens maken deel uit van het net, met name als verbindingspunten tussen de in lid 2 en artikel 15 bedoelde waterwegen en de overige vervoerswijzen.
4. De in het net opgenomen binnenhavens:
a)
staan open voor het commerciële verkeer;
b)
zĳn gelegen aan het waterwegennet overeenkomstig de schematische kaart in bĳlage I, afdeling 4;
c)
zĳn aangesloten op andere trans-Europese vervoersverbindingen zoals aangegeven in bĳlage I; en
d)
zĳn uitgerust met overslaginstallaties voor intermodaal vervoer of het jaarlĳkse goederenverkeervolume ervan bedraagt ten minste 500 000 ton.
De onder d) bedoelde binnenhavens zijn opgenomen in bijlage I.
5. Het net omvat ook de infrastructuur voor het verkeersbeheer. Dit omvat met name de instelling van een interoperabel intelligent verkeers- en vervoerssysteem, „rivierinformatiedienst” genoemd, dat ertoe strekt de bestaande capaciteit en veiligheid van het waterwegennet te optimaliseren en de interoperabiliteit met andere vervoerswijzen te verbeteren.
AFDELING 5
ZEEHAVENS
Artikel 12
Kenmerken
1. Zeehavens maken de ontwikkeling van het zeevervoer mogelĳk en vormen de afvaartpunten voor het zeevervoer van en naar de eilanden en de verbindingspunten tussen het zeevervoer en de overige vervoerswijzen. Zĳ verschaffen de vervoerders installaties en diensten. Hun infrastructuur biedt een reeks diensten voor het vervoer van reizigers en goederen, waaronder veerdiensten, scheepvaartverbindingen over korte en lange afstand met inbegrip van kustvaart, binnen de Unie en met derde landen.
2. De zeehavens van het trans-Europees vervoersnet voldoen aan één van de volgende categorieën A, B en C:
A
:
internationale zeehavens: havens met een totaal jaarlĳks verkeersvolume van 1,5 miljoen ton goederen of meer of van 200 000 passagiers of meer, die, tenzĳ dat onmogelĳk is, zĳn aangesloten op het trans-Europees vervoersnet over land en die dus een belangrĳke rol spelen bĳ het internationale zeevervoer;
B
:
uniale zeehavens die niet in categorie A vallen: deze havens met een totaal jaarlĳks verkeersvolume van ten minste 0,5 miljoen ton goederen of van 100 000 tot 199 999 passagiers zĳn aangesloten, tenzĳ dat onmogelĳk is, op het trans-Europees vervoersnet over land en zĳn uitgerust met overslaginstallaties voor de korte vaart;
C
:
regionale havens: deze havens voldoen niet aan de criteria van de categorieën A en B, maar zĳ liggen in insulaire gebieden, perifere of ultraperifere gebieden welke zĳ onderling of met de centrale gebieden van de Unie over zee verbinden.
De zeehavens van categorie A zĳn aangegeven op de indicatieve kaarten die op basis van de meest recente havengegevens opgenomen zĳn in de schema's van afdeling 5 van bĳlage I.
3. Naast de in artikel 7 vermelde criteria voldoen zeehavenprojecten van gemeenschappelĳk belang die betrekking hebben op zeehavens die deel uitmaken van het trans-Europese zeehavennet tevens aan de criteria en specificaties in bĳlage II.
Artikel 13
Maritieme snelwegen
1. Het trans-Europees net van maritieme snelwegen beoogt de goederenstroom op logistieke trajecten over zee te concentreren, zodat nieuwe levensvatbare, geregelde en frequente zeeverbindingen voor goederenvervoer tussen lidstaten ontstaan of de bestaande worden verbeterd, teneinde de congestie op de wegen te verminderen en/of de bereikbaarheid van perifere en insulaire gebieden en staten te verbeteren. Maritieme snelwegen dienen het gecombineerd vervoer van personen en goederen niet uit te sluiten, op voorwaarde dat het goederenvervoer het overwicht heeft.
2. Het trans-Europees net van maritieme snelwegen omvat voorzieningen en infrastructuur waarbij ten minste twee havens gelegen in twee verschillende lidstaten betrokken zijn. Deze voorzieningen en infrastructuur omvatten, ten minste in één lidstaat, elementen zoals havenvoorzieningen, elektronische systemen voor logistiek beheer, veiligheids- en beveiligingsprocedures en administratieve en douaneprocedures, alsmede infrastructuur voor directe toegang tot het land en de zee, waaronder een gegarandeerde bevaarbaarheid gedurende het hele jaar, met name door de beschikbaarheid van voorzieningen voor baggerwerken en voor toegang in de winter met behulp van ijsbrekers.
3. De in afdeling 4 van bijlage I vermelde waterwegen of kanalen die twee Europese maritieme snelwegen of twee gedeelten daarvan met elkaar verbinden en daardoor aan een aanzienlijke verkorting van de zeeverbindingen bijdragen, de efficiëntie verhogen en een besparing op de vaartijd opleveren, maken deel uit van het trans-Europees net van maritieme snelwegen.
4. De projecten van gemeenschappelijk belang in het trans-Europees net van maritieme snelwegen worden door ten minste twee lidstaten voorgesteld en worden afgesteld op de werkelijke behoeften. De voorgestelde projecten impliceren over het algemeen de samenwerking van de publieke en de private sector volgens procedures die, voordat uit nationale begrotingen verleende steun eventueel wordt aangevuld met steun van de Unie, voorzien in de toepassing van één van de volgende wijzen aanbestedingsprocedures:
a)
een openbare aanbesteding die gezamenlijk door de betrokken lidstaten wordt uitgeschreven en die gericht is op de totstandbrenging van nieuwe verbindingen vanaf een haven van categorie A in de zin van artikel 12, lid 2, welke haven zij van tevoren kiezen binnen elk van de in project nr. 21 van bijlage III omschreven zeegebieden;
b)
voor zover de ligging van de havens vergelijkbaar is, een openbare aanbesteding die gezamenlijk door de betrokken lidstaten wordt uitgeschreven en die gericht is tot consortiums waarin zowel ten minste scheepvaartmaatschappijen als havens zijn verenigd die in één van de in project nr. 21 van bijlage III omschreven zeegebieden zijn gelegen.
5. De projecten van gemeenschappelijk belang in het trans-Europees net van maritieme snelwegen:
a)
hebben betrekking op voorzieningen en infrastructuur die het net van maritieme snelwegen vormen;
b)
kunnen, onverminderd de artikelen 107 en 108 van het Verdrag betreffende de werking van de Europese Unie, ook aanloopsteun inhouden, indien, als gevolg van het in lid 4 van dit artikel bedoelde aanbestedingsproces, overheidssteun noodzakelijk wordt geacht om de financiële haalbaarheid van het project te verzekeren. De aanloopsteun is beperkt tot twee jaar en wordt slechts verleend ter ondersteuning van terdege gemotiveerde kapitaaluitgaven. De omvang van die steun kan niet groter zijn dan het minimumbedrag dat nodig wordt geacht voor het starten van de desbetreffende verbindingen. De steun mag niet leiden tot concurrentieverstoringen op de betrokken markten die strijdig zijn met het gemeenschappelijke belang;
c)
kunnen ook activiteiten inhouden die ruimere voordelen bieden en die niet verbonden zijn met bepaalde havens, zoals de beschikbaarheid van voorzieningen voor ijsbreker- of baggerwerkzaamheden, alsmede informatiesystemen, waaronder verkeersbeheersystemen en elektronische meldingssystemen.
6. De projecten van gemeenschappelijk belang in het trans-Europees net van maritieme snelwegen worden ter goedkeuring voorgelegd aan de Commissie.
7. De Commissie dient binnen drie jaar bij het in artikel 21, lid 1, bedoelde comité een voorlopige lijst van specifieke projecten van gemeenschappelijk belang in, daarmee concreet gestalte gevend aan het begrip „maritieme snelwegen”.
Deze lijst wordt tevens aan het Europees Parlement meegedeeld.
AFDELING 6
LUCHTHAVENS
Artikel 14
Kenmerken
1. Het trans-Europees net van luchthavens bestaat uit de luchthavens op het grondgebied van de Unie die openstaan voor commercieel luchtverkeer en aan de specificaties van afdeling 6 van bijlage II voldoen. Deze luchthavens worden, naar gelang van het aantal en het soort vluchten en naar gelang van hun functie binnen het net, op verschillende wijze ingedeeld. Zij maken de ontwikkeling van luchtverbindingen en de koppeling van het luchtvervoer met de overige vervoerswijzen mogelijk.
2. De internationale en de uniale verbindingspunten vormen de kern van het trans-Europese luchthavennet. De verbindingen tussen de Unie en de rest van de wereld worden voornamelijk verzorgd door de internationale verbindingspunten. De uniale verbindingspunten zorgen hoofdzakelijk voor de verbindingen binnen de Unie, terwijl de verbindingen met luchthavens buiten de Unie toch nog een klein gedeelte van hun activiteiten uitmaken. De regionale verbindingspunten en de toegangspunten vergemakkelijken de toegang tot de kern van het net of dragen bij tot de ontsluiting van de perifere en geïsoleerde regio's.
3. Internationale en uniale verbindingspunten worden, indien nodig, geleidelijk aangesloten op de hogesnelheidslijnen van het spoorwegnet. Het net omvat de infrastructuur en de voorzieningen die integratie van spoorweg- en luchtdiensten en, indien nodig, van zeevervoerdiensten mogelijk maken.
AFDELING 7
NET VOOR GECOMBINEERD VERVOER
Artikel 15
Kenmerken
Het trans-Europees net voor gecombineerd vervoer omvat:
a)
spoorwegen en waterwegen, geschikt voor gecombineerd vervoer, alsmede zeeverbindingen, die, met eventuele daarop aansluitende en zo kort mogelĳke begin- en/of eindtrajecten over de weg, lange afstandsgoederenvervoer mogelĳk maken;
b)
intermodale terminals met installaties waarmee de overslag tussen spoorwegen, waterwegen, zeeverbindingen en het wegennet wordt bewerkstelligd;
c)
adequaat rollend materieel, op voorlopige basis, indien de kenmerken van de nog niet aangepaste infrastructuur dat noodzakelĳk maken.
AFDELING 8
BEHEERS- EN INFORMATIENETWERK VOOR DE ZEESCHEEPVAART
Artikel 16
Kenmerken
Het trans-Europees beheers- en informatienetwerk voor de zeescheepvaart omvat:
a)
beheerssystemen voor het kustvaart- en havenverkeer;
b)
positioneringsystemen voor schepen;
c)
meldingssystemen voor schepen die gevaarlijke of verontreinigende goederen vervoeren;
d)
communicatiesystemen voor noodsituaties en veiligheid op zee.
AFDELING 9
NETWERK VOOR LUCHTVERKEERSLEIDING
Artikel 17
Kenmerken
Het trans-Europees netwerk voor luchtverkeersleiding omvat het luchtruim dat voor algemeen luchtverkeer is bestemd, de vliegroutes, vluchtnavigatiehulpmiddelen, de systemen voor planning en beheer van de verkeersstromen en het luchtverkeersleidingssysteem (verkeersleidingscentra, bewakings- en communicatievoorzieningen) die noodzakelijk zijn voor een veilig en efficiënt luchtverkeer in het Europese luchtruim.
AFDELING 10
POSITIONERING- EN NAVIGATIENETWERK
Artikel 18
Kenmerken
Het trans-Europees netwerk voor positionering- en navigatiesystemen omvat de systemen voor positionering en navigatie per satelliet, alsmede de systemen als omschreven in het toekomstige Europese radionavigatieplan. Deze systemen bieden betrouwbare en doeltreffende positionering- en navigatiediensten die door alle vervoerswijzen kunnen worden gebruikt.
AFDELING 11
COÖRDINATIE TUSSEN LIDSTATEN
Artikel 19
Europese coördinator
1. Om een gecoördineerde uitvoering van bepaalde projecten, in het bijzonder grensoverschrijdende projecten of gedeelten van grensoverschrijdende projecten die van Europees belang zijn verklaard, zoals bedoeld in artikel 25, te faciliteren, kan de Commissie met instemming van de betrokken lidstaten en na raadpleging van het Europees Parlement een persoon aanwijzen als „Europese coördinator”.
2. De Europese coördinator wordt met name gekozen op grond van zijn ervaring met de Europese instellingen en zijn kennis op het vlak van de financiering en de sociaal-economische en milieueffectbeoordeling van grote projecten.
3. Het besluit van de Commissie tot aanwijzing van de Europese coördinator bevat nadere bepalingen betreffende de uitoefening van de in lid 5 bedoelde taken.
4. De Europese coördinator treedt op namens en voor rekening van de Commissie. Zijn opdracht heeft in de regel betrekking op één project, in het bijzonder een grensoverschrijdend project, maar kan indien nodig worden uitgebreid teneinde de volledige hoofdas te bestrijken. De Europese coördinator stelt samen met de betrokken lidstaten een werkschema op voor zijn activiteiten.
5. De Europese coördinator:
a)
bevordert, in samenwerking met de betrokken lidstaten, gemeenschappelijke methoden voor de beoordeling van projecten en adviseert, in voorkomend geval, projectontwikkelaars in verband met de financiering van projecten;
b)
stelt ieder jaar een rapport op ten behoeve van het Europees Parlement, de Commissie en de betrokken lidstaten over de voortgang in de realisering van de projecten waarvoor hij verantwoordelijk is, over nieuwe ontwikkelingen in de regelgeving en andere ontwikkelingen die van invloed kunnen zijn op de kenmerken van het project, en over eventuele moeilijkheden en belemmeringen die een belangrijke vertraging tot gevolg kunnen hebben ten opzichte van de in bijlage III vermelde data;
c)
raadpleegt samen met de betrokken lidstaten, de regionale en plaatselijke autoriteiten, de exploitanten, de gebruikers van het vervoer, en de vertegenwoordigers van het maatschappelijke middenveld, teneinde beter op de hoogte te zijn van de vraag naar vervoer, de mogelijkheden voor de financiering van de investeringen en het soort diensten dat moet worden verleend om de toegang tot die financiering te faciliteren.
6. De betrokken lidstaten werken samen met de Europese coördinator en verschaffen hem de informatie die nodig is om de in lid 5 bedoelde taken uit te voeren.
7. Onverminderd de toepasselijke procedures in het uniale recht en het nationale recht, kan de Commissie het advies van de Europese coördinator inwinnen bij het onderzoek van de aanvragen om uniale financiering met betrekking tot de projecten of groepen projecten die onder zijn opdracht vallen.
AFDELING 12
GEMEENSCHAPPELIJKE BEPALINGEN
Artikel 20
Nationale plannen en programma’s
De lidstaten verstrekken de Commissie samenvattingen van nationale plannen en programma's die zij met het oog op de ontwikkeling van het trans-Europees vervoersnet opstellen, met name inzake projecten die van Europees belang zijn verklaard, zoals bedoeld in de artikelen 24 tot en met 27. Na aanneming zenden de lidstaten de nationale plannen en programma's ter kennisgeving naar de Commissie.
Artikel 21
Comité voor het toezicht op de richtsnoeren en de uitwisseling van informatie
1. De Commissie wordt bijgestaan door het Comité voor het toezicht op de richtsnoeren en de uitwisseling van informatie, hierna te noemen het „comité”, bestaande uit vertegenwoordigers van de lidstaten en voorgezeten door een vertegenwoordiger van de Commissie.
2. Dit comité zorgt voor de uitwisseling van informatie over de door de lidstaten meegedeelde plannen en programma's en kan alle vraagstukken met betrekking tot de ontwikkeling van het trans-Europees vervoersnet bespreken.
Artikel 22
Verslag
De Commissie brengt om de twee jaar bij het Europees Parlement, de Raad, het Europees Economisch en Sociaal Comité en het Comité van de Regio's verslag uit over de uitvoering van de in dit besluit omschreven richtsnoeren.
Het comité assisteert de Commissie bij de opstelling van dat verslag.
Bij het verslag worden, waar nodig, wetgevingsvoorstellen voor de herziening van de richtsnoeren gevoegd, inclusief, waar nodig, wijzigingen in de lijst van prioritaire projecten van bijlage III of de toevoeging aan die lijst van projecten die in overeenstemming zijn met artikel 23, lid 1,. Bij de herziening zal met name rekening worden gehouden met projecten die bijdragen aan de territoriale samenhang van de Unie overeenkomstig artikel 23, lid 1, onder e).
Artikel 23
Prioritaire projecten
1. Prioritaire projecten zijn in artikel 7 bedoelde projecten van gemeenschappelijk belang, waarvan na onderzoek blijkt dat zij:
a)
beogen een knelpunt te doen verdwijnen of een ontbrekende schakel in een belangrijke verbinding van het trans-Europese net aan te vullen, in het bijzonder grensoverschrijdende projecten, projecten die natuurlijke barrières overschrijden of een grensoverschrijdend gedeelte hebben;
b)
van een zodanige dimensie zijn dat een planning op lange termijn en op Europees niveau een belangrijke toegevoegde waarde oplevert;
c)
wat het project in zijn totaliteit betreft, potentiële sociaal-economische nettovoordelen en andere sociaal-economische baten bieden;
d)
de mobiliteit van goederen en personen tussen lidstaten aanzienlijk verbeteren, en hierdoor ook bijdragen aan de interoperabiliteit van de nationale netten;
e)
bijdragen aan de territoriale samenhang van de Unie door integratie van de netten van de nieuwe lidstaten en verbetering van de verbindingen met de perifere en insulaire gebieden;
f)
bijdragen aan de duurzame ontwikkeling van het vervoer door de veiligheid te verbeteren en de schade voor het milieu ten gevolge van het vervoer te verminderen, met name door de overgang op spoorwegen, intermodaal vervoer, waterwegen en zeevervoer te bevorderen;
g)
de bereidheid van de betrokken lidstaten aantonen om de studies en beoordelingsprocedures tijdig uit te voeren, teneinde de werkzaamheden op een van tevoren overeengekomen datum te voltooien, op basis van nationale plannen of andere gelijkwaardige documenten voor het betrokken project.
2. De prioritaire projecten, waarvan de aanvang van de werkzaamheden vóór 2010 is gepland, de gedeelten ervan alsmede de in lid 1, onder g), bedoelde overeengekomen data van voltooiing van de werkzaamheden worden genoemd in bijlage III.
3. In 2010 maakt de Commissie een voortgangsrapport op en stelt zij, indien nodig, wijzigingen voor van de lijst van in bijlage III vermelde prioritaire projecten in overeenstemming met lid 1.
Artikel 24
Verklaring van Europees belang
De in bijlage III vermelde prioritaire projecten worden van Europees belang verklaard. Dit geschiedt uitsluitend volgens de procedure die is neergelegd in de Verdragen en de daarop gegrondveste wetgevingshandelingen.
Artikel 25
Projecten die van Europees belang zijn verklaard
1. Onverminderd de rechtsgrondslag van de relevante uniale financieringsinstrumenten, gelden de volgende bepalingen voor de lidstaten:
a)
bij de indiening van projecten in het kader van het Cohesiefonds, overeenkomstig Verordening (EG) nr. 1084/2006 van de Raad van 11 juli 2006 tot oprichting van het Cohesiefonds (13), kennen de lidstaten passende prioriteit toe aan projecten die van Europees belang zijn verklaard;
b)
bij de indiening van projecten in het kader van de begroting voor trans-Europese netwerken, overeenkomstig de artikelen 5 en 9 van Verordening (EG) nr. 680/2007 van het Europees Parlement en de Raad van 20 juni 2007 tot vaststelling van de algemene regels voor het verlenen van financiële bijstand van de Gemeenschap op het gebied van de trans-Europese netwerken voor vervoer en energie (14) kennen de lidstaten passende prioriteit toe aan projecten die van Europees belang zijn verklaard.
2. Onverminderd de rechtsgrondslag van de relevante uniale financieringsinstrumenten gelden de volgende bepalingen voor de Commissie:
a)
de Commissie moedigt de lidstaten aan om met de van Europees belang verklaarde projecten rekening te houden bij de planning van de programmering van de structuurfondsen, met name in de gebieden van de convergentiedoelstelling, met inachtneming van nationale vervoersplannen die binnen het toepassingsgebied van bestaande uniale bestekken vallen;
b)
de Commissie ziet erop toe dat de landen die voor het instrument voor pretoetredingssteun (IPA) in aanmerking komen, bij de indiening van projecten in het kader van dat instrument en overeenkomstig Verordening (EG) nr. 1085/2006 van de Raad van 17 juli 2006 tot invoering van een instrument voor pretoetredingssteun (IPA) (15) passende prioriteit toekennen aan projecten die van Europees belang zijn verklaard.
3. Bij het opstellen van de vooruitzichten voor de financiële behoeften kent de Commissie passende prioriteit toe aan de projecten die van Europees belang zijn verklaard.
Artikel 26
Vertraging in de voltooiing van de projecten die van Europees belang zijn verklaard
1. Indien blijkt dat de start van de werkzaamheden van één van de projecten die van Europees belang zijn verklaard, een belangrijke vertraging oploopt of zal oplopen ten opzichte van de termijn van 2010, verzoekt de Commissie de betrokken lidstaten om binnen drie maanden de redenen voor die vertraging op te geven. Op basis van het verstrekte antwoord raadpleegt de Commissie alle betrokken lidstaten om het probleem dat de vertraging heeft veroorzaakt, op te lossen.
De Commissie kan, in overleg met het comité, in het kader van een actieve opvolging van de uitvoering van het project dat van Europees belang is verklaard en met inachtneming van het evenredigheidsbeginsel, besluiten passende maatregelen te nemen. De betrokken lidstaten krijgen de mogelijkheid om opmerkingen over voornoemde maatregelen in te dienen vóór de aanneming ervan.
Het Europees Parlement wordt ingelicht over elke maatregel die genomen wordt.
Bij het treffen van die maatregelen houdt de Commissie terdege rekening met de respectieve verantwoordelijkheden van de betrokken lidstaten voor de vertraging en neemt zij geen maatregelen die van invloed kunnen zijn op de verwezenlijking van het project in een lidstaat die niet verantwoordelijk is voor de vertraging.
2. Wanneer één van de van Europees belang verklaarde projecten niet grotendeels wordt voltooid binnen een redelijke termijn na de in bijlage III vermelde verwachte datum van voltooiing en alle betrokken lidstaten voor de vertraging verantwoordelijk zijn, heroverweegt de Commissie het project volgens de in lid 1 bedoelde procedure, teneinde de aanduiding als project van Europees belang in te trekken volgens de in artikel 22, derde alinea, bedoelde herzieningsprocedure.
De Commissie heroverweegt het project in elk geval aan het eind van een periode van 15 jaar nadat het project is aangeduid als zijnde van Europees belang in de zin van dit besluit.
Artikel 27
Sociaal-economische en milieubalans
1. Vijf jaar na het voltooien van een project van Europees belang of van een gedeelte ervan maken de betrokken lidstaten een balans op van de sociaal-economische en milieueffecten daarvan, waaronder begrepen het effect op het handelsverkeer en het vrije verkeer van personen en goederen tussen lidstaten, op de territoriale samenhang en op de duurzame ontwikkeling. De lidstaten stellen de Commissie in kennis van de resultaten van de opgemaakte balans.
2. Wanneer een project van Europees belang een grensoverschrijdend gedeelte omvat dat technisch en financieel onscheidbaar is, coördineren de betrokken lidstaten binnen het bestaande bestek hun procedures voor het evalueren van het sociaal-economische effect van het project en stellen zij alles in het werk om een transnationaal onderzoek uit te voeren alvorens bouwvergunningen af te geven.
3. Andere gedeelten van projecten van Europees belang worden door de lidstaten per geval bilateraal of multilateraal gecoördineerd.
4. De in lid 2 bedoelde gecoördineerde acties en transnationale onderzoeken doen geen afbreuk aan de verplichtingen die uit de uniale wetgeving inzake milieubescherming voortvloeien, met name wat de beoordeling van het milieueffect betreft. De betrokken lidstaten stellen de Commissie in kennis van de aanvang en het resultaat van deze gecoördineerde acties en transnationale onderzoeken. De Commissie neemt die informatie op in het in artikel 22 bedoelde verslag.
Artikel 28
Grensoverschrijdende gedeelten
In het kader van bepaalde prioritaire projecten worden door de betrokken lidstaten grensoverschrijdende gedeelten tussen twee lidstaten vastgesteld, met inbegrip van maritieme snelwegen, op basis van criteria die door het comité worden bepaald en die ter kennis van de Commissie worden gebracht.
Dit betreft met name gedeelten die technisch en financieel onscheidbaar zijn of gedeelten waartoe de betrokken lidstaten zich gezamenlijk verbinden en waarvoor zij een gemeenschappelijke structuur instellen.
Artikel 29
Intrekking
Beschikking nr. 1692/96/EG wordt ingetrokken.
Verwijzingen naar de ingetrokken beschikking gelden als verwijzingen naar de onderhavige beschikking en worden gelezen volgens de concordantietabel in bijlage V.
Artikel 30
Inwerkingtreding
Dit besluit treedt in werking op de twintigste dag na die van haar bekendmaking in het Publicatieblad van de Europese Unie.
Artikel 31
Adressaten
Dit besluit is gericht tot de lidstaten.
Gedaan te Straatsburg, 7 juli 2010.