ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 28. října 2010
o financování nouzových opatření v souvislosti se vzteklinou v severovýchodní Itálii
(oznámeno pod číslem K(2010) 7379)
(2010/657/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na rozhodnutí Rady 2009/470/ES ze dne 25. května 2009 o některých výdajích ve veterinární oblasti (1), a zejména na čl. 8 odst. 2 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
V rozhodnutí 2009/470/ES se stanoví, že pokud je členský stát přímo ohrožen výskytem nebo vývojem některé z nákaz uvedených v příloze I uvedeného rozhodnutí na území třetí země nebo členského státu, může být rozhodnuto o přijetí opatření přiměřených situaci a o poskytnutí finančního příspěvku Unie na kroky, jež se jeví jako zvláště potřebné pro úspěch přijatých opatření.
(2)
Vzteklina je nákaza zvířat, která postihuje zejména volně žijící a domácí masožravce a má vážné dopady na veřejné zdraví. Je jednou z nákaz uvedených v příloze I rozhodnutí 2009/470/ES.
(3)
V posledních letech spolufinancovala Unie programy orální imunizace volně žijících masožravců, kteří jsou zdrojem zmíněné nákazy, díky čemuž nastala ve většině členských států velmi příznivá situace a došlo k výraznému snížení počtu případů vztekliny u volně žijících a domácích zvířat a k vymizení vztekliny u lidí.
(4)
Itálie je považována za zemi prostou vztekliny od roku 1997. V říjnu 2008 byl však v regionu Friuli Venezia Giulia prokázán jeden případ vztekliny a následovalo osm nových případů v témže regionu. V roce 2009 se vzteklina u volně žijících zvířat rozšířila rovněž do regionu Veneto. Do konce roku 2009 bylo v regionu Friuli Venezia Giulia prokázáno 35 případů a v regionu Veneto 33 případů.
(5)
Sousední členské státy se obávají, že výskyt vztekliny v severovýchodní Itálii ohrožuje i jejich území.
(6)
Proto je nezbytné přijmout nouzová opatření s cílem zabránit dalšímu šíření nákazy v Itálii, jakož i jejímu šíření do sousedních členských států - Rakouska a Slovinska, a zvýšit úsilí o co nejrychlejší eradikaci nákazy.
(7)
Dne 9. prosince 2009 předložila Itálie Komisi nouzový plán orálního očkování lišek s názvem „Program tlumení vztekliny v regionech severovýchodní Itálie - zvláštní plán očkování lišek“. Plán byl shledán přijatelným, a proto je na místě, aby některá opatření byla financována Unií. Na provedení plánu by proto měl být poskytnut finanční příspěvek Unie.
(8)
Finanční příspěvek Unie musí být vyplacen na základě úřední žádosti o náhradu předložené členskými státy a na základě podpůrných dokladů uvedených v článku 7 nařízení Komise (ES) č. 349/2005 ze dne 28. února 2005, kterým se stanoví pravidla pro financování nouzových opatření a opatření pro tlumení některých chorob zvířat uvedených v rozhodnutí Rady 90/424/EHS Společenstvím (2)
(9)
Vzhledem k tomu, že rozšířený plán očkování bylo třeba uskutečnit bez odkladu, aby se předešlo šíření nákazy do dalších členských států, je odůvodněné, aby byl finanční příspěvek Unie uvolněn od 9. prosince 2009, kdy byl plán předložen Komisi k financování.
(10)
Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
„Program tlumení vztekliny v regionech severovýchodní Itálie - zvláštní plán očkování lišek“ (dále jen „plán“), který předložila Itálie dne 9. prosince 2009, se schvaluje na období od 9. prosince 2009 do 31. prosince 2010.
Článek 2
1. Unie může poskytnout finanční příspěvek na plán ve výši 50 % nákladů Itálie na:
a)
provádění laboratorních vyšetření na:
i)
průkaz antigenu vztekliny nebo protilátek proti vzteklině,
ii)
izolaci a charakterizaci viru vztekliny,
iii)
průkaz biomarkeru,
iv)
titraci očkovacích návnad;
b)
nákup a distribuci orální očkovací látky a návnad a nákup a parenterální podávání očkovacích látek hospodářským zvířatům v souvislosti s plánem.
Finanční příspěvek Unie na náklady uvedené v písmenech a) a b) však nesmí přesáhnout 2 300 000 EUR.
2. Maximální částka nákladů vynaložených na provádění plánu, které mají být proplaceny Itálii, nesmí překročit v průměru:
a)
za sérologické vyšetření:
8 EUR na vyšetření;
b)
za vyšetření k průkazu tetracyklinu v kostech:
8 EUR na vyšetření;
c)
za fluorescenční vyšetření na protilátky (FAT):
12 EUR na vyšetření;
d)
za vyšetření pomocí metody polymerázové řetězové reakce (PCR):
10 EUR na vyšetření;
e)
za nákup orální očkovací látky a návnad:
0,4 EUR na dávku;
f)
za nákup parenterální očkovací látky:
1 EUR na dávku;
g)
za očkování hospodářských zvířat:
1,50 EUR na zvíře.
3. Náklady na provádění laboratorních vyšetření uvedených v odst. 1 písm. a) zahrnují:
a)
náklady na nákup souprav k vyšetřením, činidel a veškerého spotřebního materiálu použitého k provádění vyšetření;
b)
náklady na personál vyhrazený zcela nebo zčásti na provádění vyšetření;
c)
nejvýše 7 % režijních nákladů z celkových nákladů uvedených v písmenech a) a b).
Článek 3
1. Finanční příspěvek Unie na plán bude poskytnut pod podmínkou, že Itálie:
a)
uskuteční plán v souladu s příslušnými ustanoveními právních předpisů Unie, včetně pravidel hospodářské soutěže, pravidel pro zadávání veřejných zakázek a pravidel pro poskytování státní podpory;
b)
v souladu s přílohami předloží Komisi nejpozději 30. dubna 2011 závěrečnou zprávu o technickém provedení plánu spolu s údaji odůvodňujícími uhrazené náklady a výsledky dosaženými v období od 9. prosince 2009 do 31. prosince 2010;
c)
provede plán účelně.
2. Pokud Itálie nesplní podmínky stanovené v odstavci 1, sníží Komise finanční příspěvek Unie s ohledem na povahu a závažnost porušení a na finanční ztrátu vzniklou Unii.
Článek 4
Toto rozhodnutí se použije ode dne 9. prosince 2009.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
V Bruselu dne 28. října 2010.
BESLUIT VAN DE COMMISSIE
van 28 oktober 2010
betreffende de financiering van noodmaatregelen inzake rabiës in Noordoost-Italië
(Kennisgeving geschied onder nummer C(2010) 7379)
(2010/657/EU)
DE EUROPESE COMMISSIE,
Gezien het Verdrag betreffende de werking van de Europese Unie,
Gezien Beschikking 2009/470/EG van de Raad van 25 mei 2009 betreffende bepaalde uitgaven op veterinair gebied (1), en met name artikel 8, lid 2,
Overwegende hetgeen volgt:
(1)
Beschikking 2009/470/EEG bepaalt dat, indien een lidstaat rechtstreeks door het uitbreken of de verspreiding van een van de ziekten in de lijst in bijlage I bij die beschikking op het grondgebied van een derde land of een lidstaat wordt bedreigd, kan worden besloten om aan de situatie aangepaste maatregelen vast te stellen en een financiële bijdrage van de Unie toe te kennen voor de maatregelen die bijzonder nodig worden geacht voor het welslagen van de ondernomen acties.
(2)
Rabiës is een dierziekte die voornamelijk wilde en gedomesticeerde carnivoren treft en ernstige gevolgen heeft voor de volksgezondheid. Het is een van de ziekten die zijn opgenomen in de lijst in bijlage I bij Beschikking 2009/470/EG.
(3)
De door de Unie medegefinancierde programma’s voor de orale immunisatie van wilde carnivoren die het reservoir van die ziekte zijn, hebben de laatste jaren in de meeste lidstaten een gunstig resultaat opgeleverd: het aantal rabiësgevallen bij wilde en gedomesticeerde dieren is drastisch gedaald en bij de mens werden geen gevallen meer geconstateerd.
(4)
Italië wordt sinds 1997 als een rabiësvrij land beschouwd. In oktober 2008 is in de regio Friuli Venezia Giulia echter een geval van rabiës geconstateerd, gevolgd door acht nieuwe gevallen in dezelfde regio. In 2009 heeft rabiës onder in het wild levende dieren zich ook in de regio Veneto verspreid. Eind 2009 waren in Friuli Venezia Giulia 35 en in Veneto 33 gevallen geconstateerd.
(5)
Aangrenzende lidstaten hebben hun bezorgdheid geuit over het feit dat hun grondgebied door de rabiëssituatie in Noordoost-Italië wordt bedreigd.
(6)
Bijgevolg zijn noodmaatregelen nodig om de verdere verspreiding van de ziekte in Italië en de verspreiding daarvan naar de aangrenzende lidstaten Oostenrijk en Slovenië te voorkomen en om de inspanningen op te voeren om de ziekte zo spoedig mogelijk uit te roeien.
(7)
Op 9 december 2009 heeft Italië bij de Commissie een noodplan ingediend voor de orale vaccinatie van vossen, het „Rabiësbestrijdingsprogramma in de regio’s van Noordoost-Italië - speciaal vaccinatieplan voor vossen”. Het plan werd aanvaardbaar geacht en het is daarom passend dat sommige maatregelen door de Unie worden gefinancierd. Daarom moet een financiële bijdrage van de Unie voor de uitvoering daarvan worden toegekend.
(8)
De financiële bijdrage van de Unie moet worden betaald op grond van het door de lidstaten ingediende officiële verzoek om vergoeding en de bewijsstukken als bedoeld in artikel 7 van Verordening (EG) nr. 349/2005 van de Commissie van 28 februari 2005 tot vaststelling van voorschriften inzake de communautaire financiering van de in Beschikking 90/424/EEG van de Raad bedoelde urgente maatregelen en maatregelen ter bestrijding van bepaalde dierziekten (2).
(9)
Omdat de uitvoering van het uitgebreide vaccinatieplan dringend noodzakelijk is om de verspreiding naar andere lidstaten te voorkomen, is het gerechtvaardigd dat de financiële bijdrage van de Unie beschikbaar wordt gesteld vanaf 9 december 2009, de datum waarop het plan voor financiering bij de Commissie werd ingediend.
(10)
De in dit besluit vervatte maatregelen zijn in overeenstemming met het advies van het Permanent Comité voor de voedselketen en de diergezondheid,
HEEFT HET VOLGENDE BESLUIT VASTGESTELD:
Artikel 1
Het door Italië op 9 december 2009 ingediende „Rabiësbestrijdingsprogramma in de regio’s van Noordoost-Italië - speciaal vaccinatieplan voor vossen” („het plan”) wordt goedgekeurd voor de periode van 9 december 2009 tot en met 31 december 2010.
Artikel 2
1. De Unie mag een financiële bijdrage voor het plan toekennen naar rata van 50 % van de door Italië gemaakte kosten voor:
a)
de uitvoering van laboratoriumtests voor:
i)
de opsporing van rabiësantigeen of -antistoffen;
ii)
de isolatie en karakterisering van het rabiësvirus;
iii)
de opsporing van biomarkers;
iv)
de titrering van aaspakketjes met vaccin;
b)
de aankoop en distributie van oraal vaccin en aaspakketjes en de aankoop en toediening aan vee van parenterale vaccins voor het plan.
De financiële bijdrage van de Unie voor de onder a) en b) bedoelde kosten mag echter niet meer bedragen dan 2 300 000 EUR.
2. Het maximumbedrag van de aan Italië terug te betalen kosten voor het plan mag gemiddeld niet meer bedragen dan:
a)
voor een serologische test:
8 EUR per test;
b)
voor een test om tetracycline in bot op te sporen:
8 EUR per test;
c)
voor een fluorescentieantistoffentest (FAT):
12 EUR per test;
d)
voor een polymerase-kettingreactietest (PCR):
10 EUR per test;
e)
voor de aankoop van oraal vaccin en aaspakketjes:
0,4 EUR per dosis;
f)
voor de aankoop van parenteraal vaccin:
1 EUR per dosis;
g)
voor de vaccinatie van vee:
1,50 EUR per dier.
3. De kosten voor de uitvoering van de in lid 1, onder a), bedoelde laboratoriumtests omvatten:
a)
de gemaakte kosten voor de aankoop van de testkits, reagentia en alle benodigdheden voor de uitvoering van de tests;
b)
de kosten voor het personeel dat, geheel of gedeeltelijk, specifiek met de uitvoering van de tests is belast;
c)
maximaal 7 % overheadkosten van de totale som van de kosten, bedoeld onder a) en b).
Artikel 3
1. De financiële bijdrage van de Unie voor het plan wordt toegekend, op voorwaarde dat Italië:
a)
het plan uitvoert overeenkomstig de desbetreffende bepalingen van het recht van de Unie, waaronder de voorschriften inzake mededinging, gunning van overheidsopdrachten en staatssteun;
b)
uiterlijk op 30 april 2011 bij de Commissie overeenkomstig de bijlagen een eindverslag indient over de technische uitvoering van het plan, vergezeld van bewijsstukken met betrekking tot de gemaakte kosten en de in de periode van 9 december 2009 tot en met 31 december 2010 behaalde resultaten;
c)
het programma doelmatig uitvoert.
2. Ingeval Italië niet voldoet aan de in lid 1 vastgestelde voorwaarden, vermindert de Commissie de financiële bijdrage van de Unie, rekening houdend met de aard en de ernst van de niet-nakoming en de door de Unie geleden financiële verliezen.
Artikel 4
Dit besluit is van toepassing met ingang van 9 december 2009.
Artikel 5
Dit besluit is gericht tot de lidstaten.
Gedaan te Brussel, 28 oktober 2010.