PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ RADY (EU) č. 405/2011
ze dne 19. dubna 2011,
kterým se ukládá konečné vyrovnávací clo a s konečnou platností vybírá prozatímní clo uložené na dovoz některých tyčí a prutů z nerezavějící oceli pocházejících z Indie
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 597/2009 ze dne 11. června 2009 o ochraně před dovozem subvencovaných výrobků ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (1) (dále jen „základní nařízení“), a zejména na čl. 15 odst. 1 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh předložený Evropskou komisí po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
1. ŘÍZENÍ
1.1 Prozatímní opatření
(1)
Komise uložila prostřednictvím nařízení (EU) č. 1261/2010 (2) (dále jen „prozatímní nařízení“) prozatímní vyrovnávací clo na dovoz některých tyčí z nerezavějící oceli pocházejících z Indie.
(2)
Řízení bylo zahájeno na základě podnětu, který dne 15. února 2010 podala Evropská federace průmyslu železa a oceli (Eurofer) (dále jen „žadatel“) jménem výrobců představujících podstatnou část, v tomto případě více než 25 %, celkové výroby některých tyčí z nerezavějící oceli v Unii.
(3)
Jak je stanoveno ve 23. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, šetření ohledně subvencování a újmy se týkalo období od 1. dubna 2009 do 31. března 2010 (dále jen „období šetření“). Průzkum trendů významných pro posouzení újmy se týkal období od roku 2007 do konce období šetření (dále jen „posuzované období“).
1.2 Následný postup
(4)
Po sdělení nejdůležitějších skutečností a úvah, na jejichž základě bylo rozhodnuto o uložení prozatímních vyrovnávacích opatření (dále jen „poskytnutí prozatímních informací“), se k prozatímním zjištěním písemně vyjádřila řada zúčastněných stran. Strany, které o to požádaly, dostaly možnost slyšení. Komise nadále shromažďovala veškeré informace, jež považovala za nezbytné pro konečná zjištění. Ústní a písemné připomínky předložené zúčastněnými stranami byly zváženy a případně zohledněny.
(5)
Všem zúčastněným stranám byly sděleny základní skutečnosti a úvahy, z nichž vycházel záměr doporučit uložení konečného vyrovnávacího cla na dovoz některých tyčí z nerezavějící oceli pocházejících z Indie a konečný výběr částek zajištěných v podobě prozatímního cla. Po tomto konečném poskytnutí informací byla stranám ponechána lhůta, ve které mohly zaujmout stanovisko.
1.3 Strany dotčené řízením
(6)
Jelikož nebyly vzneseny žádné připomínky týkající se stran dotčených daným řízením, potvrzují se 5. až 22. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
2. DOTČENÝ VÝROBEK A OBDOBNÝ VÝROBEK
2.1 Dotčený výrobek
(7)
Je třeba připomenout, že, jak uvádí 24. bod odůvodnění prozatímního nařízení, za „dotčený výrobek“ byly určeny tyče a pruty z nerezavějící oceli, po tváření za studena nebo povrchové úpravě za studena již dále neopracované, jiné než tyče a pruty s kruhovým příčným průřezem o průměru 80 mm nebo větším, pocházející z Indie, v současnosti kódů KN 7222 20 21, 7222 20 29, 7222 20 31, 7222 20 39, 7222 20 81 a 7222 20 89.
(8)
Jeden vyvážející výrobce z Indie uvedl, že tyče z nerezavějící oceli s kruhovým příčným průřezem o průměru menším než 80 mm, které však nejsou v rozmezí tolerance H6 až H11, by měly být vyloučeny z šetření, protože se na ně nevztahuje definice výrobku.
(9)
Toto tvrzení bylo odmítnuto, neboť v definici výrobku se na toleranci neodkazuje. Kontrolní číslo výrobku (PCN) v dotazníku sice obsahuje položku výlučně určenou pro tolerance v rozmezí H6 až H11, ta je však uvedena pouze pro účely srovnání a pro výrobek, jenž je předmětem šetření, nemá závazné důsledky. Z toho důvodu se dospělo k názoru, že výrobky, které nejsou v rozmezí tolerance H6 až H11, by neměly být z šetření vyloučeny.
(10)
Je třeba poznamenat, že výrobky, které nejsou v rozmezí tolerance H6 až H11, byly pro výpočet prozatímního rozpětí subvencování a újmy zohledněny.
2.2 Obdobný výrobek
(11)
Jelikož k obdobnému výrobku nebyly vzneseny žádné připomínky, potvrzuje se 25. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
3. SUBVENCOVÁNÍ
3.1 Úvod
(12)
Ve 26. bodě odůvodnění prozatímního nařízení se odkazuje na tyto režimy, v jejichž rámci jsou údajně poskytovány subvence:
a)
režim „Kniha celních nároků“;
b)
režim předběžného povolení;
c)
režim podpory vývozu kapitálového zboží;
d)
režim pro subjekty orientované na vývoz;
e)
režim vývozních úvěrů.
(13)
Výrobní odvětví Unie vyjádřilo pochybnosti o tom, zda Komise neopomněla zohlednit řadu programů subvencí. Odvětví tak dospělo k názoru, že subvence, které indičtí výrobci podle šetření obdrželi, byly podhodnoceny.
(14)
V reakci na tuto skutečnost je nutné poznamenat, že podnět obsahoval velký počet národních a místních režimů subvencí, které byly zahrnuty do dotazníku pro vyvážející výrobce v Indii a prošetřeny Komisí. Avšak pouze v případě programů uvedených výše ve 12. bodě odůvodnění bylo shledáno, že vyvážející výrobci, jichž se šetření týkalo a již byli zařazeni do vzorku, obdrželi subvence.
(15)
Výrobní odvětví Unie také tvrdilo, že závěry Komise odporují závěru ministerstva obchodu USA (US DOC), které v nedávném řízení o uložení vyrovnávacího cla týkajícího se vývozu oceli z Indie zjistilo daleko vyšší subvence. K tomu je však třeba poznamenat, že se tyto závěry týkají jiného výrobku a jiného vyšetřovacího období. Toto tvrzení se proto zamítá.
(16)
Jelikož nebyly vzneseny žádné jiné připomínky, potvrzují se 26. až 28. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
3.2 Režim „Kniha celních nároků“ (dále jen „KCN“)
(17)
Několik stran tvrdilo, že režim KCN by neměl být považován za napadnutelné subvence, neboť účelem tohoto režimu je vyrovnat dovozní cla. Jak je vysvětleno ve 38. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, tento režim nelze považovat za přípustný režim vracení cla nebo režim vracení u náhradních vstupů ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) základního nařízení, jelikož nesplňuje pravidla stanovená v příloze I písm. i), v příloze II (definice a pravidla navracení) a příloze III (definice a pravidla navracení u náhradních vstupů) základního nařízení. Zejména jde o to, že vývozce nemá žádnou povinnost bezcelně dovezené zboží při výrobním procesu skutečně spotřebovat a výše kreditu není vypočtena ve vztahu ke skutečně využitým vstupům. Navíc neexistuje žádný systém nebo postup pro potvrzení, které vstupy jsou spotřebovávány při procesu výroby vyváženého výrobku nebo zda došlo k nadměrné platbě dovozního cla ve smyslu přílohy I písm. i) a příloh II a III základního nařízení. V neposlední řadě má vývozce nárok čerpat výhody režimu KCN bez ohledu na to, zda vůbec nějaké vstupy doveze. Pro získání výhody stačí, aby vývozce prostě vyvezl zboží, aniž by prokazoval, že byl dovezen nějaký vstupní materiál. Dokonce i vývozci, kteří obstarávají veškeré vstupy na místě a nedovážejí žádné zboží, které lze použít jako vstupy, mají nárok na čerpání výhod v rámci režimu KCN. Tato tvrzení se proto zamítají.
(18)
Pokud jde o prodej licence KCN, jedna strana tvrdila, že skutečná prodejní cena nedosahovala hodnoty licence a výhoda proto byla menší. V této souvislosti je třeba poznamenat, že výhoda získaná podle tohoto režimu byla vypočítána na základě výše kreditu poskytnutého v rámci této licence, bez ohledu na to, zda byla licence použita pro vyrovnání dovozních cel či zda byla skutečně prodána. Má se zato, že jakýkoli prodej licence za cenu pod její nominální hodnotou je čistě obchodní rozhodnutí, které nemění výši výhody poskytované v rámci tohoto režimu. Toto tvrzení se proto zamítá.
(19)
Jedna strana dále tvrdila, že by se výhoda získaná v rámci tohoto režimu neměla určovat podle vývozní hodnoty, nýbrž podle skutečného využití licence KCN - a to i v případě, že byl režim KCN považován za napadnutelný. Co se toho týče, je nutné připomenout, že v souladu s čl. 3 odst. 2 a článkem 5 základního nařízení byla výše napadnutelných subvencí vypočtena na základě výhody, kterou získal příjemce a která byla zjištěna za období šetření. V tomto ohledu se mělo zato, že výhodu příjemce získá v momentě, kdy dojde k vývozní transakci uskutečněné v rámci tohoto režimu. V tomto okamžiku je indická vláda povinna se zříct celních poplatků, čímž vzniká finanční příspěvek ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu i) základního nařízení. Jakmile celní orgány vydají vývozní přepravní doklad uvádějící mimo jiné i výši kreditu v rámci režimu KCN, která má být pro příslušnou vývozní transakci udělena, nemůže již indická vláda sama rozhodnout, zda subvenci poskytnout či nikoli. Společnost, která ví, že v rámci režimu KCN získá subvence, je v tomto ohledu zvýhodněna, protože může tyto subvence zohlednit a nabídnout nižší ceny. Pro zjištění, zda byla výhoda poskytnuta, je rozhodující okamžik vývozu, nikoli následné využití, protože vývozce, který takové právo získal, „je na tom finančně lépe“. Toto tvrzení se proto zamítá.
(20)
Jelikož ohledně tohoto režimu nebyly vzneseny žádné další připomínky, potvrzují se 29. až 41. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
3.3 Režim předběžného povolení (dále jen „PP“)
(21)
Jedna strana tvrdila, že režim PP je třeba považovat za režim vracení cla, neboť dovezené materiály se používají na výrobu vyváženého zboží. 54. bod odůvodnění prozatímního nařízení v reakci na toto tvrzení uvádí, že podprogram využitý v tomto daném případě nelze považovat za přípustný systém vracení cla nebo režim vracení u náhradních vstupů ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) základního nařízení. Nevyhovuje pravidlům stanoveným v příloze I písm. i), příloze II (definice a pravidla pro navracení) a příloze III (definice a pravidla pro navracení u náhradních vstupů) základního nařízení. Indická vláda neuplatnila účinným způsobem žádný kontrolní systém ani postup, aby ověřila, zda byly vstupy spotřebovány při výrobě vyváženého výrobku a v jakém objemu (příloha II část II odst. 4 základního nařízení a v případě systémů navracení u náhradních vstupů příloha III část II odst. 2 základního nařízení). Rovněž se má za to, že standardní normy vstupů a výstupů pro dotčený výrobek nebyly dostatečně přesné a nemohou samy o sobě tvořit kontrolní systém skutečné spotřeby, protože jsou vytvořeny tak, že neumožňují indické vládě ověřovat s dostatečnou přesností, jaká množství vstupů jsou spotřebovávána při výrobě vyváženého výrobku. Indická vláda kromě toho neprovedla další přezkoumání na základě skutečných vstupů, ačkoli za normálních okolností by takové přezkoumání bylo vzhledem k absenci účinně uplatňovaného kontrolního systému potřebné (příloha II část II odst. 5 a příloha III část II odst. 3 základního nařízení). Tento podprogram je tudíž napadnutelný a příslušné tvrzení se odmítá.
(22)
Pokud jde o výpočet výše subvencí, oproti tvrzení jedné strany musely být pro určení výše napadnutelné výhody zohledněny výhody, které v rámci režimu PP získaly jiné než dotčené výrobky. V rámci režimu PP neexistuje žádná povinnost, která by omezovala využití výhody pro dovoz vstupního materiálu osvobozeného od cla v souvislosti s konkrétním výrobkem. V důsledku toho je možné využít pro dotčený výrobek všech výhod poskytovaných tímto režimem.
(23)
Jelikož ohledně tohoto režimu nebyly vzneseny žádné další připomínky, potvrzují se 42. až 58. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
3.4 Režim podpory vývozu kapitálového zboží (dále jen „PVKZ“)
(24)
Protože ohledně tohoto režimu nebyly vzneseny žádné připomínky, potvrzuje se 59. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
3.5 Režim pro subjekty orientované na vývoz (dále jen „SOV“)
(25)
Dříve než se zmíní řada připomínek předložených společností ze vzorku, která měla status SOV, je nutné připomenout, že rozhodující povinností SOV, jak je stanovena v dokumentech FT-policy 2004-2009 a FT-policy 2009-2014, je dosáhnout čistých devizových příjmů, tj. v referenčním období (5 let) musí být celková hodnota vývozů vyšší než celková hodnota dovezeného zboží. V rámci režimu pro SOV mohou být zřízeny všechny podniky, pokud se v zásadě zaváží vyvážet veškerou svou produkci zboží nebo služeb.
(26)
Za to mohou SOV využít řadu úlev uvedených v 66. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Tyto úlevy jsou stanoveny zákonem v závislosti na vývozní výkonnosti, a jsou proto považovány za specifické a napadnutelné podle čl. 4 odst. 4 prvního pododstavce písm. a) základního nařízení. Vývozní cíl SOV, jak je uvedeno v kapitole 6.1 dokumentu FT-policy 2009-2014, je nutnou podmínkou k získání příslušných subvencí.
(27)
Osvobození, kterých SOV využívá, jsou všechna stanovena zákonem v závislosti na vývozní výkonnosti. Režim pro SOV nelze považovat za přípustný režim vracení cla nebo režim vracení cla u náhradních vstupů ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) základního nařízení. Nevyhovuje přísným pravidlům stanoveným v příloze I (písmena h) a i)), v příloze II (definice a pravidla pro navracení) a příloze III (definice a pravidla pro navracení u náhradních vstupů) základního nařízení.
(28)
Dále nebylo potvrzeno, že indická vláda uplatňuje kontrolní systém či postup, aby ověřila, zda a v jakém rozsahu byly vstupy získané bezcelně nebo bez daně z prodeje spotřebovány při výrobě vyváženého výrobku (příloha II část II odst. 4 základního nařízení a v případě režimů vracení cla u náhradních vstupů příloha III část II odst. 2 základního nařízení). Uplatňovaný kontrolní systém má za cíl sledovat plnění povinnosti dosažení čistých devizových příjmů a nikoli sledovat spotřebu dovážených výrobků při výrobě vyváženého zboží.
(29)
Pokud jde o zmíněnou stranu se statusem SOV, aby bylo možné napadnout jakékoli výhody, musí být splněny tyto dvě podmínky: i) neexistence kontrolního systému a ii) poskytnutí nadměrných úlev. V této souvislosti je třeba poznamenat, že je nezbytné, aby indická vláda prokázala, že uplatňuje řádný kontrolní systém, který jí umožňuje určit jaké vstupy byly při výrobě spotřebovány a v jakém rozsahu. Neexistence řádného kontrolního systému bude dále zmíněna níže. Poskytnutí nadměrných úlev je relevantní pouze v případě, že bylo zjištěno, že určitý režim - v tomto případě režim pro SOV - je režim vracení cla bona fide, který splňuje požadavky příloh I, II a III základního nařízení. Jak již bylo vysvětleno ve výše uvedeném 27. bodu odůvodnění, režim pro SOV nelze považovat za přípustný režim vracení cla nebo režim vracení cla u náhradních vstupů ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) základního nařízení.
(30)
Strana dále zdůraznila, že režim pro SOV údajně automaticky umožňuje bezcelní dovoz surovin pro vývoz konečného zboží. Strana tvrdila, že režim pro SOV je srovnatelný se systémem řízení dovozů v rámci aktivního zušlechťovacího styku, nikoli s režimem vracení cla. Podle názoru této strany, se tyto dva režimy zásadně liší, třebaže oba teoreticky směřují ke stejnému výsledku (vývoz zboží, které bylo vyrobeno ze surovin, u kterých nebylo vybráno dovozní clo). Aby podpořila svůj názor, strana tvrdila, že v rámci režimu vracení cla má vývozce právo požádat o náhradu cla uloženého na suroviny, ze kterých bylo vyrobeno konečné zboží. V rámci režimu aktivního zušlechťovacího styku je vývozce osvobozen od veškerého dovozního cla, avšak má ze zákona povinnost zaplatit clo za veškeré konečné zboží prodané na domácím trhu. Strana tvrdila, že v rámci režimu aktivního zušlechťovacího styku nemohou být poskytnuty nadměrné úlevy.
(31)
K tomu je třeba v první řadě poznamenat, že pouze v případech, ve kterých existuje uplatňovaný kontrolní systém, který má sledovat spotřebu dovážených výrobků při výrobě vyváženého zboží, je možné určit, zda byly poskytnuty nadměrné úlevy. Pokud jde o tvrzení této strany, že režim pro SOV není režim vracení cla, je nutné poznamenat, že poznámka pod čarou č. 2 přílohy I základního nařízení jasně stanoví, že pro účely tohoto nařízení se „úlevou nebo vrácením“ rozumí rovněž plné nebo částečné osvobození od dovozních poplatků nebo odklad jejich platby. Mělo by být zřejmé, že základní koncept režimů vracení, náhrady či osvobození je stejný, tj. že dovozní cla na dovoz surovin se ani neplatí, ani se nenahrazují, pokud se takové suroviny použijí na výrobu výrobků následně vyvážených. Závěrem by mělo být jasné, že režim pro SOV musí být v souladu s požadavky příloh I, II a III základního nařízení, aby bylo možné určit, zda může být považován za režim vracení cla v dobré víře.
(32)
Strana dále tvrdila, že SOV je předmětem řádného kontrolního systému a dalších kontrolních opatření, pokud jde o vývoz a prodej na domácím trhu. Strana tvrdila, že v této záležitosti nejsou relevantní pouze zahraniční obchodní politika (FTP) a Příručka postupů (Handbook of Procedure - HOP), která stanoví příslušné zákony a postupy. Mělo by se také zjistit, zda v Indii existují nějaké další zákony a právní předpisy, které zřizují přiměřený a účinný kontrolní systém. Na podporu svého stanoviska strana uvedla, že, pokud jde o dovoz, nákup na domácím trhu, vývoz a prodej na domácím trhu, je v souladu s oddílem 6.10.1 Příručky postupů ze zákona povinna vést řádnou evidenci a ukládat digitálně podepsané čtvrtletní a výroční zprávy o pokroku. Strana dále tvrdila, že má v souladu s hlavním zákonem o spotřební dani z roku 1944 (Central Excise Act) zákonnou povinnost vystavovat při prodejích na domácím trhu daňový doklad, který například jasně dokládá splatné daně. Podle tohoto zákona musí tato strana také příslušným orgánům měsíčně předkládat podrobné informace o svých prodejích na domácím trhu. Podle zákona o společnostech z roku 1956 (Companies Act) a platných účetních standardů je tato strana ze zákona povinna ve svých auditovaných účetních závěrkách poskytnout podrobné informace o dovozu a veřejných zakázkách na domácím trhu, jakož i vývozu a prodeji na domácím trhu.
(33)
Pokud jde o toto tvrzení, je nesporné, že zmíněný zákon o společnostech může poskytnout rámec pro účetní standardy v Indii. Pro posouzení napadnutelnosti režimu pro SOV je však podstatné, zda indická vláda uplatňuje systém, který umožňuje ověřit, zda a v jakém rozsahu byly vstupy osvobozené od cla či daní spotřebovány při výrobě vyváženého výrobku.
(34)
Požadavky stanovené v hlavním zákonu o spotřební dani (Central Excise Act) slouží zcela jiným účelům, tj. mají zajistit, že jsou při prodejích na domácím trhu v Indii placeny příslušné daně. Zákon nekontroluje bezcelně dovezené materiály, ani nekontroluje souvislost mezi vstupy osvobozenými od cla a výslednými výrobky určenými na vývoz, takže nemůže být považován za kontrolní systém určující, zda jde o režimy vracení cla.
(35)
Pokud jde o další zavedená kontrolní opatření, je třeba připomenout, jak zmiňuje 69. bod odůvodnění prozatímního nařízení, že SOV nemá v žádném okamžiku povinnost určovat vzájemný vztah mezi každou dovozní zásilkou a místem určení odpovídajícího výsledného výrobku. Pouze takové kontroly zásilek by však indickým orgánům umožnily získat dostatek informací o konečném místě určení vstupů a zkontrolovat, zda osvobození od cla/daně z prodeje nepřevyšuje vstupy pro produkci na vývoz.
(36)
I přes pečlivé zvážení tvrzení této strany se tak potvrdilo, že indická vláda neuplatňovala žádný účinný kontrolní systém ani postup, aby ověřila, zda a v jakém rozsahu byly vstupy získané bezcelně a bez daně z prodeje spotřebovány při výrobě vyváženého výrobku (příloha II část II odst. 4 základního nařízení a v případě vracení cla u náhradních vstupů příloha III část II odst. 2 základního nařízení). Indická vláda navíc neprovedla další přezkoumání založené na skutečných vstupech, přestože by takové přezkoumání bylo při neexistenci účinného kontrolního systému zpravidla nutné (příloha II část II odst. 5 a příloha III část II odst. 3 základního nařízení). Indická vláda mimoto nepředložila žádné důkazy o tom, že nebyly poskytnuty nadměrné úlevy.
(37)
Zmíněná strana tvrdila, že pro výpočet subvencí měla Komise zohlednit cla zaplacená z prodeje konečných výrobků na domácím trhu. V reakci na toto tvrzení je třeba poznamenat, že ačkoliv účelem zřízení SOV je dosáhnout čistých devizových příjmů, může SOV část své výroby prodat na domácím trhu. Podle režimu pro SOV je zboží považováno za dovážené zboží, ačkoli je nutné zaplatit pouze 50 % preferenční celní sazbu. Z toho důvodu není SOV v jiné situaci než ostatní společnosti působící na domácím trhu, tj. z nakoupeného zboží musí platit příslušná cla/daně. V této souvislosti by mělo být jasné, že rozhodnutí indické vlády zdanit zboží určené ke spotřebě na domácím trhu neznamená, že osvobození SOV od dovozních cel a daní z prodeje není výhodou ve vztahu k vývoznímu prodeji dotčeného výrobku. Kromě toho nemá prodej na domácím trhu žádný dopad na obecnější hodnocení toho, zda existuje přiměřený kontrolní systém.
(38)
Strana také tvrdila, že Komise použila při výpočtu výše subvence chybný jmenovatel. Strana tvrdila, že správným jmenovatelem je obrat z celkového prodeje, nikoli obrat z vývozního prodeje. Toto tvrzení je nutné odmítnout. V souladu s čl. 7 odst. 2 základního nařízení byla tato výše subvence (čitatel) vypočtená podle režimu přepočtena v průběhu období šetření na celkový vývozní obrat jako příslušný jmenovatel, neboť subvence závisí na vývozní výkonnosti. Skutečnost, že SOV má možnost prodat část své produkce na domácím trhu nemění nic na tom, že jasným cílem režimu pro SOV je vývoz.
(39)
Strana tvrdila, že výhody, které získává společnost, by měly odpovídat úrokovým nákladům, kterých se indická vláda vzdala v době, která uplynula od dovozu surovin do vývozu hotových tyčí z nerezavějící oceli z Indie. Aby podpořila své tvrzení, strana se odvolala na nedávné předběžné zjištění ministerstva obchodu USA (US DOC), ke kterému toto ministerstvo došlo v souvislosti s antisubvenčním přezkumem týkajícím se nového odesílatele. V tomto případě byla nezaplacená cla považována za bezúrokovou půjčku poskytnutou společnosti v momentě dovozu. V této souvislosti je třeba poznamenat, že metodika výpočtu amerického ministerstva obchodu není pro Komisi nikterak závazná, pro Komisi jsou závazná ustanovení základního nařízení. Pokud jde o tento daný případ, použitou metodiku výpočtu vysvětlují 75. a 76. bod odůvodnění prozatímního nařízení. Toto tvrzení by v každém případě bylo relevantní pouze tehdy, pokud by zaplacení cla bylo pouze odloženo (poznámka pod čarou č. 3 přílohy I základního nařízení), nikoli pokud by od jeho zaplacení byla společnost osvobozena, jak je tomu v tomto daném případě.
(40)
Vzhledem k výše uvedenému se potvrzují 60. až 77. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
3.6 Režim vývozních úvěrů (dále jen „RVÚ“)
(41)
Jedna strana připustila, že na své vyvážené výrobky obdržela preferenční úvěr, avšak tvrdila, že sazba úvěru byla značně vyšší než běžné sazby úvěrů poskytované v EU, a proto by tento úvěr neměl být považován za výhodu.
(42)
Ohledně toho je nutné poznamenat, že výpočet výše subvencí vycházel z rozdílu mezi úroky zaplacenými za vývozní úvěry a částkou, kterou by dotčená společnost v Indii musela zaplatit za své využité běžné komerční úvěry. V tomto případě byla pro výpočet výše subvence použita domácí referenční hodnota. Toto tvrzení se proto zamítá.
(43)
Jelikož ohledně tohoto režimu nebyly vzneseny žádné další připomínky, potvrzují se 78. až 86. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
3.7 Výše napadnutelných subvencí
(44)
Výše napadnutelných subvencí v souladu s ustanoveními základního nařízení vyjádřená ad valorem dosahuje rozmezí 3,3 % až 4,3 %. Jelikož jsou tyto úrovně shodné s úrovněmi uvedenými v 87. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, tento bod odůvodnění se potvrzuje.
REŽIM→
KCN (3)
PP (3)
SOV (3)
RVÚ (3)
Celkem
SPOLEČNOST
Chandan Steel Ltd.
1,5 %
1,5 %
0,4 %
3,4 %
Venus group
2,6 % až 3,4 %
0 až 0,8 %
3,3 % (4)
Viraj Profiles Vpl. Ltd.
4,3 %
4,3 %
(45)
88. bod prozatímního nařízení uvádí metodiku stanovení subvenčního rozpětí pro spolupracující společnosti, které nebyly zařazeny do vzorku. Podle čl. 15 odst. 3 základního nařízení činí rozpětí subvencí pro spolupracující společnosti nezařazené do vzorku 4,0 %, toto rozpětí bylo vypočteno na základě váženého průměru rozpětí subvencí stanovených pro spolupracující společnosti zařazené do vzorku. Potvrzuje se proto 88. bod prozatímního nařízení.
(46)
Základ pro stanovení celostátního subvenčního rozpětí byl stanoven v 89. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Jelikož v této souvislosti nebyly vzneseny žádné připomínky, potvrzuje se 89. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
4. VÝROBNÍ ODVĚTVÍ UNIE
(47)
Jelikož nebyly vzneseny žádné připomínky týkající se výrobního odvětví Unie, potvrzují se 90. až 93. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
5. ÚJMA
(48)
Jelikož nebyly vzneseny žádné připomínky týkající se újmy, potvrzují se 94. až 122. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
6. PŘÍČINNÁ SOUVISLOST
(49)
Jelikož nebyly vzneseny žádné připomínky týkající se příčinné souvislosti, potvrzují se 123. až 136. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
7. ZÁJEM UNIE
(50)
Jelikož nebyly vzneseny žádné připomínky týkající se zájmu Unie, potvrzují se závěry 137. až 148. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
8. KONEČNÁ VYROVNÁVACÍ OPATŘENÍ
8.1 Úroveň pro odstranění újmy
(51)
Jedna strana tvrdila, že průměrné ziskové rozpětí před zdaněním ve výši 9,5 %, které vycházelo ze situace v roce 2007 a bylo využíváno pro výpočet cen nepůsobících újmu a pro zjištění rozpětí újmy, není reprezentativní pro dlouhodobé ziskové rozpětí výrobního odvětví před zdaněním. Strana tvrdila, že příslušný rok, ze kterého vycházel výpočet zisku, byl netypickým rokem, a že roky 2005 a 2006 by byly reprezentativnější, neboť to byly obvyklé hospodářské roky, ve kterých se ziskové rozpětí pohybovalo mezi 4 až 6 %.
(52)
Výpočet cílového zisku použitý v prozatímní fázi vycházel z váženého průměru ziskového rozpětí, které výrobci z Unie zařazení do vzorku získali v roce 2007. Tento rok byl považován za poslední z reprezentativních roků, ve kterých výrobci z Unie netrpěli subvencemi způsobujícími újmu. Tato připomínka se proto zamítá, výpočet ziskového rozpětí použitý v prozatímní fázi se potvrzuje.
(53)
Vzhledem k tomu, že nebyly obdrženy žádné další připomínky týkající se úrovně pro odstranění újmy, potvrzují se 149. až 153. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
8.2 Závěr o úrovni pro odstranění újmy
(54)
Potvrzuje se metodika použitá v prozatímním nařízení.
8.3 Výše cel
(55)
Vzhledem k výše uvedenému a v souladu s čl. 15 odst. 1 základního nařízení by mělo být uloženo konečné vyrovnávací clo, a to na úrovni dostatečné k odstranění újmy působené subvencovaným dovozem, aniž by bylo překročeno zjištěné subvenční rozpětí.
(56)
Na základě výše uvedených skutečností byly sazby vyrovnávacího cla stanoveny porovnáním rozpětí pro odstranění újmy a rozpětí subvencí. Navrhují se proto následující sazby vyrovnávacího cla:
Společnost
Rozpětí subvencí
Rozpětí újmy
Sazba vyrovnávacího cla
Chandan Steel Ltd.
3,4 %
28,6 %
3,4 %
Venus group
3,3 %
45,9 %
3,3 %
Viraj Profiles Vpl. Ltd.
4,3 %
51,5 %
4,3 %
Spolupracující společnosti nezařazené do vzorku
4,0 %
44,4 %
4,0 %
Všechny ostatní společnosti
4,3 %
51,5 %
4,3 %
(57)
Individuální sazby vyrovnávacího cla pro společnosti uvedené v tomto nařízení byly stanoveny na základě zjištění tohoto šetření. Odrážejí tedy situaci těchto společností zjištěnou během tohoto šetření. Tyto celní sazby (oproti celostátnímu clu použitelnému na „všechny ostatní společnosti“) jsou proto výlučně použitelné na dovozy výrobků pocházejících z Indie a vyrobených uvedenými společnostmi, tedy konkrétními uvedenými právnickými osobami. Na dovážené výrobky vyrobené jakoukoli jinou společností, která není konkrétně uvedena v normativní části tohoto nařízení, včetně subjektů ve spojení se společnostmi konkrétně uvedenými, se tyto sazby nevztahují a tyto výrobky podléhají celní sazbě použitelné na „všechny ostatní společnosti“.
(58)
Každou žádost o použití těchto individuálních sazeb vyrovnávacího cla pro společnosti (například poté, co se změnil název subjektu, nebo po vytvoření nových výrobních nebo obchodních subjektů) je třeba předložit Komisi (5) spolu se všemi příslušnými informacemi, zejména pokud jde o jakékoli změny v činnostech společnosti spojených s výrobou, domácím prodejem a vývozním prodejem, např. v souvislosti se změnou názvu nebo změnou týkající se výrobních a obchodních subjektů. Toto nařízení se v případě potřeby odpovídajícím způsobem pozmění a seznam společností požívajících výhod individuálních celních sazeb se zaktualizuje.
8.4 Konečný výběr prozatímních cel
(59)
Vzhledem k rozsahu zjištěných subvenčních rozpětí a vzhledem k úrovni újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie se má zato, že je nezbytné s konečnou platností vybrat částky zajištěné v podobě prozatímního vyrovnávacího cla uloženého prozatímním nařízením,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Ukládá se konečné vyrovnávací clo na dovoz tyčí a prutů z nerezavějící oceli, po tváření za studena nebo povrchové úpravě za studena již dále neopracovaných, jiných než tyčí a prutů s kruhovým příčným průřezem o průměru 80 mm nebo větším, pocházejících z Indie, v současnosti kódů KN 7222 20 21, 7222 20 29, 7222 20 31, 7222 20 39, 7222 20 81 a 7222 20 89.
2. Sazba konečného vyrovnávacího cla použitelná na čistou cenu s dodáním na hranice Unie před proclením je pro výrobky popsané v odstavci 1 a vyrobené níže uvedenými společnostmi stanovena takto:
Společnost
Clo (%)
Doplňkový kód TARIC
Chandan Steel Ltd., Bombaj
3,4
B002
Venus Wire Industries Pvt. Ltd., Bombaj
Precision Metals, Bombaj
Hindustan Inox Ltd., Bombaj
Sieves Manufacturer India Pvt. Ltd., Bombaj
3,3
B003
Viraj Profiles Vpl. Ltd., Thane
4,3
B004
Společnosti uvedené v příloze
4,0
B005
Všechny ostatní společnosti
4,3
B999
3. Není-li stanoveno jinak, použijí se platné celní předpisy.
Článek 2
Částky zajištěné v podobě prozatímních vyrovnávacích cel uložených podle nařízení (EU) č. 1261/2010 na dovoz tyčí a prutů z nerezavějící oceli, po tváření za studena nebo povrchové úpravě za studena již dále neopracovaných, jiných než tyčí a prutů s kruhovým příčným průřezem o průměru 80 mm nebo větším, pocházejících z Indie, v současnosti kódů KN 7222 20 21, 7222 20 29, 7222 20 31, 7222 20 39, 7222 20 81 a 7222 20 89, se s konečnou platností vybírají.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 19. dubna 2011.
UITVOERINGSVERORDENING (EU) Nr. 405/2011 VAN DE RAAD
van 19 april 2011
tot instelling van een definitief compenserend recht en tot definitieve inning van het voorlopige recht op bepaalde roestvrijstalen staven van oorsprong uit India
DE RAAD VAN DE EUROPESE UNIE,
Gezien het Verdrag betreffende de werking van de Europese Unie,
Gezien Verordening (EG) nr. 597/2009 van de Raad van 11 juni 2009 betreffende bescherming tegen invoer met subsidiëring uit landen die geen lid van de Europese Gemeenschap zijn (1) („de basisverordening”), en met name artikel 15, lid 1,
Gezien het voorstel dat de Commissie na raadpleging van het Raadgevend Comité heeft ingediend,
Overwegende hetgeen volgt:
1. PROCEDURE
1.1. Voorlopige maatregelen
(1)
De Commissie heeft bij Verordening (EU) nr. 1261/2010 (2) („de voorlopige verordening”) een voorlopig compenserend recht op bepaalde roestvrijstalen staven van oorsprong uit India ingesteld.
(2)
De procedure werd ingeleid na een klacht die op 15 februari 2010 werd ingediend door de European Federation of Iron and Steel Industries (Eurofer) („de klager”) namens producenten die goed zijn voor een groot deel, in dit geval meer dan 25 %, van de totale productie van bepaalde roestvrijstalen staven in de Unie.
(3)
Zoals vermeld in overweging 23 van de voorlopige verordening, had het onderzoek naar subsidiëring en schade betrekking op de periode van 1 april 2009 tot en met 31 maart 2010 („het onderzoektijdvak” of „OT”). Het onderzoek naar de ontwikkelingen die van belang zijn voor de schadebeoordeling had betrekking op de periode van 2007 tot het einde van het onderzoektijdvak (de beoordelingsperiode).
1.2. Vervolg van de procedure
(4)
Na de mededeling van de belangrijkste feiten en overwegingen op basis waarvan werd besloten voorlopige compenserende maatregelen in te stellen („mededeling van de voorlopige bevindingen”) hebben verscheidene belanghebbenden schriftelijke opmerkingen over de voorlopige bevindingen gemaakt. De partijen die verzochten te worden gehoord, zagen hun verzoek ingewilligd. De Commissie heeft vervolgens alle informatie verzameld die zij voor haar definitieve bevindingen noodzakelijk achtte. Met de mondelinge en schriftelijke opmerkingen van de belanghebbenden werd waar nodig rekening gehouden.
(5)
Alle partijen werden in kennis gesteld van de belangrijkste feiten en overwegingen op basis waarvan de Commissie voornemens was de instelling van een definitief compenserend recht op bepaalde roestvrijstalen staven van oorsprong uit India alsmede de definitieve inning van de bedragen die voor het voorlopige recht als zekerheid waren gesteld, aan te bevelen. De belanghebbenden werd ook een periode toegestaan binnen welke zij op de mededeling van de definitieve bevindingen konden reageren.
1.3. Partijen bij de procedure
(6)
Aangezien geen opmerkingen over de bij de procedure betrokken partijen werden ontvangen, worden de overwegingen 5 tot en met 22 van de voorlopige verordening bevestigd.
2. BETROKKEN PRODUCT EN SOORTGELIJK PRODUCT
2.1. Betrokken product
(7)
Er zij op gewezen dat het, zoals aangegeven in overweging 24 van de voorlopige verordening, bij het betrokken product gaat om alleen door koud bewerken of koud nabewerken verkregen roestvrijstalen staven, met uitzondering van staven met een cirkelvormige dwarsdoorsnede met een diameter van 80 mm of meer, van oorsprong uit India, momenteel ingedeeld onder de GN-codes 7222 20 21, 7222 20 29, 7222 20 31, 7222 20 39, 7222 20 81 en 7222 20 89.
(8)
Een producent-exporteur in India voerde aan dat roestvrijstalen staven met een cirkelvormige dwarsdoorsnede van minder dan 80 mm maar buiten de toleranties H6 tot en met H11 van het onderzoek moesten worden uitgesloten omdat zij niet onder de definitie van het product vallen.
(9)
Dit argument werd afgewezen, aangezien de definitie van het product niet naar toleranties verwijst. Het productcontrolenummer (PCN) in de vragenlijst bevat weliswaar een veld voor tot H6 tot en met H11 beperkte toleranties, maar dit is alleen bedoeld voor vergelijkingsdoeleinden en heeft geen gevolgen voor het onderzochte product. Daarom wordt geconcludeerd dat producten buiten de toleranties H6 tot en met H11 niet mogen worden uitgesloten.
(10)
Er zij op gewezen dat voor de berekening van de voorlopige subsidie- en schademarges rekening werd gehouden met de producten buiten de toleranties H6 tot en met H11.
2.2. Soortgelijk product
(11)
Aangezien geen opmerkingen over het soortgelijke product werden ontvangen, wordt overweging 25 van de voorlopige verordening bevestigd.
3. SUBSIDIËRING
3.1. Inleiding
(12)
In overweging 26 van de voorlopige verordening werd verwezen naar de volgende regelingen, in het kader waarvan subsidies zouden zijn verstrekt:
a)
Duty Entitlement Passbook Scheme (kredietregeling voor invoerrechten);
b)
Advance Authorisation Scheme (regeling voorafgaande vergunningen);
c)
Export Promotion Capital Goods Scheme (regeling kapitaalgoederen voor exportbevordering);
d)
Export Oriented Units Scheme (regeling exportgerichte bedrijven);
e)
Export Credit Scheme (regeling exportkredieten).
(13)
De bedrijfstak van de Unie ging na of de Commissie had nagelaten rekening te houden met een aantal subsidieregelingen en meende als resultaat daarvan dat de subsidies die door de Indiase producenten waren ontvangen, onderschat waren.
(14)
In dit verband zij erop gewezen dat de klacht een groot aantal nationale en lokale subsidieregelingen bevatte, die in de vragenlijst voor de producenten-exporteurs in India waren opgenomen en door de Commissie waren onderzocht. De onderzochte producenten-exporteurs in de steekproef bleken echter alleen voor de in overweging 12 hierboven vermelde regelingen subsidies te hebben ontvangen.
(15)
De bedrijfstak van de Unie voerde ook aan dat de bevindingen van de Commissie in strijd zijn met een bevinding van het US DOC (Department of Commerce - ministerie van Handel) in een recente compensatieprocedure betreffende de uitvoer van bepaalde staalproducten uit India, waarbij veel hogere subsidies werden geconstateerd. Er zij echter op gewezen dat deze bevinding betrekking heeft op een ander product en een ander onderzoektijdvak bestrijkt. Dit argument wordt bijgevolg afgewezen.
(16)
Aangezien geen andere opmerkingen werden ontvangen, worden de overwegingen 26, 27 en 28 van de voorlopige verordening bevestigd.
3.2. Duty Entitlement Passbook Scheme (kredietregeling voor invoerrechten - „DEPBS”)
(17)
Verscheidene partijen voerden aan dat de DEPB-regeling niet mocht worden beschouwd als een compenserende subsidie, aangezien de regeling bedoeld is om de douanerechten op de invoer te betalen. Zoals uiteengezet in overweging 38 van de voorlopige verordening, kan deze regeling niet worden beschouwd als een toelaatbare terugbetalingsregeling voor rechten of voor vervangende rechten in de zin van artikel 3, lid 1, onder a) ii), van de basisverordening, aangezien zij niet voldoet aan de voorschriften van bijlage I, punt i), bijlage II (definitie en voorschriften voor terugbetaling van inputs) en bijlage III (definitie en voorschriften voor de terugbetaling van vervangende inputs) van de basisverordening. Een exporteur is met name niet verplicht de goederen die vrij van rechten werden ingevoerd, ook echt bij het productieproces te verbruiken en het kredietbedrag wordt niet berekend op basis van de werkelijk gebruikte inputs. Bovendien wordt geen regeling of procedure toegepast aan de hand waarvan kan worden nagegaan welke inputs bij de vervaardiging van het uitgevoerde product werden verbruikt, dan wel of te veel invoerrechten werden betaald in de zin van bijlage I, punt i), en de bijlagen II en III van de basisverordening. Ten slotte kan een exporteur voor de voordelen van de DEPB-regeling in aanmerking komen ook al voert hij geen inputs in. Om het voordeel te verkrijgen, is het voldoende dat de exporteur goederen uitvoert; hij hoeft niet aan te tonen dat inputs werden ingevoerd. Zo komen zelfs exporteurs die al hun inputs op de binnenlandse markt aankopen en geen goederen invoeren die als inputs kunnen worden gebruikt, toch voor de DEPB-regeling in aanmerking. Daarom worden deze argumenten afgewezen.
(18)
Een partij voerde aan dat bij verkoop van de DEPB-licentie de feitelijke verkoopprijs lager was de licentiewaarde en dat daarom het voordeel ook kleiner was. In dit verband zij erop gewezen dat het voordeel van deze regeling werd berekend op grond van het in de licentie toegekende kredietbedrag, ongeacht of de licentie werd gebruikt voor de betaling van douanerechten op de invoer dan wel daadwerkelijk was verkocht. Er werd geoordeeld dat de verkoop van een licentie tegen een prijs die lager is dan de nominale waarde een louter commerciële beslissing is die het bedrag van de in het kader van deze regeling ontvangen voordeel niet verandert. Dit argument wordt daarom afgewezen.
(19)
Een partij voerde verder aan dat, zelfs indien de DEPB-regeling als een compenserende regeling wordt beschouwd, het krachtens deze regeling ontvangen voordeel niet mag worden gebaseerd op de uitvoerwaarde maar op het feitelijke gebruik van de DEPB-licentie. In dit verband zij eraan herinnerd dat overeenkomstig artikel 3, lid 2, en artikel 5 van de basisverordening het bedrag van de compenserende subsidies berekend werd aan de hand van het voordeel dat voor de verkrijger in het onderzoektijdvak bestond. Het voordeel werd in dit verband geacht te zijn verkregen op het ogenblik waarop de uitvoertransactie in het kader van deze regeling plaatsvond. Op dat ogenblik is de Indiase overheid gehouden af te zien van de douanerechten, wat een financiële bijdrage is in de zin van artikel 3, lid 1, onder a), i), van de basisverordening. Zodra de douane de ladingsbrief heeft afgegeven - waarin onder meer het DEPBS-krediet is vermeld dat voor de exporttransactie wordt toegekend - heeft de Indiase overheid geen zeggenschap meer over het al dan niet verlenen van de subsidie. Doordat een onderneming weet dat zij een subsidie in het kader van de DEPB-regeling zal ontvangen, bevindt zij zich in een voordeligere positie, omdat zij dankzij de subsidie lagere prijzen kan berekenen. Het tijdstip waarop de uitvoer plaatsvindt, is doorslaggevend voor de verlening van een voordeel en niet het latere tijdstip waarop het voordeel wordt gebruikt, omdat een exporteur die een onvervreemdbaar recht heeft op dat voordeel, er financieel „beter aan toe” is. Dit argument werd derhalve afgewezen.
(20)
Aangezien geen opmerkingen over deze regeling werden ontvangen, worden de overwegingen 29 tot en met 41 van de voorlopige verordening bevestigd.
3.3. Advance Authorisation Scheme (regeling voorafgaande vergunningen - „AAS”)
(21)
Een partij voerde aan dat de AA-regeling moest worden beschouwd als een regeling voor de terugbetaling van rechten, omdat de ingevoerde materialen worden gebruikt voor de productie van uitgevoerde goederen. In reactie op dit argument werd in overweging 54 van de voorlopige verordening uiteengezet dat de subregeling waarvan in dit geval gebruik werd gemaakt, niet kan worden beschouwd als een toelaatbare terugbetalingsregeling voor rechten of voor vervangende rechten in de zin van artikel 3, lid 1, onder a), ii), van de basisverordening. Zij voldoet niet aan de voorschriften in bijlage I, punt i), bijlage II (definitie en voorschriften voor terugbetaling van inputs) en bijlage III (definitie en voorschriften voor terugbetaling van vervangende inputs) van de basisverordening. De Indiase overheid heeft niet daadwerkelijk een controleregeling of procedure toegepast om na te gaan of, en in welke mate, de inputs bij de vervaardiging van het exportproduct zijn verbruikt (bijlage II, punt II.4, van de basisverordening en, in het geval van terugbetalingsregelingen voor vervangende inputs, bijlage III, punt II.2, van de basisverordening). De standaardinput-outputnormen (SION’s) voor het betrokken product waren niet nauwkeurig genoeg en kunnen niet als controleregeling voor het werkelijke verbruik worden gebruikt omdat de Indiase overheid aan de hand van deze normen niet met voldoende nauwkeurigheid kan vaststellen hoeveel inputs verbruikt zijn bij de vervaardiging van de exportproducten. De Indiase overheid verrichtte ook geen verder onderzoek naar de werkelijk verbruikte inputs, hoewel dit normaliter vereist is als er geen effectieve controleregeling bestaat (bijlage II, punt II.5, en bijlage III, punt II.3, van de basisverordening). De subregeling is daarom compenserend en het argument wordt afgewezen.
(22)
Wat de berekening van het subsidiebedrag betreft en in strijd met de opmerkingen van een partij moest het AAS-voordeel dat door andere producten dan het betrokken product werd gegenereerd in aanmerking worden genomen bij de vaststelling van het bedrag van het compenserende voordeel. Overeenkomstig de AA-regeling mag het gebruik van het voordeel niet worden beperkt tot de invoer van rechtenvrije inputs in verband met een specifiek product. Het betrokken product komt bijgevolg in aanmerking voor het gehele AAS-voordeel dat wordt gegenereerd.
(23)
Aangezien geen opmerkingen over deze regeling werden ontvangen, worden de overwegingen 42 tot en met 58 van de voorlopige verordening bevestigd.
3.4. Export Promotion Capital Goods Scheme (regeling kapitaalgoederen voor exportbevordering ù „EPCGS”)
(24)
Aangezien geen opmerkingen over deze regeling werden ontvangen, wordt overweging 59 van de voorlopige verordening bevestigd.
3.5. Export Oriented Units Scheme (regeling exportgerichte bedrijven - „EOUS”)
(25)
Vóór de bespreking van een aantal opmerkingen van de onderneming in de steekproef die de status van een EOU had, zij erop gewezen dat een belangrijke verplichting voor exportgerichte bedrijven volgens de FT-policy 2004-2009 en de FT-policy 2009-2014 erin bestaat dat hun deviezenrekening een positief saldo moet vertonen, d.w.z. dat de totale waarde van hun uitvoer gedurende een referentieperiode van vijf jaar groter moet zijn dan de totale waarde van hun invoer. Alle ondernemingen die zich in principe ertoe verbinden hun gehele productie van goederen of diensten uit te voeren, komen voor de EOU-regeling in aanmerking.
(26)
Als tegenprestatie kunnen exportgerichte bedrijven aanspraak maken op een aantal concessies als vermeld in overweging 66 van de voorlopige verordening. Zij zijn rechtens afhankelijk van exportprestaties en daarom worden zij geacht specifiek te zijn en aanleiding te geven tot compenserende maatregelen in de zin van artikel 4, lid 4, eerste alinea, onder a), van de basisverordening. Om deze subsidies te krijgen, moet een EOU-bedrijf volgens hoofdstuk 6.1 van de FT-policy 2009-2014 exportgericht zijn.
(27)
De vrijstellingen die een EOU-bedrijf geniet, zijn alle rechtens afhankelijk van exportprestaties. De EOU-regeling kan niet worden beschouwd als een toelaatbare terugbetalingsregeling voor rechten of voor vervangende rechten in de zin van artikel 3, punt 1, onder a) ii), van de basisverordening. Zij voldoet niet aan de stringente voorschriften van bijlage I (punten h) en i)), bijlage II (definitie en voorschriften voor terugbetaling van inputs) en bijlage III (definitie en voorschriften voor de terugbetaling van vervangende inputs) van de basisverordening.
(28)
Bovendien is niet bevestigd dat de Indiase overheid over een systeem of procedure beschikt om te controleren of, en in welke mate, de vrij van rechten en/of omzetbelasting aangekochte inputs bij de vervaardiging van het exportproduct zijn gebruikt (bijlage II, punt II.4, van de basisverordening en, in het geval van terugbetalingsregelingen voor vervangende inputs, bijlage III, punt II.2, van de basisverordening). Er wordt alleen gecontroleerd of de deviezenrekening een positief saldo vertoont, niet of de ingevoerde goederen worden gebruikt voor de productie van uitgevoerde goederen.
(29)
Naar de mening van de partij met de status van een EOU is het feit of een voordeel aanleiding geeft tot compenserende maatregelen afhankelijk van twee voorwaarden: i) er ontbreekt een controlesysteem; en ii) er is sprake van een te hoge kwijtschelding. In dit verband zij erop gewezen dat het van cruciaal belang is dat de Indiase overheid aantoont dat zij een deugdelijk controlesysteem heeft opgezet om te bepalen welke inputs in het productieproces zijn verbruikt en in welke hoeveelheden. Het ontbreken van een deugdelijk controlesysteem wordt hieronder verder besproken. De kwestie van de te hoge kwijtschelding is alleen relevant wanneer is bepaald dat een regeling, in dit geval de EOUS, een bona fide-terugbetalingsregeling is die voldoet aan de voorschriften van de bijlagen I, II en III van de basisverordening. Zoals reeds uiteengezet in overweging 27 hierboven, kan de EOU-regeling niet worden beschouwd als een toelaatbare terugbetalingsregeling voor rechten of voor vervangende rechten in de zin van artikel 3, punt 1, onder a) ii), van de basisverordening.
(30)
De partij onderstreepte verder het standaardkarakter van de EOU-regeling als een regeling die de rechtenvrije invoer van grondstoffen voor de uitvoer van eindproducten mogelijk maakt. De partij voerde aan dat de EOU-regeling kan worden gelijkgesteld met de speciale douaneprocedure van de regeling actieve veredeling en niet met de terugbetaling van rechten. Zij stelde dat hoewel de uitkomst van deze twee regelingen theoretisch dezelfde is (uitvoer van goederen die bestaan uit grondstoffen waarvoor de rechten bij invoer worden gederfd) er wezenlijke verschillen tussen deze regelingen bestaan. Ter staving van het argument voerde de partij aan dat bij een regeling voor de terugbetaling van rechten de exporteur het recht heeft de terugbetaling te vragen van de rechten voor grondstoffen die in de eindproducten zijn verwerkt. Bij de regeling actieve veredeling wordt de exporteur vrijgesteld van alle invoerrechten maar heeft hij de wettelijke verplichting om rechten te betalen op alle eindproducten die op de binnenlandse markt worden verkocht. De partij gaf te kennen dat bij laatstgenoemde regeling geen sprake kan zijn van een te hoge kwijtschelding.
(31)
In dit verband zij er eerst op gewezen dat alleen kan worden bepaald of een te hoge betaling heeft plaatsgevonden in gevallen waarin een controlesysteem bestaat voor het monitoren van het verbruik van ingevoerde goederen in relatie tot de productie van uitgevoerde goederen. In verband met het argument van de partij dat de EOU-regeling geen regeling voor de terugbetaling van rechten is, zij erop gewezen dat in voetnoot 2 van bijlage I bij de basisverordening duidelijk wordt bepaald dat voor de uitvoering van de basisverordening „kwijtschelding of terugbetaling van rechten” de volledige of gedeeltelijke vrijstelling of uitstel van betaling van invoerrechten omvat. Het is duidelijk dat het basisconcept dat geldt voor de regelingen voor de terugbetaling of vrijstelling van rechten hetzelfde is, d.w.z. dat invoerrechten op de invoer van grondstoffen niet hoeven te worden betaald of worden terugbetaald op voorwaarde dat deze grondstoffen worden gebruikt voor de vervaardiging van producten die daarna worden uitgevoerd. Ten slotte is het duidelijk dat om te kunnen bepalen of een EOU-regeling als een bona fide-regeling voor de terugbetaling van rechten kan worden beschouwd, zij moet voldoen aan de voorschriften van de bijlagen I, II en III van de basisverordening.
(32)
De partij voerde verder aan dat een EOU-regeling wordt onderworpen aan een deugdelijk controlesysteem en aan verdere controles in verband met de uitvoer en de verkoop op de binnenlandse markt. Zij stelde dat niet alleen de Foreign Trade Policy („FTP”) en het Handbook of Procedure („HOP”), dat de wetgeving en de procedures voor de EOU-regeling vaststelt, relevant waren. Er moest ook worden onderzocht of er andere Indiase wetten en regelingen bestaan waarbij een redelijk en doeltreffend controlesysteem is opgezet. Ter staving van haar argument stelde de partij dat overeenkomstig sectie 6.10.1 van het HOP de wettelijke verplichting bestaat om deugdelijke rekeningen bij te houden en digitaal ondertekende driemaandelijkse en jaarlijkse vooruitgangsrapporten betreffende invoer, aankopen op de binnenlandse markt, uitvoer en verkoop op de binnenlandse markt over te leggen. De partij voerde verder aan dat het overeenkomstig de Central Excise Act, 1944, bij verkoop op de binnenlandse markt wettelijk verplicht is om een factuur af te geven waarop bijvoorbeeld de te betalen belastingen duidelijk worden aangegeven. De Central Excise Act stelt ook maandelijkse voorschriften vast volgens welke de partij aan de autoriteiten volledige bijzonderheden over haar verkoop op de binnenlandse markt moet verstrekken. Krachtens de Companies Act, 1956, en de toepasselijke boekhoudnormen is de partij wettelijk verplicht om gedetailleerde informatie over de invoer en de aankopen op de binnenlandse markt alsook over de uitvoer en de verkoop op de binnenlandse markt in haar gecontroleerde financiële rekeningen te verstrekken.
(33)
In dit verband wordt niet betwist dat de Companies Act het kader voor de boekhoudnormen in India kan vormen. Bij de beoordeling of de EOU-regeling aanleiding kan geven tot het nemen van compenserende maatregelen is de relevante kwestie echter of de overheid een systeem heeft opgezet dat kan bevestigen of en in welke mate rechten- of belastingvrije inputs bij de productie van de uitgevoerde goederen zijn verbruikt.
(34)
De voorschriften van de Central Excise Act dienen een volledig ander doel, namelijk ervoor zorgen dat de toepasselijke belastingen worden betaald bij verkoop op de binnenlandse markt in India. Er wordt geen controle uitgevoerd op de rechtenvrij ingevoerde materialen en het verband tussen de rechtenvrije inputs en de daarmee geproduceerde exportproducten om een en ander als regeling voor de terugbetaling van rechten te kunnen aanmerken.
(35)
Wat de verdere vastgestelde controlestappen betreft, zij eraan herinnerd, zoals vermeld in overweging 69 van de voorlopige verordening, dat de wet van een exportgericht bedrijf niet verlangt dat het iedere invoer in verband brengt met de bestemming van het overeenkomstige daarmee vervaardigde product. Alleen dergelijke controles van de zendingen zouden de Indiase autoriteiten echter voldoende informatie verstrekken over de uiteindelijke bestemming van inputs om te kunnen controleren of de vrijstelling van omzetbelasting/invoerrechten niet hoger is dan die op inputs bestemd voor de productie van exportproducten.
(36)
Ondanks een zorgvuldig onderzoek van de opmerkingen van deze partij werd bijgevolg bevestigd dat de Indiase overheid niet over een systeem of procedure beschikt om daadwerkelijk te controleren of, en in welke mate, de vrij van rechten en omzetbelasting aangekochte inputs bij de vervaardiging van het exportproduct werden gebruikt (bijlage II, punt II.4, van de basisverordening en, in het geval van terugbetalingsregelingen voor vervangende inputs, bijlage III, punt II.2, van de basisverordening). De Indiase overheid verrichte ook geen verder onderzoek naar de werkelijk verbruikte inputs, hoewel dit normaliter vereist is als er geen doeltreffende controleregeling bestaat (bijlage II, punt II.5, en bijlage III, punt II.3, van de basisverordening). Bovendien werd door de Indiase overheid geen bewijsmateriaal verstrekt waaruit blijkt dat geen te hoge kwijtschelding plaatsvond.
(37)
De partij voerde aan dat de Commissie voor de subsidieberekening rekening had moeten houden met de betaalde douanerechten op de binnenlandse verkoop van eindproducten. In verband met dit argument zij erop gewezen dat, hoewel een exportgericht bedrijf wordt opgericht om een positief saldo op de deviezenrekening te verkrijgen, het exportgericht bedrijf ook de mogelijkheid heeft om een deel van zijn productie op de binnenlandse markt te verkopen. In het kader van de EOU-regeling zullen de goederen worden behandeld als ingevoerde goederen, hoewel slechts een concessierecht van 50 % moet worden betaald. Als zodanig verkeert een exportgericht bedrijf niet in een andere situatie dan andere bedrijven op de binnenlandse markt, dat wil zeggen dat over de aangekochte goederen de toepasselijke rechten/belastingen moeten worden betaald. In deze context is het duidelijk dat een besluit van de overheid om belasting te heffen op goederen die op de binnenlandse markt worden verbruikt, niet betekent dat de vrijstelling van een exportgericht bedrijf van invoerrechten en de terugbetaling van de omzetbelasting geen voordeel zijn ten opzichte van de uitvoer van het betrokken product. Bovendien is de verkoop op de binnenlandse markt niet van invloed op de algemenere beoordeling van de kwestie of er een toereikend controlesysteem bestaat.
(38)
De partij stelde ook dat de Commissie de verkeerde noemer gebruikt bij de berekening van het subsidiebedrag. Zij voerde aan dat de juiste noemer de volledige verkoopomzet en niet de omzet aan verkoop voor de uitvoer is. Dit argument moet worden afgewezen. Overeenkomstig artikel 7, lid 2, van de basisverordening wordt het in het kader van de regeling berekende subsidiebedrag (teller) overgeslagen over de totale uitvoeromzet tijdens het OT als passende noemer, omdat de subsidie afhankelijk is van uitvoerprestaties. De mogelijkheid dat een EOU een deel van zijn productie op de binnenlandse markt verkoopt, verandert het feit niet dat de EOU-regeling een duidelijke uitvoerdoelstelling heeft.
(39)
Ten slotte voerde de partij aan dat het aan het bedrijf verleende voordeel gelijk moet zijn aan de door de Indiase overheid gederfde kredietkosten tussen het tijdstip waarop de grondstoffen worden ingevoerd en dat waarop de roestvrijstalen staven uit India worden uitgevoerd. Ter staving van dit argument verwees de partij naar een recente voorlopige bevinding van het US DOC in een antisubsidieonderzoek met betrekking tot een nieuwe verlader, waarbij onbetaalde rechten werden beschouwd als een rentevrije lening die aan de onderneming op het tijdstip van de invoer werd toegekend. In verband hiermee zij erop gewezen dat de Commissie niet gebonden is door een door het US DOC toegepaste berekeningsmethodologie maar door de bepalingen van de basisverordening. In dit geval wordt de gebruikte berekeningsmethodologie toegelicht in de overwegingen 75 en 76 van de voorlopige verordening. In elk geval gaat dit argument alleen op als de rechten gewoon worden uitgesteld (voetnoot 3 van bijlage I bij de basisverordening) in plaats van vrijgesteld, zoals hier het geval is.
(40)
Gezien het bovenstaande worden de overwegingen 60 tot en met 77 van de voorlopige verordening bevestigd.
3.6. Export Credit Scheme (regeling exportkredieten - „ECS”)
(41)
Een partij erkende dat zij een preferentieel krediet voor haar uitvoer had ontvangen maar voerde aan dat dit tarief aanzienlijk hoger was dan de meest voorkomende krediettarieven in de Europese Unie en daarom niet als een voordeel mocht worden beschouwd.
(42)
In dit verband zij erop gewezen dat het subsidiebedrag werd berekend op basis van het verschil tussen de voor exportkredieten betaalde rente en het bedrag dat had moeten worden betaald voor gewone commerciële kredieten die door de betrokken onderneming in India zouden zijn gebruikt. In dit geval werd een binnenlandse benchmark gebruikt voor de berekening van het subsidiebedrag. Dit argument wordt daarom afgewezen.
(43)
Aangezien geen opmerkingen over deze regeling werden ontvangen, worden de overwegingen 78 tot en met 86 van de voorlopige verordening bevestigd.
3.7. Hoogte van de tot compenserende maatregelen aanleiding gevende subsidies
(44)
De ad-valoremmarge van de tot compenserende maatregelen aanleiding gevende subsidies overeenkomstig de bepalingen van de basisverordening varieert van 3,3 % tot 4,3 %. Aangezien deze percentages overeenkomen met die in overweging 87 van de voorlopige verordening, wordt die overweging bevestigd.
REGELING
DEPBS (3)
AAS (3)
EOU (3)
ECS (3)
Totaal
ONDERNEMING
Chandan Steel Ltd
1,5 %
1,5 %
0,4 %
3,4 %
Venus-groep
2,6 % tot 3,4 %
0 tot 0,8 %
3,3 % (4)
Viraj Profiles Vpl. Ltd
4,3 %
4,3 %
(45)
De methodologie voor de vaststelling van de subsidiemarge voor de niet in de steekproef opgenomen meewerkende ondernemingen is uiteengezet in overweging 88 van de voorlopige verordening. In lijn met artikel 15, lid 3, van de basisverordening is de subsidiemarge voor de niet in de steekproef opgenomen meewerkende ondernemingen, berekend op grond van de gewogen gemiddelde subsidiemarge voor de in de steekproef opgenomen meewerkende ondernemingen, 4,0 %. Overweging 88 van de voorlopige verordening wordt derhalve bevestigd.
(46)
De basis voor de vaststelling van de voor het gehele land geldende subsidiemarge is beschreven in overweging 89 van de voorlopige verordening. Aangezien geen andere opmerkingen hierover werden ontvangen, wordt overweging 89 van de voorlopige verordening bevestigd.
4. BEDRIJFSTAK VAN DE UNIE
(47)
Aangezien geen opmerkingen over de bedrijfstak van de Unie werden ontvangen, worden de overwegingen 90 tot en met 93 van de voorlopige verordening bevestigd.
5. SCHADE
(48)
Aangezien geen opmerkingen over de schade werden ontvangen, worden de overwegingen 94 tot en met 122 van de voorlopige verordening bevestigd.
6. OORZAKELIJK VERBAND
(49)
Aangezien geen opmerkingen over het oorzakelijke verband werden ontvangen, worden de overwegingen 123 tot en met 136 van de voorlopige verordening bevestigd.
7. BELANG VAN DE UNIE
(50)
Aangezien geen opmerkingen over het belang van de Unie werden ontvangen, worden de overwegingen 137 tot en met 148 van de voorlopige verordening bevestigd.
8. DEFINITIEVE COMPENSERENDE MAATREGELEN
8.1. Schademarge
(51)
Een partij voerde aan dat de gemiddelde winstmarge vóór belastingen van 9,5 %, die was gebaseerd op de situatie in 2007 en die werd gebruikt voor de berekening van de geen schade veroorzakende prijs voor de vaststelling van de schademarge, niet representatief was voor de winstmarge van de bedrijfstak vóór belastingen op de lange termijn. Er werd gesteld dat het jaar waarop deze winst was gebaseerd, gold als een uitzonderlijk jaar en dat de jaren 2005-2006 meer representatief waren, aangezien dit normale bedrijfsjaren waren met winstmarges variërend van 4 tot 6 %.
(52)
De in het voorlopige stadium gebruikte streefwinstmarge was gebaseerd op de gewogen gemiddelde winstmarge van de in de steekproef opgenomen producenten in de Unie in 2007. Dit jaar werd beschouwd als het meest recente representatieve jaar waarin de producenten in de Unie niet leden onder schade veroorzakende subsidiëring. De opmerking wordt daarom afgewezen en de in het voorlopige stadium gebruikte winstmarge wordt bevestigd.
(53)
Aangezien geen andere opmerkingen over de schademarge werden ontvangen, worden de overwegingen 149 tot en met 153 van de voorlopige verordening bevestigd.
8.2. Conclusie over de schademarge
(54)
De in de voorlopige verordening gebruikte schademarge wordt bevestigd.
8.3. Hoogte van de rechten
(55)
Gelet op het voorgaande moet overeenkomstig artikel 15, lid 1, van de basisverordening een definitief compenserend recht worden ingesteld dat hoog genoeg is om een eind te maken aan de door de invoer met subsidiëring veroorzaakte schade, maar dat het niveau van de vastgestelde subsidiemarge niet mag overschrijden.
(56)
Op grond van het voorgaande werden de compenserende rechten vastgesteld door de schademarges en de subsidiemarges met elkaar te vergelijken. Daarom worden de volgende compenserende rechten voorgesteld:
Onderneming
Subsidiemarge
Schademarge
Compenserend recht
Chandan Steel Ltd
3,4 %
28,6 %
3,4 %
Venus group
3,3 %
45,9 %
3,3 %
Viraj Profiles Vpl. Ltd
4,3 %
51,5 %
4,3 %
Niet in de steekproef opgenomen meewerkende ondernemingen
4,0 %
44,4 %
4,0 %
Alle andere ondernemingen
4,3 %
51,5 %
4,3 %
(57)
De bij deze verordening vastgestelde individuele compenserende rechten voor bepaalde ondernemingen zijn gebaseerd op de bevindingen van dit onderzoek. Zij weerspiegelen daarom de situatie die bij dit onderzoek voor die ondernemingen werd geconstateerd. Deze rechten gelden dus (in tegenstelling tot het voor het gehele land geldende recht dat van toepassing is op „alle andere ondernemingen”) uitsluitend voor de invoer van producten van oorsprong uit India die vervaardigd zijn door de vermelde specifieke juridische entiteiten. Deze rechten zijn niet van toepassing op ingevoerde producten die zijn vervaardigd door andere, niet specifiek in het dispositief van deze verordening genoemde ondernemingen, ook al gaat het hierbij om entiteiten die verbonden zijn met de specifiek genoemde ondernemingen; op die producten is het recht van toepassing dat geldt voor „alle andere ondernemingen”.
(58)
Verzoeken in verband met de toepassing van individuele compenserende rechten voor bepaalde ondernemingen (bijv. na een naamswijziging van de entiteit of na de oprichting van nieuwe productie- of verkoopmaatschappijen) dienen onverwijld aan de Commissie (5) te worden gericht, onder opgave van alle relevante gegevens, met name indien de naamswijziging of de oprichting van nieuwe productie- of verkoopmaatschappijen verband houdt met wijzigingen in de activiteiten van de onderneming op het gebied van de productie en de verkoop in binnen- en buitenland. Indien het verzoek gerechtvaardigd is, zal de verordening dienovereenkomstig worden gewijzigd door bijwerking van de lijst van ondernemingen die voor een individueel recht in aanmerking komen.
8.4. Definitieve inning van de voorlopige rechten
(59)
Gezien de hoogte van de geconstateerde subsidiemarges en gelet op het niveau van de schade die de bedrijfstak van de Unie heeft geleden, wordt het nodig geacht de bedragen die uit hoofde van het bij de voorlopige verordening ingestelde voorlopige antidumpingrecht als zekerheid zijn gesteld, definitief te innen,
HEEFT DE VOLGENDE VERORDENING VASTGESTELD:
Artikel 1
1. Er wordt een definitief compenserend recht ingesteld op alleen door koud bewerken of koud nabewerken verkregen roestvrijstalen staven, met uitzondering van staven met een cirkelvormige dwarsdoorsnede met een diameter van 80 mm of meer, momenteel ingedeeld onder de GN-codes 7222 20 21, 7222 20 29, 7222 20 31, 7222 20 39, 7222 20 81 en 7222 20 89, van oorsprong uit India.
2. Het definitieve compenserende recht, dat van toepassing is op de nettoprijs, franco grens Unie, vóór inklaring, voor het in lid 1 omschreven product dat door onderstaande ondernemingen is geproduceerd, is als volgt:
Onderneming
Recht (%)
Aanvullende Taric-code
Chandan Steel Ltd, Mumbai
3,4
B002
Venus Wire Industries Pvt. Ltd, Mumbai;
Precision Metals, Mumbai;
Hindustan Inox Ltd, Mumbai;
Sieves Manufacturer India Pvt. Ltd, Mumbai
3,3
B003
Viraj Profiles Vpl. Ltd, Thane
4,3
B004
In de bijlage opgenomen ondernemingen
4,0
B005
Alle andere ondernemingen
4,3
B999
3. Tenzij anders vermeld, zijn de geldende bepalingen inzake douanerechten van toepassing.
Artikel 2
De bedragen die als zekerheid zijn gesteld door middel van een voorlopig compenserend recht overeenkomstig Verordening (EU) nr. 1261/2010 op alleen door koud bewerken of koud nabewerken verkregen roestvrijstalen staven, met uitzondering van staven met een cirkelvormige dwarsdoorsnede met een diameter van 80 mm of meer, momenteel ingedeeld onder de GN-codes 7222 20 21, 7222 20 29, 7222 20 31, 7222 20 39, 7222 20 81 en 7222 20 89 en van oorsprong uit India, worden definitief geïnd.
Artikel 3
Deze verordening treedt in werking op de dag na die van de bekendmaking ervan in het Publicatieblad van de Europese Unie.
Deze verordening is verbindend in al haar onderdelen en is rechtstreeks toepasselijk in elke lidstaat.
Gedaan te Brussel, 19 april 2011.