ROZHODNUTÍ RADY 2010/127/SZBP
ze dne 1. března 2010
o omezujících opatřeních vůči Eritreji
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 29 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Rada Evropské unie přijala dne 16. února 2009 společný postoj 2009/138/SZBP o omezujících opatřeních vůči Somálsku (1), kterým se provádí rezoluce Rady bezpečnosti OSN č. 1844 (2008), kterou se zavádí omezující opatření vůči osobám, které se snaží překazit nebo zablokovat mírový politický proces, či osobám, které hrozí prozatímním federálním orgánům Somálska nebo misi Africké unie v Somálsku (AMISOM) silou, nebo podnikají kroky, které narušují stabilitu v Somálsku nebo regionu.
(2)
Dne 14. ledna 2009 přijala Rada bezpečnosti OSN rezoluci č. 1862 (2009) týkající se hraničního sporu mezi Džibutskem a Eritreou a jeho možného dopadu na místní stabilitu a bezpečnost.
(3)
Dne 23. prosince 2009 přijala Rada bezpečnosti OSN rezoluci č. 1907 (2009), kterou se uvaluje embargo na zbraně vůči Eritreji a vyzývá všechny státy, aby prostřednictvím svých vnitrostátních orgánů a v souladu se svými vnitrostátními právními předpisy a mezinárodním právem kontrolovaly na svém území, včetně přístavů a letišť, veškerý náklad pocházející z Eritreje nebo do ní směřující, pokud má dotyčný stát k dispozici informace, na jejichž základě je možné se domnívat, že náklad obsahuje věci, jejichž dodávání, prodej, převoz či vývoz jsou zakázány podle této rezoluce nebo podle všeobecného a úplného zbrojního embarga uvaleného na Somálsko podle bodu 5 rezoluce Rady bezpečnosti OSN č. 733 (1992), rozpracované a pozměněné dalšími rezolucemi.
(4)
Rezoluce Rady bezpečnosti OSN č. 1907 (2009) rovněž zavádí omezující opatření vůči jednotlivcům a subjektům, včetně nejen eritrejského politického a vojenského velení, jež určil výbor, který byl zřízen podle rezoluce Rady bezpečnosti OSN č. 751 (1992), rozšířené rezolucí Rady bezpečnosti OSN č. 1844 (2008).
(5)
K provedení některých opatření je nezbytná další činnost Unie,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby zabránily prodeji nebo dodávkám zbrojního a souvisejícího materiálu všech typů včetně zbraní a střeliva, vojenských vozidel a vojenského vybavení, polovojenského vybavení a náhradních dílů k výše uvedenému materiálu, do Eritreje státními příslušníky členských států nebo z území členských států nebo za použití plavidel či letadel pod jejich vlajkou, bez ohledu na to, zda tento materiál pochází z jejich území či nikoliv.
2. Zakazuje se přímé nebo nepřímé poskytování technického poradenství, výcviku, finanční nebo jiné pomoci, které souvisí s vojenskou činností, nebo poskytování, výroba, údržba či používání věcí uvedených v odstavci 1 státními příslušníky členských států nebo z území členských států do Eritreje.
3. Zakazuje se rovněž pořizování věcí uvedených v odstavci 1 z Eritreje, ať už z tohoto území pocházejí či nikoli, státními příslušníky členských států nebo za použití plavidel či letadel pod vlajkou členských států, jakož i poskytování technické pomoci, výcviku, finanční či jiné pomoci spojené s vojenskými činnostmi, nebo poskytování, výroba, údržba či používání věcí uvedených v odstavci 1 ze strany Eritreje státním příslušníkům členských států.
Článek 2
1. Členské státy prostřednictvím svých vnitrostátních orgánů a v souladu se svými vnitrostátními právními předpisy a mezinárodním právem kontrolují na svém území, včetně přístavů a letišť, každý náklad pocházející z Eritreje nebo do ní směřující, jestliže mají k dispozici informace, na jejichž základě je možné se domnívat, že náklad obsahuje věci, jejichž dodávka, prodej, převoz či vývoz jsou zakázány podle tohoto rozhodnutí.
2. Na letadla a plavidla přepravující náklad do Eritreje nebo z ní se vztahuje povinnost poskytnout dodatečné informace před příjezdem a před odjezdem o veškerém zboží, které je přiváženo do členského státu nebo je z něj vyváženo.
3. Pokud členské státy objeví věci, jejichž dodávka, prodej, převoz či vývoz jsou zakázány podle tohoto rozhodnutí, zajistí je a odstraní (zničením či znehodnocením).
Článek 3
Omezující opatření podle článku 4, čl. 5 odst. 1, čl. 6 odst. 1 a 2 se ukládají vůči osobám a subjektům, včetně nejen eritrejského politického a vojenského velení, jakož i včetně vládních a polostátních subjektů, nebo jakýchkoli osob či subjektů jednajících jejich jménem nebo pod jejich vedením, určených výborem zřízeným na základě rezoluce Rady bezpečnosti OSN č. 751 (1992), rozšířené rezolucí Rady bezpečnosti OSN č. 1844 (2008) (dále jen „Výbor pro sankce“) jako:
-
osoby či subjekty, které porušily zbrojní embargo a související opatření podle článku 1;
-
osoby či subjekty, které z Eritreje poskytují pomoc ozbrojeným opozičním skupinám, jejichž cílem je destabilizovat region;
-
osoby či subjekty, které brání provádění rezoluce Rady bezpečnosti OSN č. 1862 (2009) týkající se Džibuti;
-
osoby či subjekty, které ukrývají, financují, podporují, organizují, cvičí či podněcují jednotlivce či skupiny k páchání násilných či teroristických činů vůči jiným státům či jejich občanům v regionu, nebo činnost takových osob či skupin usnadňují;
-
osoby či subjekty, které brání vyšetřování či práci monitorovací skupiny, která byla znovustavena rezolucí Rady bezpečnosti OSN č. 1853 (2008).
Příslušné osoby a subjekty jsou uvedeny v příloze.
Článek 4
Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby zabránily přímým nebo nepřímým dodávkám, prodeji či převozu zbrojního a souvisejícího materiálu všech typů včetně zbraní a střeliva, vojenských vozidel a vojenského vybavení, polovojenského vybavení a náhradních dílů pro výše uvedený materiál a přímému či nepřímému poskytování vojenské pomoci či výcviku, finanční a jiné pomoci, včetně investování, brokerských či jiných finančních služeb spojených s vojenskou činností, nebo poskytování, výrobě, údržbě či užívání zbraní a vojenského vybavení státními příslušníky členských států nebo z území členských států nebo za použití plavidel či letadel pod vlajkou členských států osobám a subjektům uvedeným v článku 3.
Článek 5
1. Členské státy přijmou nezbytná opatření s cílem zabránit tomu, aby na jejich území vstupovaly nebo přes ně projížděly osoby uvedené v článku 3.
2. Odstavec 1 nezavazuje členské státy k odmítnutí vstupu svých státních příslušníků na své území.
3. Odstavec 1 se nepoužije, pokud Výbor pro sankce v jednotlivých případech stanoví, že cesta je odůvodněna humanitární potřebou, včetně náboženské povinnosti, nebo pokud Výbor pro sankce dojde k závěru, že by výjimka mohla jinak podpořit cíle, kterými jsou mír a stabilita v regionu.
4. Pokud členský stát povolí podle odstavce 3 osobám určeným Výborem pro sankce vstup na své území nebo průjezd přes ně, je toto povolení omezeno na účel, pro který bylo uděleno, a na osoby, kterých se týká.
Článek 6
1. Zmrazují se veškeré finanční prostředky a hospodářské zdroje přímo či nepřímo vlastněné nebo ovládané osobami či subjekty uvedenými v článku 3.
2. Osobám ani subjektům uvedeným v odstavci 1 nebo v jejich prospěch nesmějí být přímo ani nepřímo zpřístupněny žádné finanční prostředky ani hospodářské zdroje.
3. Členské státy mohou udělit výjimky týkající se opatření uvedených v odstavcích 1 a 2 v případě finančních prostředků a hospodářských zdrojů, které jsou:
a)
nezbytné k úhradě základních výdajů, včetně úhrad za potraviny, nájemné nebo hypotéku, léky a lékařské ošetření, daně, pojistné a poplatky za veřejné služby;
b)
určeny výlučně k úhradě přiměřených profesních odměn a k náhradě výdajů spojených s poskytováním právních služeb;
c)
určeny výlučně k hrazení poplatků nebo nákladů na služby v souladu s vnitrostátním právem, na běžné vedení nebo správu zmrazených finančních prostředků a hospodářských zdrojů;
d)
nezbytné pro úhradu mimořádných výdajů, po oznámení dotyčného členského státu Výboru pro sankce a po jeho schválení;
e)
předmětem soudcovského, správního nebo rozhodčího zástavního práva nebo rozhodnutí; v tomto případě mohou být finanční prostředky a hospodářské zdroje použity k uspokojení pohledávek zajištěných takovým zástavním právem nebo být předmětem výkonu takového rozhodnutí, pokud zástavní právo bylo zřízeno nebo rozhodnutí bylo vydáno přede dnem přijetí rezoluce Rady bezpečnosti OSN č. 1907(2009) a není ve prospěch osoby nebo subjektu uvedených v odstavci 1, a po oznámení Výboru pro sankce ze strany dotyčného členského státu.
4. Odstavec 2 se nepoužije na připisování na zmrazené účty:
a)
úroků nebo jiných výnosů z těchto účtů; nebo
b)
plateb na zmrazené účty splatných podle smluv, dohod nebo závazků uzavřených nebo vzniklých přede dnem, ke kterému se na tyto účty začala vztahovat omezující opatření,
pokud se na tento úrok, jiné výnosy či platby i nadále vztahuje odstavec 1.
5. Výjimky uvedené v odst. 3 písm. a), b) a c) mohou být uděleny poté, co dotyčný členský stát oznámí výboru svůj záměr případně povolit přístup k těmto finančním prostředkům, a hospodářským zdrojům, a pokud do tří pracovních dnů od tohoto oznámení neobdrží od Výboru pro sankce zamítavé rozhodnutí.
Článek 7
Rada vyhotovuje seznam uvedený v příloze a provádí jeho změny na základě rozhodnutí Výboru pro sankce.
Článek 8
Toto rozhodnutí bude přezkoumáno, pozměněno nebo případně zrušeno v souladu s příslušnými rozhodnutími Rady bezpečnosti OSN.
Článek 9
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.
Článek 10
Toto rozhodnutí bude vyhlášeno v Úředním věstníku Evropské unie.
V Bruselu dne 1. března 2010.
BESLUIT 2010/127/GBVB VAN DE RAAD
van 1 maart 2010
betreffende beperkende maatregelen tegen Eritrea
DE RAAD VAN DE EUROPESE UNIE,
Gelet op het Verdrag betreffende de Europese Unie, en met name op artikel 29,
Overwegende hetgeen volgt:
(1)
De Raad heeft op 16 februari 2009 Gemeenschappelijk Standpunt 2009/138/GBVB betreffende beperkende maatregelen tegen Eritrea (1) ter uitvoering van Resolutie van de VN-Veiligheidsraad (UNSCR) 1844 (2008) vastgesteld, waarbij beperkende maatregelen worden ingevoerd tegen degenen die een vreedzaam politiek proces trachten te voorkomen of blokkeren en degenen die de federale overgangsinstellingen van Somalië (TFI’s) of de missie van de Afrikaanse Unie in Somalië (AMISOM) met geweld bedreigen of actie ondernemen die de stabiliteit in Somalië of de regio ondermijnt.
(2)
Op 14 januari 2009 heeft de VN-Veiligheidsraad UNSCR 1862 (2009) goedgekeurd betreffende het grensconflict tussen Djibouti en Eritrea en de mogelijke gevolgen daarvan voor de subregionale stabiliteit en veiligheid.
(3)
Op 23 december 2009 heeft de VN-Veiligheidsraad UNSCR 1907 (2009) goedgekeurd, waarbij tegen Eritrea een wapenembargo wordt ingesteld en alle landen worden opgeroepen, naar bevinden van hun nationale autoriteiten en overeenkomstig hun nationale wetgeving en het internationale recht, over te gaan tot inspectie van alle vracht op hun grondgebied, met inbegrip van havens en luchthavens, die van of naar Eritrea wordt vervoerd, zulks indien de betrokken staat over informatie beschikt waaruit redelijkerwijs kan worden opgemaakt dat de vracht goederen bevat waarvan de levering, verkoop, overdracht of uitvoer verboden zijn uit hoofde van deze resolutie dan wel van het volledige wapenembargo tegen Somalië als ingesteld bij punt 5 van Resolutie 733 (1992) van de VN-Veiligheidsraad als uitgewerkt en gewijzigd bij daarop volgende resoluties.
(4)
Bij UNSCR 1907 (2009) zijn tevens beperkende maatregelen ingevoerd tegen individuen en entiteiten, met inbegrip van, maar niet beperkt tot, de politieke en militaire leiders van Eritrea; deze zijn aangewezen door het comité dat is ingesteld bij UNSCR 751 (1992) en uitgebreid bij UNSCR 1844 (2008).
(5)
Voor de uitvoering van bepaalde maatregelen zijn verdere maatregelen van de Unie nodig,
HEEFT HET VOLGENDE BESLUIT VASTGESTELD:
Artikel 1
1. De lidstaten nemen de noodzakelijke maatregelen om de verkoop en de levering aan Eritrea te voorkomen van alle soorten wapentuig en aanverwant materiaal, met inbegrip van wapens en munitie, militaire voertuigen en uitrusting, paramilitaire uitrusting en onderdelen voor al deze goederen, die geschiedt door onderdanen van de lidstaten of vanaf het grondgebied van de lidstaten of met gebruikmaking van in de lidstaten geregistreerde schepen en vliegtuigen, ongeacht of die goederen oorspronkelijk van hun grondgebied afkomstig zijn.
2. Het verstrekken van technische bijstand en opleiding en van financiële en andere bijstand, die verband houden met militaire activiteiten, alsmede het leveren, vervaardigen, onderhouden of gebruiken van de in lid 1 bedoelde goederen aan Eritrea door staatsburgers van de lidstaten of vanaf het grondgebied van de lidstaten is verboden.
3. Verboden zijn het verwerven door onderdanen van de lidstaten van de in lid 1 bedoelde goederen uit Eritrea, het gebruik daartoe van in een lidstaat geregistreerde schepen of vliegtuigen, en het verstrekken aan onderdanen van de lidstaten door Eritrea van technische bijstand en opleiding en van financiële en andere bijstand die verband houden met militaire activiteiten, alsmede het leveren, vervaardigen, onderhouden of gebruiken van de in lid 1 bedoelde goederen, ongeacht of die goederen oorspronkelijk van het grondgebied van Eritrea afkomstig zijn.
Artikel 2
1. De lidstaten inspecteren op hun grondgebied, met inbegrip van zee- en luchthavens, naar bevinden van hun nationale autoriteiten en in overeenstemming met hun nationale wetgeving en het internationale recht, alle vracht naar en van Eritrea indien zij over informatie beschikken op grond waarvan redelijkerwijs kan worden vermoed dat de vracht voorwerpen omvat waarvan de levering, verkoop, overdracht of uitvoer krachtens dit besluit verboden is.
2. Ten aanzien van alle vliegtuigen en schepen die vracht naar en van Eritrea vervoeren wordt met betrekking tot alle goederen die naar of vanuit een lidstaat vervoerd worden voor aankomst respectievelijk vertrek aanvullende informatie verstrekt.
3. De lidstaten confisqueren en vernietigen (door ze geheel te vernietigen of onbruikbaar te maken) aangetroffen goederen waarvan de levering, verkoop, overdracht of uitvoer ingevolge dit besluit verboden is.
Artikel 3
Beperkende maatregelen als voorgeschreven in artikelen 4 en artikel 5, lid 1, en in artikel 6, leden 1 en 2, worden ingevoerd tegen personen en entiteiten, met inbegrip van, maar niet beperkt tot, de politieke en militaire leiders van Eritrea, en tegen overheids- en semi-overheidsentiteiten, evenals tegen alle personen en entiteiten die namens deze personen of entiteiten of volgens hun aanwijzingen handelen en die volgens opgave van het Sanctiecomité opgericht bij UNSCR 751 (1992) en uitgebreid bij UNSCR 1844 (2008) (het Sanctiecomité):
-
het wapenembargo en de aanverwante maatregelen als genoemd in artikel 1 hebben geschonden;
-
steun uit Eritrea hebben verleend aan gewapende oppositiegroepen die de regio trachten te destabiliseren;
-
de uitvoering van Resolutie 1862 (2009) van de VN-veiligheidsraad betreffende Djibouti belemmeren;
-
individuen of groepen herbergen, financieren, faciliteiten bieden, ondersteunen, organiseren, trainen, of aanzetten tot geweld- of terreur tegen andere staten of hun burgers in de regio;
-
de werkzaamheden van de bij UNSCR 1853 (2008) opnieuw ingestelde monitoring group belemmeren.
De betrokken personen en entiteiten zijn opgenomen in bijlage.
Artikel 4
De lidstaten nemen de maatregelen die nodig zijn ter voorkoming van de rechtstreekse of onrechtstreekse levering, verkoop of overdracht van alle soorten wapentuig en aanverwant materiaal, met inbegrip van wapens en munitie, militaire voertuigen en uitrusting, paramilitaire uitrusting en onderdelen voor al deze goederen, alsmede ter voorkoming van het rechtstreeks of onrechtstreeks verstrekken van technische bijstand en opleiding en van financiële en andere bijstand, met inbegrip van investering, tussenhandel en andere financiële diensten die verband houden met militaire activiteiten of met het leveren, vervaardigen, onderhouden of gebruiken van wapens en militaire goederen, door onderdanen van de lidstaten of vanaf het grondgebied van de lidstaten of met gebruikmaking van in de lidstaten geregistreerde schepen en vliegtuigen, aan de in artikel 3 genoemde personen en entiteiten.
Artikel 5
1. De lidstaten nemen de nodige maatregelen om de in artikel 3 bedoelde personen de binnenkomst op of doorreis via hun grondgebied te beletten.
2. Lid 1 verplicht lidstaten niet eigen onderdanen te beletten hun grondgebied binnen te komen.
3. Lid 1 is niet van toepassing op de individuele gevallen waarin het Comité bepaalt dat de reis gerechtvaardigd is om humanitaire redenen, religieuze voorschriften daaronder begrepen, of indien het Sanctiecomité concludeert dat een vrijstelling anderszins zou bijdragen tot het bereiken van de doelstellingen van vrede en stabiliteit in de regio.
4. In de gevallen waarin een lidstaat krachtens lid 3 machtiging verleent tot binnenkomst in of doorreis via zijn grondgebied van door het Sanctiecomité aangewezen personen, geldt deze machtiging alleen voor het doel waarvoor zij is verleend en alleen voor de personen waarop zij betrekking heeft.
Artikel 6
1. Alle tegoeden en economische middelen die rechtstreeks of onrechtstreeks in bezit zijn of onder zeggenschap staan van de in artikel 3 bedoelde personen of entiteiten worden bevroren.
2. Tegoeden noch economische middelen worden rechtstreeks of onrechtstreeks aan of ten behoeve van de in lid 1 bedoelde personen of entiteiten ter beschikking gesteld.
3. De lidstaten mogen ontheffingen van de in de leden 1 en 2 genoemde maatregelen toestaan voor tegoeden en economische middelen die:
a)
noodzakelijk zijn ter dekking van basisuitgaven, zoals betalingen voor voedsel, huur of hypotheeklasten, geneesmiddelen of geneeskundige behandelingen, belastingen, verzekeringspremies of kosten van nutsvoorzieningen;
b)
uitsluitend bestemd zijn voor de betaling van redelijke honoraria en de vergoeding van gemaakte kosten in verband met de verlening van juridische diensten;
c)
uitsluitend bestemd zijn voor de betaling van honoraria of kosten, overeenkomstig het nationaal recht, voor alleen het houden of beheren van bevroren tegoeden en economische middelen;
d)
noodzakelijk zijn ter dekking van uitzonderlijke uitgaven, na kennisgeving door de betrokken lidstaat aan het Sanctiecomité en goedkeuring door dit comité;
e)
het voorwerp zijn van een justitieel, administratief of arbitrair retentierecht of vonnis, in welk geval de tegoeden en economische middelen kunnen worden gebruikt om het retentierecht uit te oefenen of het vonnis ten uitvoer te leggen, mits het retentierecht of het vonnis dateert van voor de datum van aanneming van UNSCR 1907(2009), het retentierecht of het vonnis niet ten goede komen aan een in lid 1 van dit artikel bedoelde persoon of entiteit en mits de betrokken lidstaat de ontheffing aan het Sanctiecomité heeft gemeld.
4. Lid 2 is niet van toepassing op de bijboeking op bevroren rekeningen van:
a)
rente of andere inkomsten op de bevroren rekeningen; of
b)
betalingen op bevroren rekeningen die verschuldigd zijn uit hoofde van contracten, overeenkomsten of verplichtingen die zijn gesloten of zijn ontstaan vóór de datum waarop beperkende maatregelen op die rekeningen van toepassing worden,
mits deze rente, andere inkomsten en betalingen onder lid 1 blijven vallen.
5. De in lid 3, onder a), b) en c), bedoelde ontheffingen kunnen worden verleend na kennisgeving aan het Sanctiecomité door de betrokken lidstaat van zijn voornemen om, waar van toepassing, toestemming te verlenen voor de toegang tot dergelijke tegoeden, andere vermogensbestanddelen en economische middelen, mits het Sanctiecomité binnen drie werkdagen na deze kennisgeving hierover geen negatief besluit heeft genomen.
Artikel 7
De Raad stelt de in de bijlage vervatte lijst op en wijzigt deze overeenkomstig de aanwijzingen van het Sanctiecomité.
Artikel 8
Dit besluit wordt zo nodig herzien, gewijzigd of ingetrokken overeenkomstig door de Veiligheidsraad van de Verenigde Naties genomen besluiten.
Artikel 9
Dit besluit treedt in werking op de dag waarop het wordt aangenomen.
Artikel 10
Dit besluit wordt bekendgemaakt in het Publicatieblad van de Europese Unie.
Gedaan te Brussel, 1 maart 2010.