PROVÁDĚCÍ ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 27. ledna 2012
o schválení účetních závěrek některých platebních agentur v Německu a Nizozemsku týkajících se výdajů financovaných z Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) za rozpočtový rok 2010
(oznámeno pod číslem K(2012) 369)
(Pouze německé a nizozemské znění je závazné)
(2012/52/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1290/2005 ze dne 21. června 2005 o financování společné zemědělské politiky (1), a zejména na článek 30 a čl. 32 odst. 8 uvedeného nařízení,
po konzultaci s Výborem zemědělských fondů,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Prováděcím rozhodnutím Komise 2011/272/EU (2) byly pro rozpočtový rok 2010 schváleny účetní závěrky všech platebních agentur kromě německé platební agentury „Rheinland-Pfalz“, řecké platební agentury „OPEKEPE“, italské platební agentury „ARBEA“ a nizozemské platební agentury „Dienst Regelingen“.
(2)
Po předání nových informací a po dodatečných kontrolách může nyní Komise rozhodnout o úplnosti, přesnosti a věcné správnosti účetních závěrek předložených německou platební agenturou „Rheinland-Pfalz“ a nizozemskou platební agenturou „Dienst Regelingen“.
(3)
Ustanovení čl. 10 odst. 2 prvního pododstavce nařízení Komise (ES) č. 885/2006 ze dne 21. června 2006, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1290/2005, pokud jde o akreditaci platebních agentur a dalších subjektů a schválení účetní závěrky EZZF a EZFRV (3), stanoví, že částky, které mají být v souladu s rozhodnutím o schválení účetní závěrky uvedeným v čl. 10 odst. 1 prvním pododstavci uvedeného nařízení od každého členského státu získány zpět či mu mají být uhrazeny, se stanoví pomocí odečtení měsíčních plateb za daný finanční rok, tj. rok 2010, od výdajů uznaných v uvedeném roce v souladu s odstavcem 1. Komise tuto částku odečte od měsíční platby týkající se výdajů uskutečněných za druhý měsíc následující po měsíci, v němž bylo přijato rozhodnutí o schválení účetní závěrky, nebo ji k ní přičte.
(4)
Podle čl. 32 odst. 5 nařízení (ES) č. 1290/2005 nese finanční důsledky toho, že nedošlo ke zpětnému získání částek v důsledku nesrovnalostí, z 50 % dotyčný členský stát a z 50 % rozpočet EU, pokud nebyly částky v důsledku nesrovnalostí získány zpět během čtyř následujících let po dni prvotního zjištění správním orgánem nebo soudem nebo během osmi let, jestliže je zpětné získání předmětem vnitrostátního soudního řízení. Ustanovení čl. 32 odst. 3 uvedeného nařízení zavazuje členské státy, aby předložily Komisi roční účetní závěrku a souhrnný seznam řízení o zpětném získání částek zahájených v důsledku nesrovnalostí. Prováděcí pravidla týkající se povinnosti členských států oznamovat částky, které mají být získány zpět, jsou stanovena v nařízení (ES) č. 885/2006. Příloha III uvedeného nařízení stanoví vzor tabulky, kterou měly členské státy předložit v roce 2011. Na základě tabulek vyplněných členskými státy by měla Komise rozhodnout o finančních důsledcích skutečnosti, že částky v důsledku nesrovnalostí nebyly ve lhůtě čtyř, popřípadě osmi let získány zpět. Tímto rozhodnutím nejsou dotčena budoucí rozhodnutí o shodě podle čl. 32 odst. 8 nařízení (ES) č. 1290/2005.
(5)
Podle čl. 32 odst. 6 nařízení (ES) č. 1290/2005 mohou členské státy rozhodnout, že nebudou ve zpětném získávání pokračovat. Takové rozhodnutí lze přijmout pouze tehdy, pokud je souhrn vynaložených a odhadovaných nákladů vyšší než částka, která má být získána, nebo pokud se ukáže, že zpětné získání není možné z toho důvodu, že dlužník nebo osoba právně odpovědná za nesrovnalost vykazují platební neschopnost zjištěnou a uznanou v souladu s vnitrostátním právem. Pokud k takovému rozhodnutí dojde během čtyř let následujících po dni prvotního zjištění správním orgánem nebo soudem nebo během osmi let, jestliže je zpětné získání předmětem vnitrostátního soudního řízení, nese 100 % finančních důsledků rozpočet EU. V souhrnném seznamu uvedeném v čl. 32 odst. 3 nařízení (ES) č. 1290/2005 jsou uvedeny částky, které se členský stát rozhodl nezískávat zpět, a důvody tohoto rozhodnutí. Tyto částky nejsou účtovány k tíži dotyčných členských států, a nese je proto rozpočet EU. Tímto rozhodnutím nejsou dotčena budoucí rozhodnutí o shodě podle čl. 32 odst. 8 uvedeného nařízení.
(6)
Při schvalování účetních závěrek dotyčných platebních agentur musí Komise zohlednit částky, které již byly dotyčným členským státům sraženy na základě prováděcího rozhodnutí 2011/272/EU.
(7)
V souladu s čl. 30 odst. 2 nařízení (ES) č. 1290/2005 nejsou tímto rozhodnutím dotčena rozhodnutí následně přijatá Komisí, která vylučují z financování z prostředků EU výdaje, jež nebyly uskutečněny v souladu s pravidly EU,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Schvalují se účetní závěrky německé platební agentury „Rheinland-Pfalz“ a nizozemské platební agentury „Dienst Regelingen“ týkající se výdajů financovaných z Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) za rozpočtový rok 2010.
Částky, které mají být podle tohoto rozhodnutí všemi dotčenými členskými státy navráceny nebo jim vyplaceny, včetně částek vyplývajících z použití čl. 32 odst. 5 nařízení (ES) č. 1290/2005, jsou stanoveny v příloze.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Spolkové republice Německo a Nizozemskému království.
V Bruselu dne 27. ledna 2012.
UITVOERINGSBESLUIT VAN DE COMMISSIE
van 27 januari 2012
inzake de goedkeuring van de rekeningen van bepaalde betaalorganen in Duitsland en Nederland betreffende de door het Europees Landbouwgarantiefonds (ELGF) gefinancierde uitgaven over begrotingsjaar 2010
(Kennisgeving geschied onder nummer C(2012) 369)
(Slechts de tekst in de Duitse en in de Nederlandse taal is authentiek)
(2012/52/EU)
DE EUROPESE COMMISSIE,
Gezien het Verdrag betreffende de werking van de Europese Unie,
Gezien Verordening (EG) nr. 1290/2005 van de Raad van 21 juni 2005 betreffende de financiering van het gemeenschappelijk landbouwbeleid (1), en met name artikel 30 en artikel 32, lid 8,
Na raadpleging van het Comité voor de landbouwfondsen,
Overwegende hetgeen volgt:
(1)
Bij Uitvoeringsbesluit 2011/272/EU van de Commissie (2) zijn voor begrotingsjaar 2010 de rekeningen van alle betaalorganen goedgekeurd, behalve die van het Duitse betaalorgaan „Rheinland-Pfalz”, het Griekse betaalorgaan „OPEKEPE”, het Italiaanse betaalorgaan „ARBEA” en het Nederlandse betaalorgaan „Dienst Regelingen”.
(2)
Nadat nieuwe informatie is verstrekt en aanvullende controles zijn verricht, kan de Commissie nu een besluit nemen waarbij de door het Duitse betaalorgaan „Rheinland-Pfalz” en de door het Nederlandse betaalorgaan „Dienst Regelingen” ingediende rekeningen als volledig, juist en waarheidsgetrouw worden aangemerkt.
(3)
In artikel 10, lid 2, eerste alinea, van Verordening (EG) nr. 885/2006 van de Commissie van 21 juni 2006 houdende uitvoeringsbepalingen van Verordening (EG) nr. 1290/2005 van de Raad met betrekking tot de erkenning van de betaalorganen en andere instanties en de goedkeuring van de rekeningen inzake het ELGF en het ELFPO (3) is bepaald dat het bedrag dat overeenkomstig het in artikel 10, lid 1, eerste alinea, van die verordening bedoelde besluit tot goedkeuring van de rekeningen moet worden teruggevorderd van of betaald aan elke lidstaat, wordt vastgesteld door de maandelijkse betalingen die voor het begrotingsjaar in kwestie, in dit geval 2010, zijn betaald, af te trekken van de overeenkomstig lid 1 van dat artikel voor datzelfde jaar erkende uitgaven. Dit bedrag wordt door de Commissie afgetrokken van of opgeteld bij de maandelijkse betaling voor de uitgaven die zijn gedaan in de tweede maand na de vaststelling van het besluit tot goedkeuring van de rekeningen.
(4)
Krachtens artikel 32, lid 5, van Verordening (EG) nr. 1290/2005 moeten de financiële gevolgen van de niet-inning van in verband met onregelmatigheden verschuldigde bedragen voor 50 % door de betrokken lidstaat en voor 50 % door de EU-begroting worden gedragen als de inning niet heeft plaatsgevonden binnen vier jaar na de datum van het eerste administratieve of gerechtelijke proces-verbaal, of binnen acht jaar na die datum als over de terugvordering een zaak is aangespannen bij een nationale rechtbank. In artikel 32, lid 3, van die verordening is bepaald dat de lidstaten de Commissie bij de indiening van de jaarrekeningen een samenvattend overzicht van de in verband met onregelmatigheden ingeleide terugvorderingsprocedures moeten bezorgen. De bepalingen over de wijze waarop de lidstaten de terug te vorderen bedragen moeten rapporteren, zijn vastgesteld bij Verordening (EG) nr. 885/2006. In bijlage III bij die verordening is de modeltabel opgenomen die de lidstaten in 2011 moesten indienen. Op basis van de tabellen van de lidstaten moet de Commissie een besluit vaststellen over de financiële gevolgen van de niet-inning van de in verband met onregelmatigheden verschuldigde bedragen die na vier of na acht jaar nog openstaan. Een dergelijk besluit staat latere conformiteitsbesluiten op grond van artikel 32, lid 8, van Verordening (EG) nr. 1290/2005 niet in de weg.
(5)
Overeenkomstig artikel 32, lid 6, van Verordening (EG) nr. 1290/2005 kunnen de lidstaten besluiten de terugvordering niet voort te zetten. Een dergelijk besluit kan alleen worden genomen indien het totaal van de reeds gemaakte en de nog te verwachten terugvorderingskosten hoger is dan het terug te vorderen bedrag of indien de inning onmogelijk blijkt als gevolg van de overeenkomstig het nationale recht geconstateerde en erkende insolventie van de debiteur of van de personen die juridisch aansprakelijk zijn voor de onregelmatigheid. Als dat besluit is genomen binnen vier jaar na de datum van het eerste administratieve of gerechtelijke proces-verbaal, of binnen acht jaar na die datum indien over de terugvordering een zaak is aangespannen bij een nationale rechtbank, moeten de financiële gevolgen van de niet-inning volledig ten laste komen van de EU-begroting. De bedragen waarvoor de lidstaten hebben besloten de terugvordering niet voort te zetten, en de redenen voor dat besluit worden vermeld in het in artikel 32, lid 3, van Verordening (EG) nr. 1290/2005 bedoelde samenvattende overzicht. Deze bedragen worden niet ten laste van de betrokken lidstaten gebracht en worden dus gedragen door de EU-begroting. Het desbetreffende besluit staat latere conformiteitsbesluiten op grond van artikel 32, lid 8, van de genoemde verordening niet in de weg.
(6)
Bij de goedkeuring van de rekeningen van de betrokken betaalorganen moet de Commissie rekening houden met de bedragen die op grond van Uitvoeringsbesluit 2011/272/EU reeds zijn ingehouden op de betalingen aan de betrokken lidstaten.
(7)
Overeenkomstig artikel 30, lid 2, van Verordening (EG) nr. 1290/2005 doet het onderhavige besluit geen afbreuk aan latere besluiten van de Commissie waarbij uitgaven die niet overeenkomstig de EU-voorschriften blijken te zijn gedaan, alsnog aan EU-financiering worden onttrokken,
HEEFT HET VOLGENDE BESLUIT VASTGESTELD:
Artikel 1
De rekeningen van het Duitse betaalorgaan „Rheinland-Pfalz” en het Nederlandse betaalorgaan „Dienst Regelingen” betreffende de door het Europees Landbouwgarantiefonds (ELGF) gefinancierde uitgaven over begrotingsjaar 2010 worden goedgekeurd.
De bedragen die op grond van dit besluit van de betrokken lidstaten moeten worden teruggevorderd of aan hen moeten worden betaald, met inbegrip van de bedragen die voortvloeien uit de toepassing van artikel 32, lid 5, van Verordening (EG) nr. 1290/2005, worden vastgesteld in de bijlage.
Artikel 2
Dit besluit is gericht tot de Bondsrepubliek Duitsland en het Koninkrijk Nederland.
Gedaan te Brussel, 27 januari 2012.