PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 404/2011
ze dne 8. dubna 2011,
kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1224/2009 o zavedení kontrolního režimu Společenství k zajištění dodržování pravidel společné rybářské politiky
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1224/2009 o zavedení kontrolního režimu Společenství k zajištění dodržování pravidel společné rybářské politiky, o změně nařízení (ES) č. 847/96, (ES) č. 2371/2002, (ES) č. 811/2004, (ES) č. 768/2005, (ES) č. 2115/2005, (ES) č. 2166/2005, (ES) č. 388/2006, (ES) č. 509/2007, (ES) č. 676/2007, (ES) č. 1098/2007, (ES) č. 1300/2008, (ES) č. 1342/2008 a o zrušení nařízení (EHS) č. 2847/93, (ES) č. 1627/94 a (ES) č. 1966/2006 (1), a zejména na čl. 6 odst. 5, čl. 7 odst. 5, čl. 8 odst. 1, čl. 9 odst. 5, čl. 14 odst. 10, čl. 15 odst. 9, čl. 16 odst. 2, čl. 21 odst. 7, čl. 22 odst. 7, čl. 23 odst. 5, čl. 24 odst. 8, čl. 25 odst. 2, článek 32, čl. 37 odst. 4, čl. 40 odst. 6, čl. 55 odst. 5, čl. 58 odst. 9, čl. 60 odst. 7, článek 61, čl. 64 odst. 2, čl. 72 odst. 5, čl. 73 odst. 9, čl. 74 odst. 6, čl. 75 odst. 2, čl. 76 odst. 4, čl. 78 odst. 2, čl. 79 odst. 7, čl. 92 odst. 5, čl. 103 odst. 8, čl. 105 odst. 6, čl. 106 odst. 4, čl. 107 odst. 4, čl. 111 odst. 3, čl. 116 odst. 6, čl. 117 odst. 4 a čl. 118 odst. 5 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení (ES) č. 1224/2009 (dále jen „nařízení o kontrolním režimu“) stanoví přijetí prováděcích pravidel a opatření k určitým ustanovením, která jsou v něm obsažena.
(2)
Aby bylo zajištěno jednotné uplatňování těchto prováděcích pravidel, je nezbytné zavést určité definice.
(3)
Ustanovení čl. 6 odst. 1 nařízení o kontrolním režimu stanoví, že rybářské plavidlo EU se smí používat k obchodnímu využívání živých vodních zdrojů, pouze pokud má platnou licenci k rybolovu. Ustanovení čl. 7 odst. 1 nařízení o kontrolním režimu stanoví, že rybářské plavidlo EU je oprávněno provozovat určité rybolovné činnosti, pouze jsou-li uvedeny v platném oprávnění k rybolovu. Je vhodné stanovit společná pravidla pro vydávání a správu těchto licencí k rybolovu a oprávnění k rybolovu, aby byla zajištěna společná podoba informací, jež jsou v nich uvedeny.
(4)
Ustanovení čl. 8 odst. 1 nařízení o kontrolním režimu stanoví, že velitel rybářského plavidla dodržuje podmínky a omezení týkající se označování a identifikace rybářských plavidel a jejich lovných zařízení. Jelikož se takové podmínky a omezení vztahují na vody EU, je nezbytné stanovit je na úrovni Evropské unie.
(5)
Podle čl. 9 odst. 1 nařízení o kontrolním režimu provozují členské státy systém satelitního sledování plavidel za účelem účinného sledování rybolovných činností svých rybářských plavidel bez ohledu na to, kde se nacházejí, a sledování rybolovných činností ve svých vodách. Je vhodné stanovit pro tento systém společné specifikace na úrovni Evropské unie. Tyto specifikace by měly stanovit zejména charakteristiky zařízení pro satelitní sledování, podrobnosti ohledně přenosu údajů o poloze a pravidla pro případ technického selhání nebo nefunkčnosti zařízení pro satelitní sledování.
(6)
Ustanovení čl. 14 odst. 1 nařízení o kontrolním režimu stanoví, že velitelé rybářských plavidel EU o celkové délce 10 metrů nebo větší vedou lodní deník rybolovu o svých operacích. Je nezbytné určit údaje, které se musí zaznamenávat do lodních deníků rybolovu, a jejich formát.
(7)
Ustanovení čl. 14 odst. 7 nařízení o kontrolním režimu stanoví, že velitelé rybářských plavidel EU používají přepočítací koeficienty stanovené na úrovni EU pro přepočet hmotnosti uchovávaných nebo zpracovaných ryb na živou hmotnost. Je proto nezbytné stanovit tyto přepočítací koeficienty.
(8)
Ustanovení čl. 15 odst. 1 nařízení o kontrolním režimu stanoví, že velitelé rybářských plavidel EU o celkové délce 12 metrů nebo větší musí údaje v lodním deníku rybolovu zaznamenávat elektronicky. Je vhodné stanovit požadavky na elektronické vyplňování a předávání těchto údajů a upřesnit jejich formát.
(9)
Ustanovení čl. 21 odst. 1 a čl. 23 odst. 1 nařízení o kontrolním režimu stanoví, že velitelé rybářských plavidel EU o celkové délce 10 metrů nebo větší musí vyplňovat a předkládat prohlášení o překládce a vykládce. Je vhodné určit údaje, které musí být obsaženy v těchto prohlášeních, a upřesnit jejich předkládání.
(10)
Ustanovení čl. 22 odst. 1 a čl. 24 odst. 1 nařízení o kontrolním režimu stanoví elektronické zaznamenávání a předávání údajů z prohlášení o překládce a vykládce. Je vhodné stanovit požadavky na elektronické vyplňování a předávání těchto údajů a upřesnit jejich formát.
(11)
Ustanovení čl. 16 odst. 1 a čl. 25 odst. 1 nařízení o kontrolním režimu stanoví, že každý členský stát musí na základě namátkových kontrol sledovat činnosti rybářských plavidel, na která se nevztahují požadavky na lodní deník a prohlášení o vykládce. S cílem zajistit společné normy těchto namátkových kontrol by měla být na úrovni Evropské unie stanovena prováděcí pravidla.
(12)
Článek 37 nařízení o kontrolním režimu stanoví, že Komise má přijmout nezbytná nápravná opatření, pokud zakázala rybolov z důvodu údajného vyčerpání rybolovných práv dostupných pro členský stát nebo skupinu členských států nebo pro Evropskou unii a zjistí se, že členský stát ve skutečnosti svá rybolovná práva nevyčerpal. Je nutné přijmout přiměřená pravidla pro přerozdělení těchto rybolovných práv, která berou v úvahu situace, kdy celkový přípustný odlov (TAC) pro EU je či není k dispozici, nebo kdy vzhledem k ročnímu stanovování rybolovných práv okolnosti takové přerozdělení nedovolují.
(13)
Články 39 až 41 nařízení o kontrolním režimu stanoví pravidla, která mají zajistit, aby nedocházelo k překračování výkonu motoru rybářských plavidel. Je nezbytné stanovit technická pravidla příslušného osvědčování a ověřování, které se má v této oblasti provádět.
(14)
Článek 55 nařízení o kontrolním režimu stanoví, že členské státy by měly zajistit, aby byl rekreační rybolov provozován způsobem slučitelným s cíli společné rybářské politiky. Členské státy by měly shromažďovat údaje o úlovcích rekreačního rybolovu z populací, na které se vztahuje plán obnovy. Pokud má rekreační rybolov významný dopad na příslušné zdroje, může Rada rozhodnout o konkrétních řídicích opatřeních. Je vhodné stanovit prováděcí pravidla pro stanovení plánů namátkových kontrol, aby mohly členské státy sledovat úlovky populací, na které se vztahují plány obnovy, při rekreačním rybolovu provozovaném jejich plavidly ve vodách pod jejich svrchovaností nebo v jejich jurisdikci.
(15)
V zájmu stanovení komplexního kontrolního režimu by se tento režim měl týkat celého řetězce produkce a uvádění na trh. Článek 58 nařízení o kontrolním režimu stanoví jednotný systém sledovatelnosti, aby mohly být všechny partie produktů rybolovu a akvakultury sledovatelné ve všech fázích produkce, zpracování a distribuce, od odlovu nebo sběru až po maloobchodní prodej. Je nezbytné stanovit společná pravidla pro postupy identifikace dotyčného produktu.
(16)
Článek 60 nařízení o kontrolním režimu stanoví, že veškeré produkty rybolovu se musí vážit za použití systémů schválených příslušnými orgány, ledaže členský stát přijal plán namátkových kontrol schválený Komisí. Je nezbytné stanovit ve všech členských státech společná pravidla pro vážení čerstvých a zmrazených produktů rybolovu, jakož i pro vážení překládaných produktů rybolovu a vážení produktů rybolovu po přepravě z místa vykládky.
(17)
Článek 61 nařízení o kontrolním režimu stanoví možnost vážit produkty rybolovu po přepravě z místa vykládky za předpokladu, že dotyčný členský stát respektive - pokud jsou produkty rybolovu převáženy do jiného členského státu - dotyčné členské státy přijaly společný kontrolní program schválený Komisí a založený na metodách vycházejících z posouzení míry rizika přijatých Komisí. Je nutno vymezit příslušné metody vycházející z posouzení míry rizika.
(18)
Lov sleďů obecných, makrel obecných a kranasů má určité zvláštnosti. Proto je vhodné stanovit zvláštní pravidla ohledně vážení a souvisejících prvků s přihlédnutím k těmto zvláštnostem.
(19)
Článek 64 nařízení o kontrolním režimu stanoví, že je třeba přijmout prováděcí pravidla týkající se obsahu prodejních dokladů. Taková pravidla je vhodné začlenit do tohoto nařízení.
(20)
Články 71 a 72 nařízení o kontrolním režimu stanoví, že členské státy vykonávají dohled ve vodách EU a přijímají nutná opatření, pokud pozorování neodpovídají dostupným informacím. Je nezbytné stanovit společná pravidla ohledně obsahu zprávy o dohledu a způsobu jejího předávání.
(21)
Článek 73 nařízení o kontrolním režimu stanoví, že Rada může zavést pozorovatelské kontrolní programy, a obecně stanoví profil a úkoly kontrolních pozorovatelů na palubách rybářských plavidel. Proto je nutno vypracovat prováděcí pravidla ohledně rozmisťování a povinností kontrolních pozorovatelů.
(22)
Podle hlavy VII kapitoly I nařízení o kontrolním režimu je třeba stanovit pravidla pro provádění inspekcí, aby se posílil standardizovaný přístup ke kontrolním činnostem prováděným členskými státy. Měla by se stanovit pravidla pro chování úředníků pověřených inspekcemi a povinnosti členských států, pokud jde o chování jejich úředníků oprávněných provádět takové inspekce. Zároveň by se měly vyjasnit povinnosti provozovatelů během inspekce. Je také nezbytné stanovit společné zásady pro postupy inspekce na moři, v přístavech, během přepravy, na tržištích a také pokud jde o inspekční zprávy a jejich předávání.
(23)
Článek 79 nařízení o kontrolním režimu stanoví, že inspektoři Unie mohou provádět inspekce ve vodách EU a na rybářských plavidlech EU mimo vody EU. Je vhodné stanovit pravidla ohledně jmenování inspektorů Unie, jejich úkolů a povinností, jakož i typu následných opatření, která je třeba přijímat na základě jejich zpráv.
(24)
Článek 92 nařízení o kontrolním režimu stanoví zavedení bodového systému pro závažná porušení předpisů s cílem zajistit dodržování pravidel společné rybářské politiky a rovné podmínky ve všech vodách EU. Za účelem dosažení tohoto cíle je nezbytné stanovit na úrovni Evropské unie společná pravidla používání tohoto bodového systému, včetně přehledu, kolik sankčních bodů se má přidělovat za každé závažné porušení předpisů.
(25)
V souladu s čl. 5 odst. 6 a článkem 103 nařízení o kontrolním režimu je finanční pomoc podle nařízení Rady (ES) č. 1198/2006 ze dne 27. července 2006 o Evropském rybářském fondu (2) a nařízení Rady (ES) č. 861/2006 ze dne 22. května 2006, kterým se stanoví finanční opatření Společenství pro provádění společné rybářské politiky a pro oblast mořského práva (3), podmíněna tím, aby členské státy dodržovaly své povinnosti v oblasti zachování rybolovných zdrojů a kontroly rybolovu, přičemž Komise má možnost za určitých podmínek tuto finanční pomoc pozastavit nebo zrušit. Pro tato opatření je nezbytné stanovit prováděcí pravidla.
(26)
Článek 107 nařízení o kontrolním režimu stanoví, že pokud členské státy nedodržují pravidla týkající se populací, na které se vztahují víceleté plány, a takové porušení pravidel má za následek závažné ohrožení zachování těchto populací, může Komise provést odpočty z kvót. Proto by měla být vypracována pravidla ohledně výše odpočtu s přihlédnutím k povaze porušení předpisů, rozsahu jeho dopadu, jakož i závažnosti ohrožení daného zdroje.
(27)
Hlava XII kapitola I nařízení o kontrolním režimu stanoví pravidla pro zacházení s údaji zaznamenanými pro účely uvedeného nařízení, včetně povinnosti členských států zřídit počítačovou databázi a systém potvrzování údajů, a také ustanovení týkající se přístupu k takovým údajům a jejich výměny. Je nezbytné stanovit společná pravidla, která stanoví postupy zpracování těchto údajů a zajištění přístupu Komise k nim a konkretizují požadavky týkající se jejich výměny.
(28)
Článek 110 nařízení o kontrolním režimu se zabývá dálkovým přístupem Komise nebo subjektu jí určeného k počítačovým souborům, v nichž jsou uloženy údaje zaznamenané středisky pro sledování rybolovu členských států. Aby byl takový přístup zajištěn, je nezbytné stanovit jasná pravidla ohledně podmínek a postupů, které se mají dodržovat.
(29)
Články 114 až 116 nařízení o kontrolním režimu stanoví, že členské státy musí zřídit úřední internetové stránky. Aby byla zajištěna jejich přístupnost ve všech členských státech bez rozdílu, je vhodné stanovit na úrovni EU pravidla ohledně těchto internetových stránek.
(30)
Podle článku 117 nařízení o kontrolním režimu je nutno zavést systém vzájemné pomoci pro zajištění správní spolupráce mezi členskými státy a Komisí. Tato správní spolupráce je nezbytná k tomu, aby bylo zajištěno vytvoření rovných podmínek v EU a náležité vyšetřování protiprávních činností a použití sankcí. Je proto nutno vypracovat pravidla pro systematickou výměnu informací na základě žádosti nebo z vlastního podnětu a pro možnost požádat o donucovací opatření a doručení prostřednictvím správních orgánů jiného členského státu.
(31)
Ochrana fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů členskými státy je upravena směrnicí Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů (4). Ochrana fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů Komisí je upravena nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 ze dne 18. prosince 2000 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů orgány a institucemi Společenství a o volném pohybu těchto údajů (5), zejména co se týká požadavků na důvěrnost a bezpečnost zpracování, předávání osobních údajů z vnitrostátních systémů členských států Komisi, zákonnost zpracování a práv subjektů údajů na informace, na přístup k osobním údajům a jejich opravy.
(32)
Aby se usnadnilo provádění systému kontroly rybolovu, měla by se prováděcí pravidla soustředit do jednoho nařízení. Proto by měla být zrušena tato nařízení Komise:
-
nařízení (EHS) č. 2807/83 (6), kterým se stanoví zvláštní pravidla pro zaznamenávání údajů o úlovcích ryb členských států,
-
nařízení (EHS) č. 3561/85 (7) o údajích o kontrolách rybolovné činnosti prováděných vnitrostátními kontrolními orgány,
-
nařízení (EHS) č. 493/87 (8), kterým se stanoví podrobná pravidla pro nápravu škody způsobené pozastavením některých rybolovných činností,
-
nařízení (EHS) č. 1381/87 (9), kterým se stanoví prováděcí pravidla pro označování a dokumentaci rybářských plavidel,
-
nařízení (EHS) č. 1382/87 (10), kterým se stanoví prováděcí pravidla pro inspekce rybářských plavidel,
-
nařízení (EHS) č. 2943/95 (11), kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1627/94, kterým se stanoví obecná ustanovení týkající se zvláštních povolení k rybolovu,
-
nařízení (ES) č. 1449/98 (12), kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 2847/93, pokud jde o hlášení o intenzitě rybolovu,
-
nařízení (ES) č. 356/2005 (13), kterým se stanoví prováděcí pravidla pro označování a identifikaci pasivních lovných zařízení a vlečných sítí s výložníky,
-
nařízení (ES) č. 2244/2003 (14), kterým se stanoví pravidla pro systémy satelitního sledování plavidel,
-
nařízení (ES) č. 1281/2005 (15) o správě licencí k rybolovu a nejnutnějších údajích, které musí být v licencích k rybolovu obsaženy,
-
nařízení (ES) č. 1042/2006 (16), kterým se stanoví prováděcí pravidla k čl. 28 odst. 3 a 4 nařízení Rady (ES) č. 2371/2002 o zachování a udržitelném využívání rybolovných zdrojů v rámci společné rybářské politiky,
-
nařízení (ES) 1542/2007 (17) o vykládce a vážení sledě obecného, makrely obecné a kranase obecného,
-
nařízení (ES) č. 1077/2008 (18), kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1966/2006 o elektronickém zaznamenávání a hlášení rybolovných činností a o zařízení pro dálkové snímání a kterým se zrušuje nařízení (ES) č. 1566/2007, a
-
nařízení (ES) č. 409/2009 (19), kterým se stanoví vyrovnávací koeficienty Společenství a kódy úpravy používané k přepočítání zpracované hmotnosti na živou hmotnost a kterým se mění nařízení Komise (EHS) č. 2807/83.
(33)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro rybolov a akvakulturu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
HLAVA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
OBLAST PŮSOBNOSTI
Článek 1
Předmět
Toto nařízení stanoví prováděcí pravidla pro kontrolní systém Evropské unie zřízený nařízením o kontrolním režimu.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
1)
„rybářským plavidlem EU“ plavidlo ve smyslu čl. 3 písm. d) nařízení Rady (ES) č. 2371/2002 (20);
2)
„vodami EU“ vody ve smyslu čl. 3 písm. a) nařízení (ES) č. 2371/2002;
3)
„držitelem licence k rybolovu“ fyzická nebo právnická osoba, jíž byla vydána licence k rybolovu podle článku 6 nařízení o kontrolním režimu;
4)
„inspektory Unie“ inspektoři vymezení v čl. 4 odst. 7 nařízení o kontrolním režimu;
5)
„zařízením s uzavíracím mechanismem“ jakékoli zařízení plující při hladině moře nebo ukotvené zařízení, které slouží k přilákání ryb;
6)
„pasivním zařízením“ jakékoli rybolovné zařízení, které při odlovu nevyžaduje aktivní pohyb zařízení, a to včetně:
a)
tenatových sítí, třístěnných tenatových sítí, vězencových sítí;
b)
unášených tenatových sítí a unášených třístěnných tenatových sítí, přičemž kterékoli z nich mohou být opatřeny kotvícím, plovoucím a navigačním zařízením;
c)
dlouhých lovných šňůr, lovných šňůr, vrší a vězenců;
7)
„výložníkovou vlečnou sítí“ jakákoli vlečená síť, jejíž otvor je zajišťován výložníkem nebo podobným zařízením, bez ohledu na to, zda je při vlečení po mořském dně nadnášena, či nikoli;
8)
„systémem sledování plavidel“ (VMS) podle čl. 9 odst. 1 nařízení o kontrolním režimu satelitní systém sledování plavidel poskytující rybolovným orgánům v pravidelných intervalech údaje o poloze, kurzu a rychlosti plavidel;
9)
„zařízením pro satelitní sledování“ podle čl. 4 odst. 12 nařízení o kontrolním režimu zařízení instalované na palubě rybářského plavidla, které automaticky přenáší polohu a související údaje do střediska pro sledování rybolovu podle zákonných požadavků a umožňuje neustálou detekci a identifikaci rybářského plavidla;
10)
„rybářským výjezdem“ jakákoli plavba rybářského plavidla, během které probíhá rybolovná činnost a která začíná okamžikem, kdy rybářské plavidlo opustí přístav, a končí vplutím do přístavu;
11)
„rybolovnou operací“ všechny činnosti související s vyhledáváním ryb, shazováním, vlečením a vytahováním aktivního lovného zařízení, kladením, ponořováním, vytahováním nebo přemísťováním pasivního lovného zařízení a vybíráním úlovku ze zařízení, ze sítí na uchovávání živých úlovků nebo z přepravní klece do výkrmných a chovných klecí;
12)
„elektronickým lodním deníkem rybolovu“ záznam údajů o rybolovné operaci provedený velitelem rybářského plavidla za použití počítačových prostředků a předaný orgánům členského státu;
13)
„obchodní úpravou produktu“ popis zpracovaného stavu produktu rybolovu nebo jeho části v souladu s kódy a popisy uvedenými v příloze I;
14)
„Evropskou agenturou pro kontrolu rybolovu“ agentura ve smyslu článku 1 nařízení (ES) č. 768/2005 (21);
15)
„pozorováním“ sledování rybářského plavidla kterýmkoli příslušným orgánem členského státu;
16)
„obchodně citlivými informacemi“ informace, jejichž zveřejnění může poškodit obchodní zájmy provozovatele;
17)
„počítačovým systémem potvrzování údajů“ systém, který je schopen ověřit, že veškeré údaje uložené v databázích členských států jsou přesné, úplné a předložené ve stanovených lhůtách;
18)
„internetovou službou“ softwarový systém určený k podpoře interoperabilní interakce mezi počítači prostřednictvím počítačové sítě.
HLAVA II
OBECNÉ PODMÍNKY PŘÍSTUPU DO VOD A KE ZDROJŮM
KAPITOLA I
Licence k rybolovu
Článek 3
Vydávání a správa licencí k rybolovu
1. Licence k rybolovu uvedená v článku 6 nařízení o kontrolním režimu je platná pouze pro jedno rybářské plavidlo EU.
2. Licence k rybolovu uvedené v článku 6 nařízení o kontrolním režimu vydávají, spravují a odebírají členské státy pro svá rybářská plavidla v souladu s tímto nařízením.
3. Licence k rybolovu uvedené v článku 6 nařízení o kontrolním režimu obsahují minimálně informace stanovené v příloze II.
4. Licence k rybolovu vydané v souladu s nařízením (ES) č. 1281/2005 se považují za licence k rybolovu vydané v souladu s tímto nařízením, pokud obsahují nejnutnější informace vyžadované odstavcem 3 tohoto článku.
5. Licence k rybolovu je platná, jen pokud jsou nadále dodržovány podmínky, na jejichž základě byla vydána.
6. Jestliže byla licence k rybolovu dočasně pozastavena nebo trvale odňata, orgány členského státu vlajky neprodleně informují jejího držitele.
7. V žádném okamžiku nesmí být celková kapacita odpovídající licencím k rybolovu vydaným členským státem, vyjádřená v hrubé prostornosti nebo v kW, vyšší než maximální úrovně kapacity pro daný členský stát stanovené v souladu s článkem 12 a 13 nařízení (ES) č. 2371/2002 a nařízenímKomise (ES) č. 1438/2003 (22), nařízením Rady (ES) č. 639/2004 (23) a nařízením Komise (ES) č. 2104/2004 (24).
KAPITOLA II
Oprávnění k rybolovu
Článek 4
Oprávnění k rybolovu
1. Oprávnění k rybolovu uvedené v článku 7 nařízení o kontrolním režimu je platné pouze pro jedno rybářské plavidlo EU.
2. Oprávnění k rybolovu uvedená v článku 7 nařízení o kontrolním režimu obsahují minimálně informace stanovené v příloze III. Členský stát vlajky zajistí, aby byly informace obsažené v oprávnění k rybolovu správné a v souladu s pravidly společné rybářské politiky.
3. Zvláštní povolení k rybolovu vydaná v souladu s nařízením Rady (ES) č. 1627/94 (25) se považují za oprávnění k rybolovu vydaná v souladu s tímto nařízením, pokud obsahují nejnutnější informace vyžadované odstavcem 2 tohoto článku.
4. Oprávnění k rybolovu uvedené v odstavci 2 a licence k rybolovu uvedená v čl. 3 odst. 2 tohoto nařízení mohou být obsaženy v témže dokladu.
5. Aniž jsou dotčena zvláštní pravidla, jsou rybářská plavidla EU o celkové délce menší než 10 metrů, která provádějí rybolov výlučně v územních vodách svých členských států vlajky, vyňata z povinnosti mít oprávnění k rybolovu.
6. Ustanovení čl. 3 odst. 2 a 5 tohoto nařízení se použijí přiměřeně.
Článek 5
Seznam oprávnění k rybolovu
1. Aniž jsou dotčena zvláštní pravidla, jakmile budou zprovozněny internetové stránky uvedené v článku 114 nařízení o kontrolním režimu a nejpozději 1. ledna 2012, poskytnou členské státy v zabezpečené části svých úředních internetových stránek seznam rybářských plavidel, která obdržela oprávnění k rybolovu uvedená v článku 7 nařízení o kontrolním režimu, a to před nabytím platnosti těchto oprávnění k rybolovu. V případě jakýchkoli změn seznam před nabytím účinku aktualizují.
2. Za období od 1. ledna 2011 do 31. prosince 2011 členské státy poskytnou Komisi na požádání seznam svých rybářských plavidel, která obdržela oprávnění k rybolovu na rok 2011. Změny seznamu se oznamují Komisi před nabytím účinku.
KAPITOLA III
Značení a identifikace rybářských plavidel EU a jejich lovných zařízení
Oddíl 1
Značení a identifikace rybářských plavidel
Článek 6
Značení rybářských plavidel
Rybářská plavidla EU musí být označena tímto způsobem:
a)
písmeno nebo písmena přístavu nebo okresu, ve kterém je rybářské plavidlo EU zaregistrováno, a evidenční číslo nebo čísla jsou vyznačena na obou stranách přídě, pokud možno co nejvýše nad vodou tak, aby byla jasně viditelná z moře a ze vzduchu, v barvě kontrastující s pozadím, na kterém jsou vyznačena;
b)
v případě rybářských plavidel EU o celkové délce větší než 10 metrů a menší než 17 metrů musí být výška písmen a čísel alespoň 25 centimetrů a tloušťka linky alespoň 4 centimetry. V případě rybářských plavidel EU o délce 17 metrů nebo větší musí být výška písmen a čísel alespoň 45 centimetrů a tloušťka linky alespoň 6 centimetrů;
c)
členský stát vlajky může požadovat, aby mezinárodní rádiová volací značka (IRCS) nebo vnější registrační písmena a čísla byla vyznačena na střeše kormidelny tak, aby byla jasně viditelná ze vzduchu, v barvě kontrastující s pozadím, na kterém jsou vyznačena;
d)
kontrastními barvami jsou bílá a černá;
e)
vnější registrační písmena a čísla vyznačená na trupu rybářského plavidla EU nesmějí být snímatelná, smazaná, pozměněná, nečitelná, zacloněná nebo zakrytá.
Článek 7
Doklady uchovávané na palubě rybářského plavidla EU
1. Velitel rybářského plavidla o celkové délce 10 metrů nebo větší uchovává na palubě doklady vydané příslušným orgánem členského státu, v němž je plavidlo zaregistrováno, obsahující alespoň tyto údaje o plavidle:
a)
název, existuje-li;
b)
písmena přístavu nebo okresu, kde je zaregistrováno, a čísla, pod kterými je zaregistrováno;
c)
mezinárodní rádiovou volací značku, existuje-li;
d)
jména a adresy vlastníka/vlastníků a případně nájemce/nájemců;
e)
celkovou délku, výkon hnacího motoru, hrubou prostornost a u rybářských plavidel EU, která byla uvedena do provozu dne 1. ledna 1987 nebo později, datum uvedení do provozu.
2. Velitel rybářských plavidel EU o celkové délce 17 metrů nebo větší s prostorem pro ryby uchovává na palubě přesné výkresy s popisem prostoru pro ryby, včetně uvedení všech přístupových míst a jejich skladovací kapacity v krychlových metrech.
3. Velitel rybářského plavidla EU s mrazicími nebo chladírenskými nádržemi s mořskou vodou uchovává na palubě aktualizovaný doklad uvádějící kalibraci nádrží v krychlových metrech v dělení po 10 centimetrech.
4. Doklady uvedené v odstavci 2 a 3 musí být potvrzené příslušným orgánem členského státu vlajky. Každá úprava charakteristických znaků uvedených v dokladech podle odstavců 1 až 3 musí být potvrzena příslušným orgánem členského státu vlajky.
5. Doklady uvedené v tomto článku se předkládají za účelem kontroly a inspekce na žádost úředníků.
Oddíl 2
Značení a identifikace lovných zařízení a člunů
Článek 8
Značení člunů a lovných zařízení s uzavíracím mechanismem
Čluny přepravované na palubách rybářských plavidel EU a lovná zařízení s uzavíracím mechanismem musí být označena vnějšími registračními písmeny a čísly rybářského plavidla (rybářských plavidel) EU, které je používá (používají).
Článek 9
Obecná pravidla pro pasivní zařízení a výložníkové vlečné sítě
1. Ustanovení obsažená v článcích 9 až 12 tohoto nařízení se vztahují na rybářská plavidla EU provozující rybolov ve všech vodách EU a ustanovení obsažená v článcích 13 až 17 tohoto nařízení na vody EU nacházející se více než 12 námořních mil od základních linií pobřežních členských států.
2. Jak je stanoveno v odstavci 1, ve vodách EU se zakazuje provádět rybolov za použití pasivních zařízení, bójí a výložníkových vlečných sítí, které nejsou označené a identifikovatelné v souladu s ustanoveními článků 10 až 17 tohoto nařízení.
3. Jak je stanoveno v odstavci 1, ve vodách EU se zakazuje vozit na palubě:
a)
výložníky výložníkových vlečných sítí, na nichž nejsou vyznačena vnější registrační písmena a čísla podle článku 10 tohoto nařízení;
b)
pasivní zařízení, které není opatřeno štítkem podle čl. 11 odst. 2 tohoto nařízení;
c)
bóje, které nejsou označeny podle čl. 13 odst. 2 tohoto nařízení.
Článek 10
Pravidla pro výložníkové vlečné sítě
Velitel rybářského plavidla EU nebo zástupce velitele zajistí, aby na každé sestavené výložníkové vlečné síti, která se nachází na palubě nebo je používána k rybolovu, byla jasně vyznačena vnější registrační písmena a čísla plavidla, ke kterému patří, a to na výložníku každé sestavené výložníkové vlečné sítě.
Článek 11
Pravidla pro pasivní zařízení
1. Velitel rybářského plavidla EU nebo zástupce velitele zajistí, aby každé pasivní zařízení, které se nachází na plavidle nebo je používáno k rybolovu, bylo jasně označené a identifikovatelné v souladu s tímto článkem.
2. Na každém pasivním zařízení používaném k rybolovu se trvale vyznačí vnější registrační písmena a čísla, která jsou vyznačena na trupu rybářského plavidla, k němuž zařízení patří, takto:
a)
u sítí na štítek připevněný k první horní řadě;
b)
u lovných šňůr a dlouhých lovných šňůr na štítek připevněný v místě kontaktu s uvazovací bójí;
c)
u vrší a vězenců na štítek připevněný k základnímu provazu;
d)
u pasivních zařízení, jejichž délka přesahuje 1 námořní míli, na štítek připevněný podle písmena a), b) a c) v pravidelných odstupech nepřevyšujících 1 námořní míli tak, aby žádná část pasivního zařízení o délce větší než 1 námořní míle nezůstala neoznačena.
Článek 12
Pravidla pro štítky
1. Každý štítek musí být:
a)
vyrobený z odolného materiálu;
b)
bezpečně připevněn k zařízení;
c)
široký alespoň 65 milimetrů;
d)
dlouhý alespoň 75 milimetrů.
2. Štítek nesmí být snímatelný, smazaný, pozměněný, nečitelný, zacloněný nebo zakrytý.
Článek 13
Pravidla pro bóje
1. Velitel rybářského plavidla EU nebo zástupce velitele zajistí, aby ke každému pasivnímu zařízení používanému k rybolovu byly připevněny dvě koncové signální bóje a vnitřní signální bóje, vybavené v souladu s přílohou IV, a rozmístěny podle ustanovení tohoto oddílu.
2. Na každé koncové a vnitřní signální bóji se trvale vyznačí vnější evidenční písmena a čísla, která jsou vyznačena na trupu rybářského plavidla EU, k němuž tyto bóje patří a jež je rozmístilo, takto:
a)
písmena a čísla musí být vyznačena co nejvýše nad vodní hladinou tak, aby byla jasně viditelná;
b)
barvou kontrastující s povrchem, na kterém jsou vyznačena.
3. Písmena a čísla vyznačená na signální bóji nesmějí být smazaná, pozměněná nebo nečitelná.
Článek 14
Pravidla pro lana
1. Lana spojující bóje s pasivním zařízením musí být z materiálu, který je schopen se ponořit, nebo musí být zatížena.
2. Lana spojující koncové signální bóje s každým zařízením se připevňují na konce tohoto zařízení.
Článek 15
Pravidla pro koncové signální bóje
1. Koncové signální bóje jsou rozmístěny tak, aby bylo možné kdykoli určit koncové body zařízení.
2. Stožár každé koncové signální bóje je vysoký alespoň 1 metr od hladiny moře, měřeno od vrchní části plováku ke spodnímu okraji nejnižší vlajky.
3. Koncové signální bóje jsou barevné, ale nesmějí být červené nebo zelené.
4. Na každé koncové signální bóji se musí nacházet:
a)
jedna nebo dvě obdélníkové vlajky; je-li nutné umístit na jednu bóji dvě vlajky, jsou od sebe umístěny ve vzdálenosti alespoň 20 centimetrů; vlajky označující konce téhož zařízení jsou stejné barvy, nesmějí být bílé a jsou stejné velikosti;
b)
jedno nebo dvě žlutá světla, která každých pět sekund zablesknou (F1 Y 5s) a jsou viditelná na vzdálenost nejméně dvou námořních mil;
5. Každá koncová signální bóje může mít koncovou značku na vrcholu bóje označenou jedním nebo dvěma svítivými proužky, jež nesmějí být červené nebo zelené a musí být alespoň 6 centimetrů široké.
Článek 16
Pravidla pro připevňování koncových signálních bójí
1. Koncové signální bóje musí být připevněny k pasivnímu zařízení takto:
a)
bóje v západním úseku (tj. polovina kruhu buzoly od jihu přes západ k severu včetně) musí být vybavena dvěma vlajkami, dvěma svítivými proužky, dvěma světly a štítkem podle článku 12 tohoto nařízení;
b)
bóje ve východním úseku (tj. polovina kruhu buzoly od severu přes východ k jihu včetně) musí být vybavena jednou vlajkou, jedním svítivým proužkem, jedním světlem a štítkem podle článku 12 tohoto nařízení.
2. Štítek musí obsahovat informace uvedené v čl. 13 odst. 2 tohoto nařízení.
Článek 17
Vnitřní signální bóje
1. Vnitřní signální bóje jsou umístěny na pasivním zařízení, jehož délka přesahuje pět námořních mil, následujícím způsobem:
a)
vnitřní signální bóje jsou rozmístěny ve vzdálenosti nepřesahující pět námořních mil tak, aby žádná část pasivního zařízení o délce pěti námořních mil nebo více nezůstala neoznačena;
b)
vnitřní signální bóje jsou vybaveny žlutým blikajícím světlem, které každých pět sekund zableskne (F1 Y 5s) a je viditelné na vzdálenost nejméně dvou námořních mil. Nesou stejné znaky jako koncová signální bóje ve východním úseku, avšak vlajka je bílá.
2. Odchylně od odstavce 1 jsou vnitřní signální bóje v Baltském moři umístěny na pasivním zařízení o délce přesahující jednu námořní míli. Vnitřní signální bóje se rozmísťují ve vzdálenosti nejvýše jedné námořní míle tak, aby žádná část pasivního zařízení o délce přesahující jednu námořní míli nezůstala neoznačená.
Vnitřní signální bóje nesou stejné znaky jako koncová signální bóje ve východním úseku, s výjimkou těchto znaků:
a)
vlajky jsou bílé;
b)
každá pátá vnitřní signální bóje je opatřena radarovým odražečem odrážejícím signál do vzdálenosti alespoň dvou námořních mil.
KAPITOLA IV
Systém sledování plavidel
Článek 18
Požadavky na vybavení rybářských plavidel EU zařízeními pro satelitní sledování
1. Aniž je dotčen čl. 25 odst. 3 tohoto nařízení, nesmí rybářské plavidlo EU, na které se vztahuje systém sledování plavidel, opustit přístav bez plně provozuschopného zařízení pro satelitní sledování instalovaného na palubě.
2. Nachází-li se rybářské plavidlo EU v přístavu, zařízení pro satelitní sledování může být vypnuto, pouze pokud:
a)
to bylo předem oznámeno středisku pro sledování rybolovu členského státu vlajky a středisku pro sledování rybolovu pobřežního členského státu a
b)
pokud příští zpráva potvrdí, že rybářské plavidlo EU nezměnilo svou polohu oproti předchozí zprávě.
Příslušné orgány členského státu vlajky mohou povolit nahrazení předchozího oznámení uvedeného v písmenu a) automatickou zprávou VMS nebo varováním systému, které oznamují, že rybářské plavidlo EU se nachází v předem vymezené zeměpisné oblasti přístavu.
3. Tato kapitola se nevztahuje na rybářská plavidla EU používaná výhradně pro účely akvakultury.
Článek 19
Vlastnosti zařízení pro satelitní sledování
1. Zařízení pro satelitní sledování instalovaná na rybářských plavidlech EU musí zajistit pravidelné automatické předávání následujících údajů středisku pro sledování rybolovu členského státu vlajky:
a)
identifikace rybářského plavidla;
b)
naposledy určená zeměpisná poloha rybářského plavidla se zaměřovací odchylkou nižší než 500 metrů při stupni přesnosti 99 %;
c)
datum a čas (univerzální koordinovaný čas, „UTC“), kdy byla tato poloha rybářského plavidla určena, a
d)
okamžitá rychlost a kurs rybářského plavidla.
2. Členské státy zajistí, aby zařízení pro satelitní sledování byla chráněna proti vstupu nebo výstupu chybných údajů o poloze a aby nemohla být ručně přenastavena.
Článek 20
Povinnosti velitelů plavidel v souvislosti se zařízeními pro satelitní sledování
1. Velitelé rybářského plavidla EU zajistí, aby zařízení pro satelitní sledování byla kdykoli plně provozuschopná a aby byly předávány údaje uvedené v čl. 19 odst. 1 tohoto nařízení.
2. Aniž je dotčeno ustanovení čl. 26 odst. 1 tohoto nařízení, velitel rybářského plavidla EU zejména zajistí, aby:
a)
údaje nebyly nijak pozměněny;
b)
anténa nebo antény zařízení pro satelitní sledování nebyly nijak rušeny, odpojeny nebo blokovány;
c)
dodávka elektrického proudu pro zařízení pro satelitní sledování nebyla nijak přerušena a
d)
zařízení pro satelitní sledování nebylo z rybářského plavidla odstraněno.
3. Zařízení pro satelitní sledování je zakázáno ničit, poškozovat, činit provozu neschopným nebo do něho jakkoli jinak zasahovat, pokud příslušné orgány členského státu vlajky nepovolily jeho opravu nebo výměnu.
Článek 21
Kontrolní opatření členských států vlajky
Každý členský stát vlajky zajistí průběžné a systematické sledování a kontrolu přesnosti údajů uvedených v článku 19 tohoto nařízení a neprodleně zasáhne, zjistí-li, že údaje jsou nepřesné nebo neúplné.
Článek 22
Četnost předávání údajů
1. Každý členský stát zajistí, aby jeho středisko pro sledování rybolovu nejméně jednou za dvě hodiny obdrželo prostřednictvím VMS informace uvedené v článku 19 tohoto nařízení týkající se jeho rybářských plavidel. Středisko pro sledování rybolovu může požadovat předávání informací v kratších časových intervalech.
2. Středisko pro sledování rybolovu musí mít schopnost vyžádat si aktuální polohu každého z rybářských plavidel tohoto členského státu.
Článek 23
Sledování vplutí do určitých oblastí a vyplutí z nich
Každý členský stát zajistí, aby jeho středisko pro sledování rybolovu prostřednictvím údajů VMS sledovalo u jeho rybářských plavidel datum a čas vplutí do a vyplutí z:
a)
jakékoli námořní oblasti, kde platí zvláštní pravidla přístupu do vod a ke zdrojům;
b)
oblastí omezeného rybolovu podle článku 50 nařízení o kontrolním režimu;
c)
regulačních oblastí regionálních organizací pro řízení rybolovu, jichž jsou Evropská unie nebo některé členské státy smluvní stranou;
d)
vod pod svrchovaností a v jurisdikci třetí země.
Článek 24
Předávání údajů pobřežnímu členskému státu
1. VMS zavedený každým členským státem zajišťuje, aby byly středisku pro sledování rybolovu pobřežního členského státu automaticky předávány údaje, které mají být poskytnuty v souladu s článkem 19 tohoto nařízení a které se týkají jeho rybářských plavidel po dobu, kdy se nacházejí ve vodách pobřežního členského státu. Toto předávání údajů probíhá současně s příjmem údajů střediskem pro sledování rybolovu členského státu vlajky a je v souladu s formátem stanoveným v příloze V.
2. Pobřežní členské státy, které oblast sledují společně, mohou určit společnou adresu, na kterou budou zasílány údaje, které mají být poskytnuty v souladu s článkem 19 tohoto nařízení. Informují o tom Komisi a ostatní členské státy.
3. Každý členský stát předá ostatním členským státům a Komisi pokud možno v elektronickém formátu, který je slučitelný se systémem World Geodetic System 1984 (WGS 84), úplný seznam zeměpisných souřadnic, jimiž je ohraničena jeho výlučná hospodářská zóna nebo výlučná rybolovná oblast. Rovněž sdělí ostatním členským státům a Komisi veškeré změny těchto souřadnic. Členské státy mohou případně tento seznam zveřejnit na internetových stránkách uvedených v článku 115 nařízení o kontrolním režimu.
4. Členské státy zajistí efektivní součinnost mezi svými příslušnými orgány, co se týče předávání údajů ze systému sledování plavidel v souladu s čl. 9 odst. 3 nařízení o kontrolním režimu, mimo jiné také stanovením jasných a zdokumentovaných postupů, jež se mají k tomuto účelu používat.
Článek 25
Technické selhání nebo nefunkčnost zařízení pro satelitní sledování
1. V případě technického selhání nebo nefunkčnosti zařízení pro satelitní sledování instalovaného na palubě rybářského plavidla EU jeho velitel nebo jeho zástupce sdělí středisku pro sledování rybolovu členského státu vlajky každé čtyři hodiny od okamžiku, kdy byl výpadek zjištěn nebo kdy byl informován v souladu s odstavcem 4 nebo čl. 26 odst. 1 tohoto nařízení, vhodnými telekomunikačními prostředky aktuální zeměpisnou polohu rybářského plavidla. Členské státy zvolí telekomunikační prostředky, které použijí, a uvedou je na internetových stránkách podle článku 115 nařízení o kontrolním režimu.
2. Středisko pro sledování rybolovu členského státu vlajky po obdržení zeměpisných souřadnic podle odstavce 1 tyto souřadnice neodkladně zapíše do databáze VMS. Ručně odesílané údaje VMS musí být v databázi jasně odlišitelné od automatických zpráv. Tyto ručně odesílané údaje VMS musí být popřípadě neodkladně předány pobřežním členským státům.
3. V případě technického selhání nebo nefunkčnosti zařízení pro satelitní sledování smí rybářské plavidlo EU opustit přístav teprve tehdy, kdy je zařízení pro satelitní sledování instalované na palubě plně funkční ke spokojenosti příslušných orgánů státu vlajky. Odchylně může středisko pro sledování rybolovu členského státu vlajky povolit svým rybářským plavidlům s nefunkčním zařízením pro satelitní sledování opustit přístav za účelem jeho opravy nebo výměny.
4. Příslušné orgány členského státu vlajky či případně pobřežního členského státu se pokusí informovat velitele plavidla nebo osobu, která za ně zodpovídá, nebo jejich zástupce, jestliže se zdá, že došlo k závadě na zařízení pro satelitní sledování instalovaném na palubě rybářského plavidla EU nebo že toto zařízení není plně funkční.
5. Odstranění zařízení pro satelitní sledování za účelem jeho opravy nebo výměny podléhá povolení příslušnými orgány členského státu vlajky.
Článek 26
Neobdržení údajů
1. Neobdrží-li středisko pro sledování rybolovu členského státu vlajky údaje podle článku 22 nebo čl. 25 odst. 1 tohoto nařízení po dobu dvanácti po sobě následujících hodin, informuje o tom co nejdříve velitele nebo provozovatele rybářského plavidla EU nebo jejich zástupce. Nastane-li tato situace u určitého rybářského plavidla EU více než třikrát za kalendářní rok, členský stát vlajky zajistí, aby zařízení pro satelitní sledování u dotyčného rybářského plavidla bylo důkladně překontrolováno. Členský stát vlajky záležitost prošetří, aby zjistil, zda bylo se zařízením manipulováno. Odchylně od čl. 20 odst. 2 písm. d) tohoto nařízení může být zařízení za účelem tohoto šetření z plavidla odstraněno.
2. Neobdrží-li středisko pro sledování rybolovu členského státu vlajky údaje podle článku 22 nebo čl. 25 odst. 1 tohoto nařízení po dobu dvanácti hodin a byla-li poslední přijatá poloha ve vodách jiného členského státu, informuje o tom co nejdříve středisko pro sledování rybolovu tohoto pobřežního členského státu.
3. Pozorují-li příslušné orgány pobřežního členského státu rybářské plavidlo EU ve svých vodách a neobdrží-li údaje v souladu s čl. 24 odst. 1 nebo čl. 25 odst. 2 tohoto nařízení, informují o tom velitele rybářského plavidla a středisko pro sledování rybolovu členského státu vlajky.
Článek 27
Sledování a zaznamenávání rybolovných činností
1. Údaje obdržené podle článku 22, čl. 24 odst. 1 a článku 25 tohoto nařízení používají členské státy k účinnému sledování činnosti rybářských plavidel.
2. Členské státy vlajky:
a)
zajistí, aby údaje obdržené podle této kapitoly byly zaznamenány v podobě snímatelné počítačem a bezpečně uloženy v počítačových databázích alespoň po dobu tří let;
b)
přijmou veškerá nezbytná opatření k zajištění toho, aby údaje byly používány pouze pro úřední účely, a
c)
přijmou veškerá nezbytná technická opatření k ochraně těchto údajů před náhodným nebo nedovoleným zničením, náhodnou ztrátou, znehodnocením, rozšířením nebo neoprávněným prohlížením.
Článek 28
Přístup Komise k údajům
Komise může členské státy v souladu s čl. 111 odst. 1 písm. a) nařízení o kontrolním režimu požádat, aby zajistily automatické předávání údajů, které mají být poskytovány podle článku 19 tohoto nařízení, ohledně určité skupiny rybářských plavidel a za určitou dobu Komisi nebo subjektu jí určenému. Toto předávání údajů probíhá současně s příjmem údajů střediskem pro sledování rybolovu členského státu vlajky a je v souladu s formátem stanoveným v příloze V.
HLAVA III
KONTROLA RYBOLOVU
KAPITOLA I
Lodní deník rybolovu, prohlášení o překládce a prohlášení o vykládce v papírové podobě
Oddíl 1
Vyplňování a předkládání lodního deníku rybolovu, prohlášení o překládce a prohlášení o vykládce v papírové podobě
Článek 29
Rybářská plavidla EU, na něž se vztahuje povinnost vyplňovat a předkládat lodní deník rybolovu a prohlášení o překládce/vykládce v papírové podobě
1. Aniž jsou dotčena zvláštní ustanovení obsažená ve víceletých plánech, vyplňují a předkládají velitelé rybářských plavidel EU o celkové délce 10 metrů nebo větší, na něž se nevztahuje povinnost vyplňovat a předkládat údaje z lodního deníku rybolovu, prohlášení o překládce a prohlášení o vykládce v elektronické podobě, údaje z lodního deníku rybolovu, prohlášení o překládce a prohlášení o vykládce podle článků 14, 21 a 23 nařízení o kontrolním režimu v papírové podobě. Tato prohlášení o překládce a prohlášení o vykládce může rovněž vyplnit a předložit jménem velitele jeho zástupce.
2. Požadavek vyplňovat a předkládat údaje z lodního deníku rybolovu, prohlášení o překládce a prohlášení o vykládce v papírové podobě se vztahuje také na rybářská plavidla EU o celkové délce menší než 10 metrů, pokud jejich členský stát vlajky požaduje, aby vedla lodní deník rybolovu a předkládala prohlášení o překládce a/nebo prohlášení o vykládce podle čl. 16 odst. 3 a čl. 25 odst. 3 nařízení o kontrolním režimu.
Článek 30
Vzory lodních deníků rybolovu, prohlášení o překládce a prohlášení o vykládce v papírové podobě
1. Pro všechny rybolovné oblasti vyjma podoblasti NAFO 1 a divizí ICES Va a XIV vyplňují a předkládají lodní deník rybolovu, prohlášení o překládce a prohlášení o vykládce v papírové podobě velitelé rybářských plavidel EU v souladu se vzorem uvedeným v příloze VI. Vzor uvedený v příloze VII však mohou velitelé rybářských plavidel EU, na něž se nevztahuje povinnost vyplňovat a předkládat údaje z lodního deníku rybolovu, prohlášení o překládce a prohlášení o vykládce v elektronické podobě a která provádějí každodenní rybářské výjezdy v jedné rybolovné oblasti, použít pro rybolovné operace prováděné výlučně ve Středozemním moři.
2. Pro podoblast NAFO 1 a divize ICES Va a XIV se lodní deník rybolovu v papírové podobě vyplňuje a předkládá ve formátu uvedeném v příloze VIII a prohlášení o překládce a vykládce v papírové podobě se vyplňují a předkládají ve formátu uvedeném v příloze IX.
3. Lodní deník rybolovu, prohlášení o překládce a prohlášení o vykládce v papírové podobě uvedené v příloze VI a VII se také vedou v souladu s odstavcem 1 a článkem 31 tohoto nařízení, když taková rybářská plavidla EU provádějí rybolovnou činnost ve vodách třetí země, ve vodách regulovaných regionální organizací pro řízení rybolovu nebo ve vodách mimo vody EU, které nejsou regulovány regionální organizací pro řízení rybolovu, pokud daná třetí země nebo pravidla dotyčné regionální organizace pro řízení rybolovu výslovně nevyžadují, aby se vyplňoval a předkládal odlišný druh lodního deníku rybolovu, prohlášení o překládce nebo prohlášení o vykládce. Pokud třetí země nestanoví zvláštní lodní deník rybolovu, ale přitom vyžaduje údaje odlišné od požadavků Evropské unie, musí se takové údaje zaznamenávat.
4. Členské státy mohou nadále používat lodní deníky rybolovu v papírové podobě v souladu s nařízením (EHS) č. 2807/83 pro rybářská plavidla EU, na něž se nevztahuje povinnost elektronického vyplňování a předávání údajů z lodního deníku rybolovu podle článku 15 nařízení o kontrolním režimu, a to do doby vyčerpání zásob lodních deníků rybolovu v papírové podobě.
Článek 31
Pokyny pro vyplňování a předkládání lodních deníků rybolovu, prohlášení o překládce a prohlášení o vykládce v papírové podobě
1. Lodní deník rybolovu, prohlášení o překládce a prohlášení o vykládce v papírové podobě se vyplňují a předkládají v souladu s pokyny uvedenými v příloze X.
2. Pokud je v pokynech stanovených v příloze X uvedeno, že použití určitého pravidla je nepovinné, může je členský stát vlajky učinit povinným.
3. Všechny záznamy v lodním deníku rybolovu, prohlášení o překládce nebo prohlášení o vykládce musí být čitelné a nesmazatelné. Žádný záznam nesmí být vymazán nebo pozměněn. Dojde-li k chybě, musí být nesprávný záznam přeškrtnut jednou čarou a za ním musí následovat nový, správný záznam parafovaný velitelem. Velitel musí parafovat každý řádek.
4. Velitel rybářského plavidla EU nebo v případě prohlášení o překládce a prohlášení o vykládce jeho zástupce svými iniciálami nebo podpisem osvědčí, že záznamy v lodním deníku rybolovu, prohlášení o překládce a prohlášení o vykládce jsou správné.
Článek 32
Lhůty pro předkládání lodního deníku rybolovu, prohlášení o vykládce a prohlášení o překládce v papírové podobě
1. Pokud rybářské plavidlo EU provedlo vykládku v přístavu nebo provedlo překládku v přístavu či v místě, které se nachází v blízkosti pobřeží jeho členského státu vlajky, velitel plavidla co nejdříve a nejpozději do 48 hodin po skončení překládky nebo vykládky předloží originál(y) lodního deníku rybolovu, prohlášení o překládce a prohlášení o vykládce příslušným orgánům dotyčného členského státu. Originál(y) tohoto prohlášení o překládce a prohlášení o vykládce může rovněž předložit jménem velitele jeho zástupce.
2. Pokud po rybářském výjezdu není vyložen žádný úlovek, předloží velitel originál(y) lodního deníku rybolovu a prohlášení o překládce co nejdříve a nejpozději 48 hodin po připlutí do přístavu. Originál(y) tohoto prohlášení o překládce může rovněž předložit jménem velitele jeho zástupce.
3. Pokud rybářské plavidlo EU provedlo překládku v přístavu či v místě, které se nachází v blízkosti pobřeží, nebo provedlo vykládku v přístavu jiného členského státu než členského státu vlajky, musí se první kopie lodního deníku rybolovu, prohlášení o překládce a prohlášení o vykládce co nejdříve a nejpozději do 48 hodin po překládce nebo vykládce předložit příslušným orgánům členského státu, kde k překládce nebo vykládce došlo. Originál(y) lodního deníku rybolovu, prohlášení o překládce a prohlášení o vykládce se musí co nejdříve a nejpozději do 48 hodin po překládce nebo vykládce odeslat příslušným orgánům členského státu vlajky.
4. Pokud rybářské plavidlo EU provedlo překládku v přístavu nebo ve vodách třetí země či na volném moři nebo provedlo vykládku v přístavu třetí země, musí se originál(y) lodního deníku rybolovu, prohlášení o překládce a prohlášení o vykládce co nejdříve a nejpozději do 48 hodin po překládce nebo vykládce odeslat příslušným orgánům členského státu vlajky.
5. Pokud třetí země nebo pravidla regionální organizace pro řízení rybolovu vyžadují druh lodního deníku rybolovu, prohlášení o překládce nebo prohlášení o vykládce odlišný od vzorů uvedených v příloze VI, velitel rybářského plavidla EU co nejdříve a nejpozději do 48 hodin po překládce nebo vykládce předloží kopii takového dokladu svým příslušným orgánům.
Oddíl 2
Zvláštní pravidla pro lodní deník rybolovu v papírové podobě
Článek 33
Vyplňování lodního deníku rybolovu v papírové podobě
1. V lodním deníku rybolovu v papírové podobě se musí vyplňovat všechny povinné informace, i když nejsou žádné úlovky:
a)
každý den nejpozději do 24:00 hodin a před vplutím do přístavu;
b)
při každé inspekci na moři;
c)
při událostech stanovených právními předpisy Společenství nebo členským státem vlajky.
2. V lodním deníku rybolovu v papírové podobě se vyplňuje nový řádek:
a)
pro každý den na moři;
b)
pokud rybolov probíhá v tentýž den v nové divizi ICES nebo v jiné rybolovné oblasti;
c)
při zapisování údajů o intenzitě rybolovu.
3. V lodním deníku rybolovu v papírové podobě se vyplňuje nová stránka:
a)
při použití odlišného zařízení nebo sítě s odlišným rozsahem velikosti ok oproti předchozímu použitému zařízení;
b)
pro každý rybolov uskutečněný po překládce nebo mezivykládce;
c)
pokud je počet sloupců nedostatečný;
d)
při vyplutí z přístavu, kde nedošlo k vykládce.
4. Při vyplutí z přístavu nebo po dokončení překládky, a když úlovek zůstane na palubě, se uvede množství každého druhu na nové stránce lodního deníku rybolovu.
5. Pro záznamy o použitém lovném zařízení se pod příslušnými záhlavími lodního deníku rybolovu v papírové podobě použijí kódy uvedené v příloze XI.
Oddíl 3
Zvláštní pravidla pro prohlášení o překládce a prohlášení o vykládce v papírové podobě
Článek 34
Předávání prohlášení o překládce v papírové podobě
1. V případě překládky mezi dvěma rybářskými plavidly EU předá velitel překládajícího rybářského plavidla nebo jeho zástupce po dokončení překládky kopii svého prohlášení o překládce v papírové podobě veliteli přijímajícího plavidla nebo jeho zástupci. Velitel přijímajícího rybářského plavidla nebo jeho zástupce rovněž předá po dokončení překládky kopii svého prohlášení o překládce v papírové podobě veliteli překládajícího plavidla nebo jeho zástupci.
2. Kopie uvedené v odstavci 1 se předkládají za účelem kontroly a inspekce na žádost úředníka.
Článek 35
Podepisování prohlášení o vykládce
Před předložením prohlášení o vykládce musí velitel rybářského plavidla nebo jeho zástupce podepsat každou stránku.
KAPITOLA II
Lodní deník rybolovu, prohlášení o vykládce a prohlášení o překládce v elektronické podobě
Oddíl 1
Vyplňování a předávání údajů z lodního deníku rybolovu, prohlášení o vykládce a prohlášení o překládce v elektronické podobě
Článek 36
Požadavek elektronického záznamového systému a systému hlášení na rybářských plavidlech EU
1. Aniž je dotčen čl. 39 odst. 4 tohoto nařízení, rybářskému plavidlu EU, na něž se vztahuje povinnost vyplňování a předávání lodního deníku rybolovu, prohlášení o překládce a prohlášení o vykládce v elektronické podobě v souladu s články 15, 21 a 24 nařízení o kontrolním režimu, se nepovolí vyplutí z přístavu bez plně provozuschopného elektronického záznamového systému a systému hlášení instalovaného na palubě.
2. Tato kapitola se nevztahuje na rybářská plavidla EU používaná výhradně pro účely akvakultury.
Článek 37
Formát pro předávání údajů z rybářského plavidla EU příslušnému orgánu jeho státu vlajky
Členské státy určí formát používaný mezi rybářskými plavidly EU plujícími pod jejich vlajkou a jejich příslušnými orgány pro vyplňování a předávání údajů z lodního deníku rybolovu, prohlášení o překládce a prohlášení o vykládce, jak je uvedeno v článcích 15, 21 a 24 nařízení o kontrolním režimu.
Článek 38
Odpovědní zprávy
1. Rybářským plavidlům EU se vydávají odpovědní zprávy při každém předání údajů z lodního deníku rybolovu, údajů o překládce, údajů z předchozího oznámení a údajů o vykládce. Odpovědní zpráva obsahuje potvrzení o příjmu.
2. Velitel rybářského plavidla EU uchovává odpovědní zprávu do konce rybářského výjezdu.
Článek 39
Ustanovení pro případ technického selhání nebo nefunkčnosti elektronických záznamových systémů a systémů hlášení
1. V případě technického selhání nebo nefunkčnosti elektronického záznamového systému a systému hlášení instalovaného na palubě rybářského plavidla EU sděluje velitel rybářského plavidla nebo jeho zástupce údaje z lodního deníku rybolovu, prohlášení o překládce a prohlášení o vykládce příslušným orgánům členského státu vlajky vhodnými telekomunikačními prostředky, a to od okamžiku, kdy byl výpadek zjištěn nebo kdy byl informován v souladu s čl. 40 odst. 1 tohoto nařízení, každý den nejpozději do 24:00 hodin, i když nejsou žádné úlovky. Členské státy zvolí telekomunikační prostředky, které použijí, a uvedou je na internetových stránkách podle článku 115 nařízení o kontrolním režimu.
2. V případě technického selhání nebo nefunkčnosti elektronického záznamového systému a systému hlášení se údaje z lodního deníku rybolovu a prohlášení o překládce zasílají také:
a)
na žádost příslušného orgánu státu vlajky;
b)
okamžitě po dokončení poslední rybolovné operace nebo po dokončení překládky;
c)
před vplutím do přístavu;
d)
při každé inspekci na moři;
e)
při událostech stanovených právními předpisy Společenství nebo státem vlajky.
V případech uvedených v písmenech a) a e) se rovněž zasílají údaje z předchozího oznámení a prohlášení o vykládce.
3. Příslušné orgány členského státu vlajky po obdržení údajů podle odstavce 1 tyto údaje neodkladně zapíší do elektronické databáze.
4. Při technickém selhání nebo nefunkčnosti elektronického záznamového systému a systému hlášení smí rybářské plavidlo EU vyplout z přístavu, pouze pokud je záznamový systém a systém hlášení instalovaný na palubě plně funkční ke spokojenosti příslušných orgánů členského státu vlajky nebo pokud příslušné orgány členského státu vlajky povolily vyplutí. Jakmile členský stát vlajky povolil svému rybářskému plavidlu vyplout s nefunkčním elektronickým záznamovým systémem a systémem hlášení z přístavu v pobřežním členském státě, okamžitě tuto skutečnost oznámí pobřežnímu členskému státu.
5. Odstranění elektronického záznamového systému a systému hlášení za účelem jeho opravy nebo výměny podléhá povolení příslušných orgánů členského státu vlajky.
Článek 40
Neobdržení údajů
1. Neobdrží-li příslušné orgány členského státu vlajky údaje podle článků 15, 22 a 24 nařízení o kontrolním režimu, informují o tom co nejdříve velitele nebo provozovatele rybářského plavidla EU nebo jejich zástupce. Nastane-li tato situace u určitého rybářského plavidla EU více než třikrát za kalendářní rok, členský stát vlajky zajistí, aby elektronický záznamový systém a systém hlášení u dotyčného rybářského plavidla byl důkladně překontrolován. Členský stát vlajky záležitost prošetří, aby zjistil, proč nebyly údaje obdrženy, a přijme vhodná opatření.
2. Neobdrží-li příslušné orgány členského státu vlajky údaje podle článků 15, 22 a 24 nařízení o kontrolním režimu a byla-li poslední poloha přijatá prostřednictvím systému sledování plavidel ve vodách pobřežního členského státu, informují o tom co nejdříve příslušné orgány tohoto pobřežního členského státu.
3. Velitel či provozovatel rybářského plavidla EU nebo jejich zástupce zašle všechny údaje, které dosud nebyly odeslány a v souvislosti s nimiž bylo obdrženo oznámení podle odstavce 1, příslušným orgánům členského státu vlajky okamžitě po přijetí oznámení.
Článek 41
Nemožnost přístupu k údajům
1. Pozorují-li příslušné orgány pobřežního členského státu rybářské plavidlo EU jiného členského státu ve svých vodách a nemají přístup k lodnímu deníku rybolovu nebo údajům o překládce podle článku 44 tohoto nařízení, požádají příslušné orgány členského státu vlajky o zajištění přístupu k těmto údajům.
2. Není-li přístup uvedený v odstavci 1 zajištěn do čtyř hodin od žádosti, pobřežní členský stát o tom uvědomí členský stát vlajky. Po obdržení oznámení členský stát vlajky neprodleně zašle údaje pobřežnímu členskému státu jakýmikoli dostupnými elektronickými prostředky.
3. Pokud pobřežní členský stát neobdrží údaje uvedené v odstavci 2, zašle velitel či provozovatel rybářského plavidla EU nebo jejich zástupce dotyčné údaje a kopii odpovědní zprávy uvedené v článku 38 tohoto nařízení příslušným orgánům pobřežního členského státu na vyžádání jakýmikoli dostupnými pokud možno elektronickými prostředky. Členské státy zvolí prostředky, které použijí, a uvedou je na internetových stránkách podle článku 115 nařízení o kontrolním režimu.
4. Pokud velitel či provozovatel rybářského plavidla EU nebo jejich zástupce nemůže příslušným orgánům pobřežního členského státu poskytnout kopii odpovědní zprávy uvedené v článku 38 tohoto nařízení, jsou rybolovné činnosti ve vodách pobřežního členského státu dotyčnému rybářskému plavidlu zakázány až do té doby, kdy velitel, provozovatel rybářského plavidla nebo jeho zástupce mohou uvedeným orgánům poskytnout kopii odpovědní zprávy či údaje uvedené v čl. 14 odst. 1 nařízení o kontrolním režimu.
Článek 42
Údaje o fungování elektronického záznamového systému a systému hlášení
1. Členské státy vedou databáze o fungování svého elektronického záznamového systému a systému hlášení. Tyto databáze obsahují a jsou schopny automaticky vytvořit alespoň tyto informace:
a)
seznam jejich rybářských plavidel, jejichž elektronické záznamové systémy a systémy hlášení technicky selhaly nebo byly nefunkční;
b)
počet plavidel, která neučinila každodenní předání elektronického lodního deníku rybolovu, a průměrný počet obdržených předání elektronického lodního deníku rybolovu v přepočtu na jedno rybářské plavidlo v členění podle členského státu vlajky;
c)
počet obdržených předání prohlášení o překládce, prohlášení o vykládce, prohlášení o převzetí a prodejního dokladu v členění podle státu vlajky.
2. Souhrny informací vytvořených podle odstavce 1 se na vyžádání zašlou Komisi. Tyto informace mohou být rovněž zpřístupněny na zabezpečených internetových stránkách ve formátu a v časových intervalech, o kterých rozhodne Komise po konzultaci s členskými státy.
Článek 43
Formát pro výměnu informací mezi členskými státy
1. Informace uvedené v tomto oddílu se mezi členskými státy vyměňují za použití formátu stanoveného v příloze XII, od něhož se odvodí jazyk XML. O standardu jazyka XML, který je nutno používat pro všechny elektronické výměny údajů mezi členskými státy a také mezi členskými státy, Komisí a subjektem jí určeným, rozhodne Komise po konzultaci s členskými státy.
2. Změny formátu uvedeného v odstavci 1 jsou jasně označeny a opatřeny datem aktualizace. Tyto změny nabudou účinku nejdříve šest měsíců poté, kdy o nich bylo rozhodnuto.
3. Členský stát po obdržení elektronických údajů od jiného členského státu zajistí, aby příslušným orgánům tohoto členského státu byla vydána odpovědní zpráva. Odpovědní zpráva obsahuje potvrzení o příjmu.
4. Údaje podle přílohy XII, jež musí velitelé plavidel zaznamenávat do svých lodních deníků rybolovu v souladu s pravidly EU, musí být rovněž uvedeny ve výměnách údajů mezi členskými státy.
Článek 44
Přístup k údajům
1. Členský stát vlajky zajistí v reálném čase elektronickou výměnu informací uvedených v čl. 111 odst. 1 nařízení o kontrolním režimu s pobřežním členským státem o údajích z lodního deníku rybolovu, z prohlášení o překládce, z předchozích oznámení a z prohlášení o vykládce od jeho rybářských plavidel, když provádějí rybolovné operace ve vodách spadajících pod svrchovanost nebo jurisdikci pobřežního členského státu nebo vplouvají do přístavu daného pobřežního členského státu.
2. Aniž je dotčen odstavec 1, může členský stát vlajky na vyžádání v reálném čase zajistit elektronickou výměnu informací uvedených v čl. 111 odst. 1 nařízení o kontrolním režimu a týkajících se údajů z lodního deníku rybolovu a z prohlášení o překládce od jeho rybářských plavidel s členským státem, který v souladu s článkem 80 nařízení o kontrolním režimu provádí inspekci rybářských plavidel jiného členského státu ve vodách EU mimo vody žádajícího členského státu, v mezinárodních vodách nebo ve vodách třetích zemí.
3. Členský stát vlajky na vyžádání zpřístupní údaje uvedené v odstavcích 1 a 2 za posledních dvanáct měsíců.
4. Údaje uvedené v odstavci 1 zahrnují alespoň údaje od posledního vyplutí z přístavu do okamžiku, kdy je dokončena vykládka. Údaje uvedené v odstavci 2 zahrnují alespoň údaje od posledního vyplutí z přístavu do doby žádosti. Údaje uvedené v odstavcích 1 a 2 z rybářských výjezdů za předchozích dvanáct měsíců se poskytují na vyžádání.
5. Velitel rybářského plavidla EU musí mít kdykoli zabezpečený přístup ke svým vlastním údajům z elektronického lodního deníku rybolovu a z prohlášení o překládce a prohlášení o vykládce uloženým v databázi členského státu vlajky.
6. Pobřežní členský stát poskytne přístup on-line do databáze údajů z lodních deníků rybolovu, z prohlášení o překládce, z předchozích oznámení a z prohlášení o vykládce rybářskému hlídkovému plavidlu jiného členského státu prostřednictvím střediska pro sledování rybolovu uvedeného členského státu v souvislosti s plánem společného nasazení nebo s jinými sjednanými společnými inspekčními činnostmi.
Článek 45
Výměna údajů mezi členskými státy
1. Přístup k údajům podle článku 44 tohoto nařízení musí být trvale zajištěn prostřednictvím zabezpečeného internetového připojení.
2. Členské státy si vyměňují příslušné technické informace pro zajištění vzájemného přístupu k údajům z elektronických lodních deníků rybolovu a z prohlášení o překládce a prohlášení o vykládce.
3. Členské státy:
a)
zajistí, aby údaje obdržené podle této kapitoly byly zaznamenány v podobě snímatelné počítačem a bezpečně uloženy v počítačových databázích alespoň po dobu tří let;
b)
přijmou veškerá nezbytná opatření k zajištění toho, aby údaje byly používány pouze pro úřední účely, a
c)
přijmou veškerá nezbytná technická opatření k ochraně těchto údajů před náhodným nebo nedovoleným zničením, náhodnou ztrátou, znehodnocením, rozšířením nebo neoprávněným prohlížením.
Článek 46
Jediný orgán
1. V každém členském státu je za předávání, přijímání, spravování a zpracovávání všech údajů, na něž se vztahuje tato kapitola, odpovědný jediný orgán uvedený v čl. 5 odst. 5 nařízení o kontrolním režimu.
2. Členské státy si vyměňují kontaktní údaje orgánů uvedených v odstavci 1 a informují o tom Komisi a subjekt jí určený do tří měsíců od vstupu tohoto nařízení v platnost.
3. Jakékoli změny informací uvedených v odstavcích 1 a 2 je nutno sdělit Komisi, subjektu jí určenému a ostatním členským státům před nabytím účinku.
Oddíl 2
Zvláštní pravidla pro lodní deník rybolovu v elektronické podobě
Článek 47
Četnost předávání údajů
1. Když je rybářské plavidlo EU na moři, jeho velitel předává údaje z elektronického lodního deníku rybolovu příslušným orgánům členského státu vlajky nejméně jednou denně a nejpozději do 24:00 hodin, i když nejsou žádné úlovky. Tyto údaje rovněž zasílá:
a)
na žádost příslušného orgánu členského státu vlajky;
b)
okamžitě po dokončení poslední rybolovné operace;
c)
před vplutím do přístavu;
d)
při každé inspekci na moři;
e)
při událostech stanovených právními předpisy EU nebo státem vlajky.
Jestliže poslední rybolovná operace proběhla nejpozději jednu hodinu před vplutím do přístavu, mohou být předání údajů uvedená v písmenech b) a c) zaslána v jedné zprávě.
2. Velitel může předávat opravy údajů z lodního deníku rybolovu a prohlášení o překládce až do posledního předání údajů podle odst. 1 písm. c). Opravy musí být snadno rozpoznatelné. Všechny původní údaje elektronického lodního deníku rybolovu a jejich opravy jsou uchovávány příslušnými orgány členského státu vlajky.
3. Velitel plavidla uchovává kopii údajů uvedených v odstavci 1 na palubě rybářského plavidla během každé doby trávené mimo přístav až do okamžiku, kdy bylo předáno prohlášení o vykládce.
4. Nachází-li se plavidlo EU v přístavu, nemá-li na palubě produkty rybolovu a předložil-li jeho velitel prohlášení o vykládce za všechny rybolovné operace posledního rybářského výjezdu, může být předávání údajů podle odstavce 1 tohoto článku pozastaveno pod podmínkou předchozího oznámení středisku pro sledování rybolovu členského státu vlajky. Předávání se obnoví v okamžiku, kdy rybářské plavidlo EU vypluje z přístavu. Předchozí oznámení se nepožaduje u rybářských plavidel EU vybavených systémem sledování plavidel a předávajících údaje jeho prostřednictvím.
KAPITOLA III
Společná pravidla pro lodní deník rybolovu, prohlášení o překládce a prohlášení o vykládce v papírové nebo elektronické podobě
Oddíl 1
Společná pravidla pro určení živé hmotnosti
Článek 48
Definice
Pro účely této kapitoly se rozumí:
1)
„úpravou“ podoba, do jaké je ryba zpracována na palubě rybářského plavidla a před vykládkou, jak je popsáno v příloze I;
2)
„celkovou úpravou“ úprava sestávající ze dvou nebo více částí získaných z téže ryby.
Článek 49
Přepočítací koeficienty
1. Pro vyplňování a předkládání lodních deníků rybolovu podle článků 14 a 15 nařízení o kontrolním režimu se přepočítací koeficienty EU stanovené v přílohách XIII, XIV a XV použijí pro přepočet hmotnosti uchovávaných nebo zpracovaných ryb na živou hmotnost. Tyto koeficienty se použijí na produkty rybolovu nacházející se na palubě nebo přeložené či vyložené rybářskými plavidly EU.
2. Odchylně od ustanovení odstavce 1 platí, že pokud regionální organizace pro řízení rybolovu, jejichž smluvní stranou nebo nesmluvní spolupracující stranou je Evropská unie, pro svou regulační oblast, případně třetí zemi, s níž má Evropská unie dohodu o provozování rybolovu ve vodách pod její svrchovaností nebo v její jurisdikci, stanovily přepočítací koeficienty, použijí se tyto koeficienty.
3. V případech, kdy pro daný druh a úpravu nejsou stanoveny přepočítací koeficienty, se použije přepočítací koeficient přijatý členským státem vlajky.
4. Aniž je dotčen odstavec 2, použijí příslušné orgány členských států přepočítací koeficienty EU uvedené v odstavci 1 k výpočtu živé hmotnosti překládek a vykládek s cílem sledovat čerpání kvót.
Článek 50
Způsob výpočtu
1. Živá hmotnost ryb se vypočítá tak, že pro každý druh a úpravu se hmotnost zpracovaných ryb vynásobí přepočítacími koeficienty podle článku 49 tohoto nařízení.
2. V případě celkové úpravy se použije pouze jeden přepočítací koeficient odpovídající jedné z částí celkové úpravy ryby.
Oddíl 2
Společná pravidla pro vyplňování a předkládání lodního deníku rybolovu
Článek 51
Obecná pravidla pro lodní deníky rybolovu
1. Míra odchylky podle čl. 14 odst. 3 nařízení o kontrolním režimu pro odhad množství v kilogramech živé hmotnosti každého druhu ryb uchovávaného na palubě se vyjádří jako procentuální podíl z údajů v lodním deníku rybolovu.
2. V případě úlovků, které jsou vykládány netříděné, může být míra odchylky vypočítána na základě jednoho nebo více reprezentativních vzorků pro celkové množství uchovávané na palubě.
3. Pro účely použití článku 14 nařízení o kontrolním režimu se druh ulovený za účelem použití jako živá návnada považuje za druh ulovený a uchovávaný na palubě.
4. Velitel rybářského plavidla EU křižujícího oblast intenzity rybolovu, kde je oprávněno provádět rybolov, zaznamená a nahlásí příslušné informace uvedené v čl. 14 odst. 5 nařízení o kontrolním režimu, i když v této oblasti neprovádí žádné rybolovné činnosti.
Oddíl 3
Společná pravidla pro vyplňování a předkládání prohlášení o překládce/vykládce
Článek 52
Míra odchylky v prohlášení o překládce
Míra odchylky podle čl. 21 odst. 3 nařízení o kontrolním režimu pro odhad množství v kilogramech živé hmotnosti každého přeloženého nebo obdrženého druhu ryb se vyjádří jako procentuální podíl z údajů v prohlášení o překládce.
Článek 53
Rozdíly v přeložených úlovcích
Existuje-li rozdíl mezi množstvím úlovku přeloženého z překládajícího plavidla a množstvím převzatým na palubu přijímajícího plavidla, považuje se za přeložené množství větší z obou těchto hodnot. Členské státy zajistí, aby byla podniknuta následná opatření za účelem určení skutečné hmotnosti produktů rybolovu přeložených z překládajícího na přijímající plavidlo.
Článek 54
Dokončení vykládky
Když jsou v souladu s článkem 61 nařízení o kontrolním režimu produkty rybolovu před vážením přepravovány z místa vykládky, považuje se vykládka pro účely použití čl. 23 odst. 3 a čl. 24 odst. 1 nařízení o kontrolním režimu po zvážení produktů rybolovu za dokončenou.
Článek 55
Rybolovné operace za účasti dvou nebo více rybářských plavidel EU
Aniž jsou dotčena zvláštní pravidla pro případ rybolovných operací za účasti dvou nebo více rybářských plavidel EU
-
z různých členských států nebo
-
z téhož členského státu, avšak při vykládce úlovků v členském státě, pod jehož vlajkou neplují,
vyložený úlovek se připíše rybářskému plavidlu EU, z něhož se produkty rybolovu vykládají.
KAPITOLA IV
Plány namátkových kontrol a shromažďování údajů o rybářských plavidlech EU, na něž se nevztahují požadavky ohledně lodního deníku rybolovu a prohlášení o vykládce
Článek 56
Stanovení plánů namátkových kontrol
Plány namátkových kontrol uvedené v čl. 16 odst. 2 a čl. 25 odst. 2 nařízení o kontrolním režimu pro sledování rybářských plavidel EU, na něž se nevztahují požadavky ohledně lodního deníku rybolovu a prohlášení o vykládce, stanoví členské státy v souladu s touto kapitolou s cílem určit vykládky populací nebo skupiny populací ulovených těmito rybářskými plavidly a případně jejich intenzitu rybolovu. Tyto údaje se použijí pro zaznamenávání úlovků a, kde je to vhodné, intenzity rybolovu, jak je uvedeno v článku 33 nařízení o kontrolním režimu.
Článek 57
Metodika namátkových kontrol
1. Plány namátkových kontrol podle článku 56 tohoto nařízení se vypracovávají v souladu s přílohou XVI.
2. Velikost vzorku, který má být zkontrolován, se určí na základě rizika takto:
a)
„velmi nízké“ riziko: 3 % vzorku;
b)
„nízké“ riziko: 5 % vzorku;
c)
„střední“ riziko: 10 % vzorku;
d)
„vysoké“ riziko: 15 % vzorku;
e)
„velmi vysoké“ riziko: 20 % vzorku.
3. Denní úlovek sektoru loďstva se pro danou populaci odhadne vynásobením celkového počtu aktivních rybářských plavidel EU dotyčného sektoru loďstva průměrným denním úlovkem z dané populace na jedno rybářské plavidlo EU založeným na úlovcích vzorku kontrolovaných rybářských plavidel EU.
4. O členských státech, které shromažďují systematicky alespoň jednou měsíčně za každé rybářské plavidlo, na které se nevztahují požadavky ohledně lodního deníku rybolovu a prohlášení o vykládce, údaje
a)
o všech vykládkách úlovků všech druhů v kilogramech, včetně nulových úlovků;
b)
o statistických obdélnících, ve kterých byly tyto úlovky odloveny, se má za to, že splnily požadavky plánu namátkových kontrol podle článku 56 tohoto nařízení.
KAPITOLA V
Kontrola intenzity rybolovu
Článek 58
Hlášení o intenzitě rybolovu
1. Hlášení o intenzitě rybolovu uvedené v článku 28 nařízení o kontrolním režimu se zasílá v souladu s přílohou XVII.
2. Pokud velitel rybářského plavidla EU předává zprávu příslušným orgánům rádiem podle čl. 28 odst. 1 nařízení o kontrolním režimu, rozhodnou členské státy o používaných rádiových stanicích a oznámí je na internetových stránkách uvedených v článku 115 nařízení o kontrolním režimu.
KAPITOLA VI
Nápravná opatření
Článek 59
Obecné zásady
Aby mohly využívat nápravných opatření uvedených v článku 37 nařízení o kontrolním režimu, sdělí členské státy Komisi co nejdříve a v každém případě do jednoho měsíce ode dne zveřejnění ukončení rybolovu podle článku 36 nařízení o kontrolním režimu v Úředním věstníku rozsah utrpěné újmy.
Článek 60
Přidělování dostupných rybolovných práv
1. Pokud utrpěná újma nebyla postupem podle čl. 20 odst. 5 nařízení (ES) č. 2371/2002 odstraněna zcela nebo byla odstraněna jen částečně, Komise co nejdříve po obdržení informací podle článku 59 tohoto nařízení přijme nezbytná opatření s cílem náležitě napravit způsobenou újmu.
2. V opatření podle odstavce 1 se uvede:
a)
které členské státy utrpěly újmu („poškozené členské státy“) a rozsah újmy (po odečtení případných výměn kvót);
b)
případně které členské státy přečerpaly svá rybolovná práva („přečerpávající členské státy“) a množství přečerpání rybolovných práv (snížené o výměny v souladu s čl. 20 odst. 5 nařízení (ES) č. 2371/2002);
c)
případně odpočty od rybolovných práv přečerpávajících členských států v poměru k množství přečerpaných rybolovných práv;
d)
případně navýšení, které se má připočítat k rybolovným právům poškozených členských států, v poměru k rozsahu utrpěné újmy;
e)
případně datum nebo data, kdy navýšení nebo odpočty nabývají účinnosti;
f)
případně jakékoli jiné nezbytné opatření pro nápravu utrpěné újmy.
KAPITOLA VII
Výkon motoru
Článek 61
Osvědčování výkonu hnacího motoru
1. Osvědčování maximálního trvalého výkonu nového, náhradního nebo technicky upraveného hnacího motoru podle čl. 40 odst. 1 a 2 nařízení o kontrolním režimu se provádí v souladu s nařízením Komise (EHS) č. 2930/86 (26).
2. Hnací motor se považuje za technicky upravený ve smyslu odstavce 1, pokud kterékoli z jeho hlavních součástí (dílů), včetně zejména vstřikovacího zařízení, ventilů, turbodmychadla, pístů, vložek válců, ojnic a hlav válců, byly upraveny nebo nahrazeny novými díly s odlišnými technickými parametry, což vede ke změněnému jmenovitému výkonu, nebo pokud bylo změněno seřízení motoru, jako například nastavení vstřikování, konfigurace turbodmychadla nebo časování ventilů. Povaha technické úpravy musí být jasně vysvětlena v osvědčení podle odstavce 1.
3. Držitel licence k rybolovu před instalací nového hnacího motoru nebo před nahrazením nebo technickou úpravou stávajícího hnacího motoru informuje příslušné orgány.
4. Tento článek se vztahuje na rybářská plavidla podléhající režimu intenzity rybolovu ode dne 1. ledna 2012. Na ostatní rybářská plavidla se vztahuje ode dne 1. ledna 2013. Vztahuje se pouze na rybářská plavidla, na kterých byly nainstalovány nové hnací motory nebo jejichž stávající hnací motory byly nahrazeny nebo technicky upraveny po vstupu tohoto nařízení v platnost.
Článek 62
Ověřování a plán namátkových kontrol
1. Za účelem ověření výkonu motoru v souladu s článkem 41 nařízení o kontrolním režimu stanoví členské státy plán namátkových kontrol pro určení rybářských plavidel nebo skupin rybářských plavidel v jejich loďstvu, u kterých hrozí riziko vykázání podhodnoceného výkonu hnacího motoru. Plán namátkových kontrol musí být založen přinejmenším na těchto kritériích vysokého rizika:
a)
rybářská plavidla působící v rybolovných oblastech podléhajících režimům intenzity rybolovu, zejména rybářská plavidla, kterým byla přidělena jednotlivá výše intenzity rybolovu v kW*dnech;
b)
rybářská plavidla podléhající omezením výkonu plavidla vyplývajícím z vnitrostátních právních předpisů nebo z práva Evropské unie;
c)
rybářská plavidla, u nichž je poměr výkonu plavidla (kW) k jeho hrubé prostornosti (GT) o 50 % nižší než průměrná hodnota tohoto poměru u stejného druhu rybářských plavidel, druhu zařízení a cílového druhu lovených ryb. Pro účely tohoto rozboru mohou členské státy rozdělit loďstvo podle jednoho nebo několika z těchto kritérií:
i)
členění loďstva nebo správních jednotek vymezených vnitrostátním právem,
ii)
kategorie plavidel podle jejich délky,
iii)
kategorie plavidel podle jejich prostornosti,
iv)
použitá lovná zařízení,
v)
cílové druhy lovených ryb.
2. Členské státy mohou zvážit použití dalších kritérií rizika na základě svého vlastního posouzení.
3. Členské státy vypracují seznam svých rybářských plavidel, která splňují jedno nebo více kritérií rizika uvedených v odstavci 1 a případně kritérií rizika podle odstavce 2.
4. Z každé skupiny rybářských plavidel odpovídajících jednomu z kritérií rizika podle odstavců 1 a 2 vyberou členské státy namátkový vzorek rybářských plavidel. Velikost vzorku se rovná druhé odmocnině zaokrouhlené na nejbližší celý počet rybářských plavidel v dotyčné skupině.
5. U každého rybářského plavidla zahrnutého v namátkovém vzorku členské státy ověří všechny technické doklady uvedené v čl. 41 odst. 1 nařízení o kontrolním režimu, jež mají k dispozici. Z dalších dokladů podle čl. 41 odst. 1 písm. g) nařízení o kontrolním režimu věnují členské státy zvláštní pozornost specifikacím uvedeným v katalogu od výrobce motoru, pokud je k dispozici.
6. Tento článek se použije ode dne 1. ledna 2012. Fyzické ověření uvedené v čl. 41 odst. 2 nařízení o kontrolním režimu upřednostní trawlery, které působí v rybolovné oblasti podléhající režimu intenzity rybolovu.
Článek 63
Fyzické ověření
1. Pokud se měření výkonu hnacího motoru provádí na rybářském plavidle v rámci fyzického ověření výkonu hnacího motoru podle čl. 41 odst. 2 nařízení o kontrolním režimu, lze výkon hnacího motoru změřit v nejpřístupnějším místě mezi lodním šroubem a motorem.
2. Pokud se výkon hnacího motoru měří za redukční převodovkou, použije se pro výpočet výkonu hnacího motoru na výstupní přírubě motoru podle definice v čl. 5 odst. 1 nařízení Rady (EHS) č. 2930/86 vhodná korekce naměřené hodnoty. Na základě úředních technických údajů poskytnutých výrobcem převodovky zohlední tato korekce ztráty výkonu vyplývající z použití převodovky.
KAPITOLA VIII
Kontrola rekreačního rybolovu
Článek 64
Stanovení plánů namátkových kontrol
1. Aniž je dotčeno použití údajů uvedených v odstavci 5, plány namátkových kontrol, jež mají členské státy stanovit podle čl. 55 odst. 3 nařízení o kontrolním režimu za účelem sledování úlovků populací, na které se vztahují plány obnovy, plavidly provozujícími rekreační rybolov, stanoví shromažďování údajů každé dva roky.
2. Metody používané v rámci plánů namátkových kontrol musí být stanoveny jednoznačně a musí být pokud možno:
a)
neměnné v průběhu času;
b)
standardizované v rámci regionů;
c)
v souladu s normami kvality stanovenými příslušnými mezinárodními vědeckými institucemi a případně regionálními organizacemi pro řízení rybolovu, jejichž smluvní stranou nebo pozorovatelem je Evropská unie.
3. Plán namátkových kontrol zahrnuje návrh namátkových kontrol pro odhad úlovků populací, na které se vztahují plány obnovy, používané lovné zařízení a příslušnou zeměpisnou oblast plánu obnovy, kde byl úlovek získán.
4. Členské státy systematicky odhadují správnost a přesnost shromažďovaných údajů.
5. Pro účely plánů namátkových kontrol podle odstavce 1 mohou členské státy využívat údaje shromážděné v souladu s víceletým programem Společenství stanoveným v nařízení Rady (ES) č. 199/2008 (27) v rozsahu, v jakém jsou tyto údaje k dispozici.
6. Toto ustanovení se nepoužije, jestliže členský stát zakázal rekreační rybolov populací, na něž se vztahuje plán obnovy.
Článek 65
Oznamování a hodnocení plánů namátkových kontrol
1. Členské státy oznámí své plány namátkových kontrol Komisi do dvanácti měsíců po vstupu plánu obnovy v platnost. V případě plánů obnovy, které jsou již v platnosti v okamžiku vstupu tohoto nařízení v platnost, musí být plán namátkových kontrol oznámen ve lhůtě dvanácti měsíců od vstupu tohoto nařízení v platnost. Změny plánu namátkových kontrol se oznamují před nabytím účinku.
2. Kromě hodnocení požadovaného v čl. 55 odst. 4 nařízení o kontrolním režimu Vědeckotechnický a hospodářský výbor pro rybářství hodnotí také:
a)
po oznámení podle odstavce 1 a poté každých pět let shodu oznámených plánů namátkových kontrol s kritérii a požadavky uvedenými v čl. 64 odst. 2 a 3 tohoto nařízení;
b)
shodu jakýchkoli změn plánu namátkových kontrol podle odstavce 1 s kritérii a požadavky uvedenými v čl. 64 odst. 2 a 3 tohoto nařízení.
3. Vědeckotechnický a hospodářský výbor pro rybářství vydá v případě potřeby doporučení ke zlepšení plánu namátkových kontrol.
HLAVA IV
KONTROLA UVÁDĚNÍ NA TRH
KAPITOLA I
Sledovatelnost
Článek 66
Definice
Pro účely této kapitoly se rozumí:
„produkty rybolovu a akvakultury“ veškeré produkty, které spadají pod kapitolu 03 a sazební položky 1604 a 1605 kombinované nomenklatury stanovené nařízením Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku (28).
Článek 67
Informace o partiích
1. Provozovatelé poskytnou informace o produktech rybolovu a akvakultury uvedené v čl. 58 odst. 5 nařízení o kontrolním režimu v okamžiku, kdy se produkty rybolovu a akvakultury slučují do partií, a nejpozději při prvním prodeji.
2. Kromě ustanovení odstavce 1 provozovatelé aktualizují příslušné informace uvedené v čl. 58 odst. 5 nařízení o kontrolním režimu, které vyplynou ze sloučení nebo rozdělení partií produktů rybolovu a akvakultury po prvním prodeji, a to v okamžiku, kdy jsou informace dostupné.
3. V případě, kdy v důsledku sloučení nebo rozdělení partií po prvním prodeji dojde ke smíšení produktů rybolovu a akvakultury z několika rybářských plavidel, musí být provozovatelé schopni identifikovat každou partii původu alespoň prostřednictvím identifikačních čísel uvedených v čl. 58 odst. 5 písm. a) nařízení o kontrolním režimu a v souladu s čl. 58 odst. 3 nařízení o kontrolním režimu musí umožnit jejich sledování zpětně do fáze odlovu nebo sběru.
4. Systémy a postupy uvedené v čl. 58 odst. 4 nařízení o kontrolním režimu umožní provozovatelům identifikovat přímého dodavatele / přímé dodavatele a přímého odběratele / přímé odběratele produktů rybolovu a akvakultury, pokud se nejedná o konečné spotřebitele.
5. Informace o produktech rybolovu a akvakultury uvedené v čl. 58 odst. 5 nařízení o kontrolním režimu se poskytují na štítcích nebo balení partie nebo v obchodním dokladu, který partii fyzicky doprovází. K partii může být připojen prostřednictvím identifikačního nástroje, jako je například kód, čárový kód, elektronický čip nebo podobné zařízení či označovací systém. Informace o partii zůstávají dostupné ve všech fázích produkce, zpracování a distribuce takovým způsobem, aby k nim příslušné orgány členských států měly kdykoli přístup.
6. Provozovatelé připojí informace o produktech rybolovu a akvakultury uvedené v čl. 58 odst. 5 nařízení o kontrolním režimu prostřednictvím identifikačního nástroje, jako je například kód, čárový kód, elektronický čip nebo podobné zařízení či označovací systém:
a)
od 1. ledna 2013 k produktům rybolovu, na které se vztahuje víceletý plán;
b)
od 1. ledna 2015 k ostatním produktům rybolovu a akvakultury.
7. Jsou-li informace uvedené v čl. 58 odst. 5 nařízení o kontrolním režimu poskytovány v obchodním dokladu, který fyzicky doprovází partii, k odpovídající partii se připojí alespoň identifikační číslo.
8. Členské státy ve vzájemné spolupráci zajistí, aby k informacím připojeným k partii a/nebo partii fyzicky doprovázejícím mohly získat přístup příslušné orgány jiného členského státu, než ve kterém byly produkty rybolovu a akvakultury sloučeny do partie, zejména pokud se informace k partii připojují prostřednictvím identifikačního nástroje, jako je například kód, čárový kód, elektronický čip nebo podobné zařízení. Provozovatelé, kteří používají tyto nástroje, zajistí, aby byly vyvinuty na základě mezinárodně uznaných norem a specifikací.
9. Informace o datu odlovu uvedená v čl. 58 odst. 5 písm. d) nařízení o kontrolním režimu může zahrnovat několik kalendářních dnů nebo období odpovídající několika dnům odlovu.
10. Informace o dodavatelích uvedená v čl. 58 odst. 5 písm. f) nařízení o kontrolním režimu se týká přímého dodavatele / přímých dodavatelů provozovatele uvedených v odstavci 4 tohoto článku. Tato informace může být poskytnuta případně prostřednictvím identifikačního označení uvedeného v příloze II oddíle I nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 853/2004 ze dne 29. dubna 2004, kterým se stanoví zvláštní hygienická pravidla pro potraviny živočišného původu (29).
11. Informace uvedené v čl. 58 odst. 5 písm. a) až f) nařízení o kontrolním režimu se nevztahují na:
a)
dovezené produkty rybolovu a akvakultury vyjmuté z oblasti působnosti provádění osvědčení o úlovku v souladu s čl. 12 odst. 5 nařízení Rady (ES) č. 1005/2008 (30);
b)
produkty rybolovu a akvakultury odlovené nebo chované ve sladké vodě a
c)
okrasné ryby, korýše a měkkýše.
12. Informace uvedené v čl. 58 odst. 5 písm. a) až h) nařízení o kontrolním režimu se nevztahují na produkty rybolovu a akvakultury, které spadají pod sazební položky 1604 a 1605 kombinované nomenklatury.
13. Pro účely článku 58 nařízení o kontrolním režimu jsou informace o příslušné zeměpisné oblasti následující:
a)
příslušná zeměpisná oblast vymezená v čl. 4 bodu 30 nařízení o kontrolním režimu pro úlovky populací nebo skupiny populací, na které se podle právních předpisů EU vztahuje kvóta a/nebo minimální velikost, nebo
b)
oblast odlovu podle článku 5 nařízení Komise (ES) č. 2065/2001 (31) pro ostatní populace nebo skupinu populací.
14. Hodnota malých množství produktů rybolovu a akvakultury uvedená v čl. 58 odst. 8 nařízení o kontrolním režimu se vztahuje na přímý prodej prováděný rybářským plavidlem na kalendářní den a konečného spotřebitele.
Článek 68
Informace pro spotřebitele
1. Členské státy zajistí, aby na štítku nebo příslušném označení produktů rybolovu a akvakultury nabízených k maloobchodnímu prodeji, včetně dovezených produktů, byly uvedeny informace podle čl. 58 odst. 6 nařízení o kontrolním režimu týkající se obchodního označení, vědeckého názvu druhu, oblasti odlovu podle článku 5 nařízení (ES) č. 2065/2001 a způsobu produkce.
2. Odchylně od odstavce 1 může být vědecký název druhu sdělen spotřebitelům na maloobchodní úrovni prostřednictvím obchodních informací, například billboardů nebo plakátů.
3. Jestliže byl produkt rybolovu nebo akvakultury dříve zmrazen, na štítku nebo příslušném označení podle odstavce 1 se rovněž uvede slovo „rozmrazeno“. Není-li toto slovo na maloobchodní úrovni uvedeno, má se za to, že produkty rybolovu a akvakultury nebyly dříve zmrazeny a později rozmrazeny.
4. Odchylně od odstavce 3 nemusí být slovo „rozmrazeno“ uvedeno na:
a)
produktech rybolovu a akvakultury dříve zmrazených pro účely ochrany zdraví a bezpečnosti v souladu s přílohou III oddílem VIII nařízení (ES) č. 853/2004 a
b)
produktech rybolovu a akvakultury, které byly rozmrazeny před uzením, solením, vařením, konzervováním, sušením nebo kombinací těchto postupů.
5. Tento článek se nevztahuje na produkty rybolovu a akvakultury spadající pod sazební položky 1604 až 1605 kombinované nomenklatury.
6. Produkty rybolovu a akvakultury a balení opatřené štítkem nebo označené před dnem vstupu tohoto článku v platnost, které nejsou v souladu s čl. 58 odst. 5 písm. g), pokud jde o vědecký název, a písm. h) nařízení o kontrolním režimu a s odstavci 1, 2 a 3 tohoto článku, je možné uvádět na trh až do vyčerpání zásob.
KAPITOLA II
Vážení produktů rybolovu
Oddíl 1
Obecná pravidla pro vážení
Článek 69
Oblast působnosti
Aniž jsou dotčeny články 78 až 89 tohoto nařízení, vztahují se ustanovení této kapitoly na vykládky z rybářských plavidel EU prováděné v členském státě a překládky mezi rybářskými plavidly EU prováděné v přístavech nebo v místech, která se nacházejí v blízkosti pobřeží členského státu, a rovněž na vážení produktů rybolovu na palubě rybářských plavidel EU ve vodách EU.
Článek 70
Záznamy o vážení
1. Registrovaní odběratelé, registrovaná dražební střediska nebo jiné subjekty či osoby, které zodpovídají za první uvedení produktů rybolovu na trh nebo za jejich skladování před prvním uvedením na trh, či případně velitel rybářského plavidla EU musí zaznamenat vážení provedené v souladu s články 60 a 61 nařízení o kontrolním režimu, přičemž je třeba uvést tyto informace:
a)
třímístné písmenné kódy FAO váženého druhu;
b)
výsledek vážení u každého množství jednotlivého druhu v kilogramech hmotnosti produktu;
c)
vnější identifikační číslo a název rybářského plavidla, ze kterého vážené množství pochází;
d)
úpravu vážených produktů rybolovu;
e)
datum vážení (RRRR-MM-DD).
2. Registrovaní odběratelé, registrovaná dražební střediska nebo jiné subjekty či osoby, které zodpovídají za první uvedení produktů rybolovu na trh nebo za jejich skladování před prvním uvedením na trh, či případně velitel rybářského plavidla EU musí uchovávat záznamy podle odstavce 1 po dobu tří let.
Článek 71
Načasování vážení
1. Pokud se produkty rybolovu překládají mezi rybářskými plavidly EU a první vykládka přeložených produktů rybolovu se má uskutečnit v přístavu mimo Evropskou unii, musí se produkty rybolovu zvážit před odvozem z přístavu nebo místa překládky.
2. Pokud se produkty rybolovu váží na palubě rybářského plavidla EU v souladu s čl. 60 odst. 3 nařízení o kontrolním režimu a znovu se váží na pevnině po vykládce, použije se údaj o vážení na pevnině pro účely čl. 60 odst. 5 nařízení o kontrolním režimu.
3. Aniž jsou dotčena zvláštní ustanovení pro rybářská plavidla EU, na něž se nevztahuje povinnost vyplňovat a předkládat údaje z lodního deníku rybolovu v elektronické podobě podle článku 15 nařízení o kontrolním režimu, může členský stát požadovat, aby velitel rybářského plavidla před vážením předal kopii lodního deníku rybolovu příslušným orgánům členského státu vykládky.
Článek 72
Vážicí systémy
1. Všechny vážicí systémy musí být příslušnými orgány členského státu zkalibrovány a zapečetěny v souladu s vnitrostátními systémy.
2. Fyzická nebo právnická osoba odpovědná za vážicí systém musí uchovávat záznamy o kalibraci.
3. Pokud se vážení provádí na systému s pásovým dopravníkem, musí být tento systém opatřen viditelným počítadlem, které zaznamenává celkový součet hmotnosti. Zaznamenává se stav počítadla na počátku vážení a také celkový součet. Veškeré použití systému zaznamenává fyzická nebo právnická osoba odpovědná za vážení do lodního deníku vážení.
Článek 73
Vážení zmrazených produktů rybolovu
1. Aniž jsou dotčena zvláštní ustanovení a zejména články 70 až 74 tohoto nařízení, pokud se váží vyložená množství zmrazených produktů rybolovu, může se hmotnost zmrazených produktů rybolovu vyložených v bednách nebo blocích určit pro každý druh a případně úpravu vynásobením celkového počtu beden nebo bloků průměrnou čistou hmotností bedny nebo bloku vypočítanou podle metodiky stanovené v příloze XVIII.
2. Fyzické nebo právnické osoby, které váží produkty rybolovu, vedou pro každou vykládku záznam, v němž jsou uvedeny tyto informace:
a)
jméno a vnější registrační písmena a čísla plavidla, z něhož byly produkty rybolovu vyloženy;
b)
druh a případně úprava vyložených ryb;
c)
velikost partie a vzorku palet podle druhu a případně úpravy v souladu s ustanoveními bodu 1 přílohy XVIII;
d)
hmotnost každé palety ve vzorku a průměrná hmotnost palet;
e)
počet beden nebo bloků na každé paletě ve vzorku;
f)
vlastní hmotnost obalu u jedné bedny, pokud se liší od vlastní hmotnosti obalu stanovené v bodu 4 přílohy XVIII;
g)
průměrná hmotnost prázdné palety v souladu s ustanoveními bodu 3 písm. b) přílohy XVIII;
h)
průměrná hmotnost jedné bedny nebo bloku produktů rybolovu podle druhu a případně úpravy.
Článek 74
Led a voda
1. Před vážením registrovaný odběratel, registrované dražební středisko nebo jiný subjekt či osoba, která zodpovídá za první uvedení produktů rybolovu na trh, zajistí, aby byly produkty rybolovu přiměřeně očištěny od ledu, aniž by to způsobilo jejich zkažení nebo snížení kvality.
2. Aniž jsou dotčena zvláštní pravidla pro pelagické druhy uvedené v článcích 78 až 89 tohoto nařízení, které se vykládají hromadně za účelem přepravy do místa prvního uvedení na trh, uskladnění nebo zpracování, nesmí odpočet vody a ledu od celkové hmotnosti přesáhnout 2 %. Ve všech případech se procentní podíl pro odpočet vody a ledu zaznamenává na stvrzence o vážení s údajem o hmotnosti. U nepelagických druhů se odpočet vody nebo ledu neprovádí.
Článek 75
Přístup příslušných orgánů
Příslušné orgány musí mít kdykoli úplný přístup k vážicím systémům, záznamům o vážení, písemným prohlášením a do všech prostor, kde se produkty rybolovu skladují nebo zpracovávají.
Článek 76
Plány namátkových kontrol
1. Plán namátkových kontrol podle čl. 60 odst. 1 nařízení o kontrolním režimu a jeho veškeré podstatné změny přijímají členské státy v souladu s metodikou vycházející z posouzení míry rizika popsanou v příloze XIX.
2. Plán namátkových kontrol podle čl. 60 odst. 3 nařízení o kontrolním režimu a jeho veškeré podstatné změny přijímají členské státy v souladu s metodikou vycházející z posouzení míry rizika popsanou v příloze XX. Pokud jsou úlovky váženy na palubě, míra odchylky uvedená v čl. 14 odst. 3 a čl. 21 odst. 3 nařízení o kontrolním režimu se nepoužije, jestliže je údaj o vážení po vykládce vyšší než odpovídající údaj o vážení na palubě.
3. Mají-li členské státy v úmyslu přijmout plány namátkových kontrol podle čl. 60 odst. 1 a 3 nařízení o kontrolním režimu, nejlépe do šesti měsíců po vstupu tohoto nařízení v platnost předloží jediný plán namátkových kontrol zahrnující všechny dotyčné postupy vážení na období tří let. Plán namátkových kontrol se může skládat z různých částí pro různé rybolovné činnosti.
4. Jakékoli nové plány namátkových kontrol, které mají být přijaty po datu uvedeném v odstavci 3, nebo jakékoli změny těchto plánů musí být předloženy ke schválení tři měsíce před koncem dotyčného roku.
Článek 77
Kontrolní plány a programy pro vážení produktů rybolovu po přepravě z místa vykládky
1. Kontrolní program podle čl. 61 odst. 1 nařízení o kontrolním režimu a jeho veškeré podstatné změny přijímají členské státy v souladu s metodikou vycházející z posouzení míry rizika popsanou v příloze XXI.
2. Mají-li členské státy v úmyslu přijmout kontrolní programy podle čl. 61 odst. 1 nařízení o kontrolním režimu, předloží každý členský stát jediný kontrolní program zahrnující všechny případy přepravy produktů rybolovu, které se mají vážit po přepravě. Tento kontrolní program se předkládá do šesti měsíců po vstupu tohoto nařízení v platnost. Jediný kontrolní program se může skládat z různých částí pro různé rybolovné činnosti.
3. Společný kontrolní program podle čl. 61 odst. 2 nařízení o kontrolním režimu a jeho veškeré podstatné změny přijímají členské státy v souladu s metodikou vycházející z posouzení míry rizika popsanou v příloze XXII.
4. Mají-li členské státy v úmyslu přijmout společné kontrolní programy podle čl. 61 odst. 2 nařízení o kontrolním režimu, předloží je do šesti měsíců po vstupu tohoto nařízení v platnost.
5. Jakékoli nové kontrolní programy podle odstavce 2 nebo společné kontrolní programy podle odstavce 4, které mají být přijaty po datu uvedeném v odstavcích 2 a 4, nebo jakékoliv změny těchto plánů nebo programů se předkládají tři měsíce před koncem roku, který předchází dni vstupu daného plánu nebo programu v platnost.
Oddíl 2
Zvláštní pravidla pro vážení určitých pelagických druhů
Článek 78
Rozsah postupů vážení úlovků sleďů obecných, makrel obecných a kranasů
Pravidla stanovená v tomto oddílu se vztahují na vážení úlovků vyložených v Evropské unii nebo rybářskými plavidly EU ve třetích zemích, a to sleďů obecných (Clupea harengus), makrel obecných (Scomber scombrus) a kranasů (Trachurus spp.) nebo jejich kombinace, ulovených
a)
v případě sleďů obecných v oblastech ICES I, II, IIIa, IV, Vb, VI a VII;
b)
v případě makrel obecných v oblastech ICES IIa, IIIa, IV, Vb, VI, VII, VIII, IX, XII, XIV a ve vodách EU patřících do podoblastí CECAF;
c)
v případě kranasů v oblastech ICES IIa, IV, Vb, VI, VII, VIII, IX, X, XII, XIV a ve vodách EU patřících do podoblastí CECAF,
jestliže množství na jednu vykládku přesahuje 10 tun.
Článek 79
Přístavy vážení úlovků sleďů obecných, makrel obecných a kranasů
1. Úlovky druhů uvedených v článku 78 tohoto nařízení se váží okamžitě po vykládce. Úlovky těchto druhů však mohou být váženy po přepravě, pokud:
-
u místa určení v členském státě dotyčný členský stát přijal kontrolní program podle čl. 61 odst. 1 nařízení o kontrolním režimu v souladu s metodikou vycházející z posouzení míry rizika popsanou v příloze XXI,
-
u místa určení v jiném členském státě dotyčné členské státy přijaly společný kontrolní program podle čl. 61 odst. 2 nařízení o kontrolním režimu v souladu s metodikou vycházející z posouzení míry rizika popsanou v příloze XXII,
a pokud byl tento kontrolní program nebo společný kontrolní program schválen Komisí.
2. Každý dotčený členský stát stanoví, v kterých z jeho přístavů se váží druhy uvedené v článku 78 tohoto nařízení, a zajistí, aby se všechny vykládky těchto druhů prováděly v těchto přístavech. Tyto přístavy musí mít:
a)
stanovené doby vykládky a překládky;
b)
stanovená místa vykládky a překládky;
c)
stanovené postupy inspekce a dohledu.
3. Dotyčné členské státy sdělí Komisi seznam těchto přístavů a postupů inspekce a dohledu uplatňovaných v těchto přístavech, včetně podmínek pro zaznamenávání a předávání množství každého z těchto druhů při každé vykládce.
4. Jakékoli změny seznamu přístavů a postupů inspekce a dohledu podle odstavce 3 se předávají Komisi nejméně 15 dní před jejich vstupem v platnost.
5. Členské státy zajistí, aby všechny vykládky druhů uvedených v článku 78 tohoto nařízení z jejich plavidel mimo Evropskou unii probíhaly v přístavech výslovně vybraných pro účely vážení třetími zeměmi, které ohledně těchto druhů uzavřely dohody s Evropskou unií.
6. Informace uvedené v odstavcích 3 a 4, jakož i seznam přístavů vybraných třetími zeměmi, předá Komise všem dotčeným členským státům.
7. Komise a dotčené členské státy zveřejní seznam přístavů a jeho změny na svých úředních internetových stránkách.
Článek 80
Vplutí do přístavu členského státu
1. Pro účely vážení oznámí velitel rybářského plavidla nebo jeho zástupce příslušným orgánům členského státu, ve kterém má dojít k vykládce, nejméně čtyři hodiny před vplutím do přístavu vykládky tyto údaje:
a)
přístav, do kterého hodlá vplout, název plavidla a jeho vnější registrační písmena a čísla;
b)
předpokládaný čas připlutí do tohoto přístavu;
c)
množství sleďů obecných, makrel obecných a kranasů uchovávaná na palubě, vyjádřená v kilogramech živé hmotnosti;
d)
příslušnou zeměpisnou oblast / zeměpisné oblasti, v níž / nichž byl úlovek chycen; tato oblast musí být uvedena jako podoblast a divize nebo subdivize, ve které platí omezení odlovu podle práva Unie.
2. Velitel rybářského plavidla EU, na něž se vztahuje povinnost zaznamenávat údaje do lodního deníku rybolovu elektronicky, zasílá informace uvedené v odstavci 1 v elektronické podobě členskému státu vlajky. Členské státy tyto informace neodkladně předají členskému státu, kde má dojít k vykládce. Elektronické údaje z lodního deníku rybolovu podle článku 15 nařízení o kontrolním režimu a informace uvedené v odstavci 1 lze zasílat v rámci jediného elektronického přenosu.
3. Členské státy mohou stanovit kratší oznamovací lhůtu, než která je stanovena v odstavci 1. V takovém případě dotyčné členské státy informují Komisi 15 dní před vstupem kratší oznamovací lhůty v platnost. Komise a dotyčné členské státy uvedou tuto informaci na svých internetových stránkách.
Článek 81
Vykládka
Příslušné orgány dotyčného členského státu musí vyžadovat, aby vykládka jakýchkoli úlovků uvedených v článku 78 tohoto nařízení nezačala, dokud není výslovně povolena. Je-li vykládka přerušena, je k jejímu opětovnému zahájení nezbytné povolení.
Článek 82
Lodní deník rybolovu
1. Ihned po připlutí do přístavu a před zahájením vykládky předloží velitel rybářského plavidla, na něž se nevztahuje povinnost zaznamenávat údaje do lodního deníku rybolovu elektronicky, vyplněnou příslušnou stránku nebo stránky lodního deníku rybolovu ke kontrole příslušnému orgánu členského státu v přístavu vykládky.
2. Množství sleďů obecných, makrel obecných a kranasů uchovávaných na palubě, která byla nahlášena před vykládkou podle čl. 80 odst. 1 písm. c) tohoto nařízení, se musí rovnat množstvím zaznamenaným v lodním deníku rybolovu po jejím dokončení.
Článek 83
Zařízení pro vážení čerstvých sleďů obecných, makrel obecných a kranasů provozovaná veřejným subjektem
Aniž jsou dotčena ustanovení článku 72 tohoto nařízení, pokud se využívají zařízení pro vážení provozovaná veřejným subjektem, musí fyzické nebo právnické osoby, jež váží úlovky uvedené v článku 78 tohoto nařízení, odběrateli vydat stvrzenku o vážení, na které je uvedeno datum a čas vážení a identifikační číslo cisternového vozu. Kopie stvrzenky o vážení se připojí k prodejnímu dokladu nebo k prohlášení o převzetí.
Článek 84
Zařízení pro vážení čerstvých ryb provozovaná soukromým subjektem
1. Kromě ustanovení článku 72 tohoto nařízení podléhá využívání zařízení pro vážení provozovaných soukromým subjektem rovněž požadavkům tohoto článku.
2. Fyzické nebo právnické osoby, které váží jakékoli úlovky uvedené v článku 78 tohoto nařízení, musí pro každý vážicí systém vést vázaný záznam s číslovanými stránkami. Ten musí být vyplněn ihned po ukončení vážení jednotlivých vykládek, a to nejpozději do 23:59 hodin místního času v den ukončení vážení. V tomto záznamu se uvádí:
a)
jméno a vnější evidenční písmena a čísla plavidla, z něhož byly vyloženy jakékoli úlovky uvedené v článku 78 tohoto nařízení;
b)
jedinečné identifikační číslo cisternového vozu a jeho náklad v případech, kdy byly jakékoli úlovky uvedené v článku 78 tohoto nařízení převezeny před vážením z přístavu vykládky v souladu s článkem 79 tohoto nařízení. Každý náklad cisternového vozu se zváží a zaznamená zvlášť. Celkovou hmotnost všech nákladů cisternového vozu ze stejného plavidla lze však zaznamenat společně, pokud se tyto náklady váží postupně jeden po druhém a bez přerušení;
c)
druh ryb;
d)
hmotnost každé vykládky;
e)
datum a čas zahájení a ukončení vážení.
3. Aniž je dotčeno ustanovení čl. 72 odst. 3 tohoto nařízení, pokud se vážení provádí na systému s pásovým dopravníkem, zaznamenává se veškeré použití systému ve vázaném záznamu o vážení s očíslovanými stránkami.
Článek 85
Vážení zmrazených ryb
Pokud se váží vyložená množství zmrazených sleďů obecných, makrel obecných a kranasů, určí se hmotnost zmrazených ryb vyložených v bednách pro každý druh v souladu s článkem 73 tohoto nařízení.
Článek 86
Uchovávání záznamů o vážení
Všechny záznamy o vážení podle čl. 84 odst. 3 a článku 85 tohoto nařízení a kopie veškerých přepravních dokladů v rámci kontrolního programu nebo společného kontrolního programu podle v čl. 79 odst. 1 tohoto nařízení se uchovávají po dobu šesti let.
Článek 87
Prodejní doklad a prohlášení o převzetí
Fyzické nebo právnické osoby odpovědné za předkládání prodejních dokladů a prohlášení o převzetí předkládají tato prohlášení týkající se druhů uvedených v článku 78 tohoto nařízení příslušným orgánům dotyčného členského státu na vyžádání.
Článek 88
Křížové kontroly
Do doby zřízení počítačové databáze v souladu s článkem 109 nařízení o kontrolním režimu, provádějí příslušné orgány správní křížové kontroly všech vykládek, přičemž navzájem porovnávají tyto údaje:
a)
množství sleďů obecných, množství makrel obecných a množství kranasů, která byla nahlášena před vykládkou podle čl. 80 odst. 1 písm. c) tohoto nařízení, s množstvími zaznamenanými v lodním deníku rybolovu;
b)
množství sleďů obecných, množství makrel obecných a množství kranasů zaznamenaná v lodním deníku rybolovu s množstvími zaznamenanými v prohlášení o vykládce;
c)
množství sleďů obecných, množství makrel obecných a množství kranasů zaznamenaná v prohlášení o vykládce s množstvími zaznamenanými v prohlášení o převzetí nebo v prodejním dokladu;
d)
oblast odlovu zaznamenanou v lodním deníku rybolovu plavidla s údaji systému VMS pro dotyčné plavidlo.
Článek 89
Sledování vážení
1. Vážení úlovků sleďů obecných, makrel obecných a kranasů vyložených z plavidla se sleduje podle druhů. V případě plavidel, která úlovek čerpají na břeh, se sleduje vážení celého vyloženého úlovku. V případě vykládek zmrazených sleďů obecných, makrel obecných a kranasů se spočítají všechny bedny a sleduje se metodika výpočtu průměrné čisté hmotnosti beden stanovená v příloze XVIII.
2. Kromě údajů uvedených v článku 88 tohoto nařízení se křížově kontrolují ještě tyto údaje:
a)
množství sleďů obecných, množství makrel obecných a množství kranasů uvedená v záznamech o vážení ze zařízení pro vážení provozovaných veřejnými nebo soukromými subjekty a množství jednotlivých druhů zaznamenaná v prohlášení o převzetí nebo v prodejním dokladu;
b)
množství sleďů obecných, množství makrel obecných a množství kranasů zaznamenaná v jakýchkoli přepravních dokladech v rámci kontrolního programu nebo společného kontrolního programu uvedeného v čl. 79 odst. 1 tohoto nařízení;
c)
jedinečná identifikační čísla cisternových vozů uvedená v záznamu podle čl. 84 odst. 2 písm. b) tohoto nařízení.
3. Po dokončení vykládky se ověří, že na plavidle nezůstaly žádné ryby.
4. Veškeré sledování podle tohoto článku a článku 107 tohoto nařízení se zdokumentuje. Tato dokumentace se uchovává po dobu šesti let.
KAPITOLA III
Prodejní doklady
Článek 90
Obecná pravidla
1. V prodejním dokladu se uvede počet jedinců podle čl. 64 odst. 1 písm. f) nařízení o kontrolním režimu, pokud se příslušná kvóta spravuje na základě počtu jedinců.
2. Druh úpravy podle čl. 64 odst. 1 písm. g) nařízení o kontrolním režimu zahrnuje stav úpravy podle přílohy I.
3. Cena podle čl. 64 odst. 1 písm. l) nařízení o kontrolním režimu se uvádí v měně platné v členském státu, kde se prodej uskutečňuje.
Článek 91
Formáty prodejních dokladů
1. Členské státy určí formát používaný pro elektronické vyplňování a předávání prodejních dokladů uvedených v článku 63 nařízení o kontrolním režimu.
2. Informace uvedené v této kapitole se mezi členskými státy vyměňují za použití formátu stanoveného v příloze XII, od něhož se odvodí jazyk XML. O standardu jazyka XML, který je nutno používat pro všechny elektronické výměny údajů mezi členskými státy a také mezi členskými státy, Komisí a subjektem jí určeným, rozhodne Komise po konzultaci s členskými státy.
3. Změny formátu uvedeného v odstavci 1 jsou jasně označeny a opatřeny datem aktualizace. Tyto změny nabudou účinku nejdříve šest měsíců poté, kdy o nich bylo rozhodnuto.
4. Členský stát po obdržení elektronických údajů od jiného členského státu zajistí, aby příslušným orgánům tohoto členského státu byla vydána odpovědní zpráva. Odpovědní zpráva obsahuje potvrzení o příjmu.
5. Údaje podle přílohy XII, jež musí registrovaní odběratelé, registrovaná dražební střediska nebo jiné subjekty či osoby schválené členskými státy zaznamenávat do svých prodejních dokladů v souladu s pravidly EU, musí být rovněž uvedeny ve výměnách údajů mezi členskými státy.
6. Členské státy:
a)
zajistí, aby údaje obdržené podle této kapitoly byly zaznamenány v podobě snímatelné počítačem a bezpečně uloženy v počítačových databázích alespoň po dobu tří let;
b)
přijmou veškerá nezbytná opatření k zajištění toho, aby údaje byly používány pouze pro úřední účely, a
c)
přijmou veškerá nezbytná technická opatření k ochraně těchto údajů před náhodným nebo nedovoleným zničením, náhodnou ztrátou, znehodnocením, rozšířením nebo neoprávněným prohlížením.
7. V každém členském státu je za předávání, přijímání, spravování a zpracovávání všech údajů, na něž se vztahuje tato kapitola, odpovědný jediný orgán uvedený v čl. 5 odst. 5 nařízení o kontrolním režimu.
8. Členské státy si vyměňují kontaktní údaje orgánů uvedených v odstavci 7 a informují o tom Komisi a subjekt jí určený do tří měsíců od vstupu tohoto nařízení v platnost.
9. Jakékoli změny informací uvedených v odstavcích 7 a 8 je nutno sdělit Komisi, subjektu jí určenému a ostatním členským státům před nabytím účinku.
10. Formát prodejních dokladů, na něž se nevztahuje elektronické vyplňování a předávání, určí členské státy. Tyto prodejní doklady musí obsahovat alespoň informace uvedené v čl. 64 odst. 1 nařízení o kontrolním režimu.
HLAVA V
DOHLED
KAPITOLA I
Zprávy o dohledu
Článek 92
Informace, které mají být uvedeny ve zprávě o dohledu
1. Zprávy o dohledu podle čl. 71 odst. 3 a 4 nařízení o kontrolním režimu se vypracují v souladu s přílohou XXIII tohoto nařízení.
2. Členské státy vloží údaje obsažené ve svých zprávách o dohledu do elektronické databáze podle článku 78 nařízení o kontrolním režimu a zabezpečí funkce uvedené v bodu 2 přílohy XXIV tohoto nařízení. V této databázi musí být zaznamenány alespoň informace uvedené v příloze XXIII. Do databáze se kromě toho rovněž mohou vložit naskenované zprávy o dohledu vypracované v papírové podobě.
3. Údaje z těchto zpráv zůstávají v databázi k dispozici po dobu nejméně tří let.
4. Po obdržení zprávy o dohledu podle odstavce 1 členský stát vlajky co nejdříve zahájí vyšetřování činností svých rybářských plavidel, na která se zpráva o dohledu vztahuje.
5. Ustanovení odstavce 1 se použijí, aniž jsou dotčena pravidla přijatá regionálními organizacemi pro řízení rybolovu, jejichž smluvní stranou je Evropská unie.
KAPITOLA II
Kontrolní pozorovatelé
Článek 93
Obecná pravidla ohledně kontrolních pozorovatelů
1. Aniž jsou dotčena zvláštní pravidla stanovená regionálními organizacemi pro řízení rybolovu nebo sjednaná s třetí zemí, rybářská plavidla EU určená pro uplatnění pozorovatelského kontrolního programu musí mít na palubě alespoň jednoho kontrolního pozorovatele po dobu stanovenou tímto programem.
2. Členské státy určí kontrolní pozorovatele a zajistí, aby byli schopni plnit své úkoly. Členské státy zejména zajistí rozmístění kontrolních pozorovatelů na dotyčná rybářská plavidla EU a jejich následné stažení z těchto plavidel.
3. Kontrolní pozorovatelé nesmí vykonávat jiné úkoly, než které jsou stanoveny v článku 73 nařízení o kontrolním režimu a v článku 95 tohoto nařízení, vyjma jiných úkolů, jež mají být prováděny v souladu s pozorovatelským kontrolním programem EU nebo jako součást pozorovatelského programu probíhajícího v rámci regionální organizace pro řízení rybolovu nebo stanoveného v rámci dvoustranné dohody s třetí zemí.
4. Příslušné orgány zajistí, aby kontrolní pozorovatelé měli pro účely své mise komunikační prostředky nezávislé na komunikačním systému rybářského plavidla.
5. Těmito pravidly nejsou dotčeny pravomoci velitele rybářského plavidla jako jediné osoby odpovědné za činnosti plavidla.
Článek 94
Nezávislost kontrolních pozorovatelů
Aby byli nezávislí na majiteli, provozovateli i veliteli rybářského plavidla EU a jakémkoli členu posádky, jak stanoví čl. 73 odst. 2 nařízení o kontrolním režimu, nesmí být kontrolní pozorovatelé:
-
příbuzným ani zaměstnancem velitele rybářského plavidla EU nebo jakéhokoli člena posádky, zástupce velitele nebo vlastníka nebo provozovatele rybářského plavidla EU, na které byli přiděleni,
-
zaměstnancem společnosti kontrolované velitelem nebo jakýmkoli členem posádky, zástupcem velitele nebo vlastníka nebo provozovatele rybářského plavidla EU, na které byli přiděleni.
Článek 95
Povinnosti kontrolních pozorovatelů
1. Kontrolní pozorovatelé ověřují příslušné doklady a zaznamenávají rybolovné činnosti rybářského plavidla EU, na které jsou přiděleni, podle seznamu v příloze XXV.
2. Kontrolní pozorovatelé na palubě dotyčného rybářského plavidla EU v případě potřeby seznámí úředníky, kteří se chystají přistoupit k inspekci rybářského plavidla, se situací poté, co vstoupí na palubu. Pokud to prostory na palubě rybářského plavidla EU dovolují, uskuteční se případně seznámení se situací na uzavřeném setkání.
3. Kontrolní pozorovatelé vypracují zprávu uvedenou v čl. 73 odst. 5 nařízení o kontrolním režimu za použití formátu stanoveného v příloze XXVI. Tuto zprávu předají bez prodlení a v každém případě do 30 dnů po dokončení svého pověření svým orgánům a příslušným orgánům členského státu vlajky. Jejich příslušné orgány zprávu na požádání poskytnou pobřežnímu členskému státu, Komisi nebo subjektu jí určenému. Kopie zpráv poskytnuté ostatním členským státům nesmí obsahovat údaje o místech, kde byly úlovky získány, pokud jde o počáteční a konečnou polohu každé rybolovné činnosti, ale mohou zahrnovat denní úhrny úlovku v ekvivalentu živé hmotnosti vyjádřené v kilogramech v členění podle jednotlivých druhů a divizí ICES, případně jiných oblastí.
Článek 96
Pilotní projekty
Unie může poskytnout finanční pomoc na provádění pilotních projektů zahrnujících rozmístění kontrolních pozorovatelů v souladu s čl. 8 písm. a) bodem iii) nařízení (ES) č. 861/2006.
HLAVA VI
INSPEKCE
KAPITOLA I
Provádění inspekcí
Oddíl 1
Obecná ustanovení
Článek 97
Úředníci oprávnění provádět inspekce na moři nebo na pevnině
1. Úředníci odpovědní za provádění inspekcí podle článku 74 nařízení o kontrolním režimu musí být oprávněni příslušnými orgány členských států. Za tímto účelem poskytnou členské státy svým úředníkům služební průkaz s uvedením jejich totožnosti a funkce, kterou zastávají. Každý úředník ve službě nosí tento služební průkaz a předkládá jej při nejbližší příležitosti během inspekce.
2. Členské státy přenesou na své úředníky dostatečné pravomoci nezbytné pro plnění jejich úkolů v oblasti kontroly, inspekce a vymáhání práva v souladu s tímto nařízením a k zajištění dodržování pravidel společné rybářské politiky.
Článek 98
Obecné zásady
1. Aniž jsou dotčena ustanovení obsažená ve víceletých plánech, přijmou příslušné orgány členských států za použití všech dostupných informací přístup založený na posouzení míry rizika pro výběr cílů inspekce. V souladu s tímto přístupem provádějí úředníci inspekce v souladu s pravidly stanovenými v této kapitole.
2. Aniž jsou dotčena ustanovení obsažená ve víceletých plánech, koordinují členské státy své činnosti v oblasti kontroly, inspekce a vymáhání práva. Za tímto účelem přijmou a provádějí národní kontrolní akční programy podle článku 46 nařízení o kontrolním režimu a společné kontrolní programy podle článku 94 nařízení o kontrolním režimu, které zahrnují činnosti na moři i na pevnině nezbytné k zajištění souladu s pravidly společné rybářské politiky.
3. Podle strategie kontroly a vymáhání práva založené na posouzení míry rizika provádí každý členský stát objektivním způsobem nezbytné inspekční činnosti s cílem zabránit uchovávání na plavidle, překládce, vykládce, přemísťování do klecí a na farmy, zpracování, přepravě, skladování, uvádění na trh a prodeji produktů rybolovu pocházejících z činností, které nejsou v souladu s pravidly společné rybářské politiky.
4. Inspekce se provádějí tak, aby v nejvyšší míře zabránily jakémukoli negativnímu dopadu na hygienu a kvalitu kontrolovaných produktů rybolovu.
5. Členské státy zajistí, aby vnitrostátní informační systémy související s rybolovem umožňovaly podle potřeby přímou elektronickou výměnu informací o inspekcích státu daného přístavu mezi jednotlivými systémy navzájem, s ostatními členskými státy, Komisí a subjektem jí určeným v souladu s článkem 111 nařízení o kontrolním režimu.
Článek 99
Povinnosti úředníků ve fázi před inspekcí
Ve fázi před inspekcí úředníci pokud možno shromažďují veškeré příslušné informace, včetně:
a)
licencí k rybolovu a oprávnění k rybolovu;
b)
informací ze systému sledování plavidel týkajících se aktuálního rybářského výjezdu;
c)
údajů z leteckého dohledu a jiných pozorování;
d)
záznamů z předchozích inspekcí a informací o dotyčném rybářském plavidle EU dostupných v zabezpečené části internetových stránek členského státu vlajky.
Článek 100
Povinnosti úředníků oprávněných provádět inspekce
1. Úředníci oprávnění provádět inspekce ověřují a zaznamenávají odpovídající položky vymezené v příslušném modulu inspekční zprávy stanovené v příloze XXVII. Za tímto účelem mohou pořizovat fotografie, videozáznamy a zvukové záznamy v souladu s vnitrostátním právem a případně odebírat vzorky.
2. Úředníci nesmí zasahovat do práva každého provozovatele komunikovat během inspekční činnosti s příslušnými orgány státu vlajky.
3. Úředníci zohlední všechny informace poskytnuté podle čl. 95 odst. 2 tohoto nařízení kontrolním pozorovatelem na palubě rybářského plavidla, jehož inspekci mají provést.
4. Po skončení inspekce úředníci podle potřeby vyslechnou provozovatele ohledně rybářských předpisů relevantních pro stávající okolnosti.
5. Pokud nebyly zjištěny žádné důkazy o očividném porušení předpisů, úředníci rybářské plavidlo nebo kontrolované prostory po ukončení inspekce co nejdříve opustí.
Článek 101
Povinnosti členských států, Komise a Evropské agentury pro kontrolu rybolovu
1. Příslušné orgány členských států a případně Komise a Evropské agentury pro kontrolu rybolovu zajistí, aby jejich úředníci prováděli inspekce profesionálně a na vysoké úrovni a zároveň se chovali zdvořile a citlivě.
2. Příslušné orgány každého členského státu stanoví postupy, které zajistí, aby případné stížnosti provozovatelů ohledně průběhu inspekcí prováděných jejich úředníky byly spravedlivě a důkladně prošetřeny v souladu s vnitrostátním právem.
3. Pobřežní členské státy mohou, s výhradou vhodných ujednání s členským státem vlajky rybářského plavidla, vyzvat úředníky příslušných orgánů tohoto členského státu k účasti na inspekcích rybářských plavidel tohoto členského státu, dokud tato plavidla působí ve vodách daného pobřežního členského státu nebo provádějí vykládku v jeho přístavech.
Oddíl 2
Inspekce na moři
Článek 102
Obecná ustanovení ohledně inspekcí na moři
1. Každé plavidlo používané ke kontrolním účelům včetně dohledu musí mít viditelným způsobem vyvěšený praporek nebo symbol znázorněný v příloze XXVIII.
2. Naloďovací člun, který slouží k usnadnění převozu úředníků provádějících inspekce, musí mít vyvěšenu podobnou vlajku nebo praporek o velikosti přiměřené rozměrům naloďovacího člunu, čímž oznamuje, že se podílí na plnění úkolů v rámci inspekce rybolovu.
3. Osoby odpovědné za inspekční plavidla řádně dodržují námořní pravidla a manévrují v bezpečné vzdálenosti od rybářského plavidla v souladu s mezinárodními pravidly pro předcházení srážkám na moři.
Článek 103
Naloďování na rybářská plavidla na moři
1. Úředníci odpovědní za provádění inspekce zajistí, že nebudou přijata žádná opatření, která mohou ohrozit bezpečnost rybářského plavidla a jeho posádky.
2. Úředníci nevyžadují po veliteli rybářského plavidla, na které se naloďují nebo z něhož se vyloďují, aby zastavil nebo manévroval během rybolovu nebo přerušil shazování či vytahování lovného zařízení. Aby však bylo umožněno bezpečné nalodění nebo vylodění, mohou úředníci požadovat přerušení nebo pozdržení shazování lovného zařízení, dokud se nenalodí na rybářské plavidlo nebo nevylodí. V případě naloďování toto zpoždění nesmí překročit 30 minut po nalodění úředníků na rybářské plavidlo, pokud nebylo zjištěno porušení předpisů. Toto ustanovení se nedotýká možnosti úředníků vyžadovat, aby lovné zařízení bylo vytaženo za účelem inspekce.
Článek 104
Činnosti na palubě plavidla
1. Při provádění inspekcí úředníci ověří a zaznamenají všechny odpovídající položky uvedené v příslušném modulu inspekční zprávy stanovené v příloze XXVII tohoto nařízení.
2. Úředníci mohou po veliteli požadovat vytažení lovného zařízení za účelem inspekce.
3. Inspekční týmy jsou obvykle tvořeny dvěma úředníky. V případě potřeby mohou inspekční týmy doplnit další úředníci.
4. Inspekce může trvat nejvýše čtyři hodiny nebo až do vytažení a kontroly sítě a úlovku, vyžaduje-li to dobu delší než čtyři hodiny. To neplatí v případě, že je zjištěno očividné porušení předpisů nebo pokud úředníci potřebují další informace.
5. V případě zjištění očividného porušení předpisů mohou být na kteroukoli část lovného zařízení nebo rybářského plavidla, včetně kontejnerů s produkty rybolovu a prostoru/prostorů, ve kterých mohou být uloženy, připevněny identifikační značky a pečeti a úředník nebo úředníci mohou zůstat na palubě po dobu nezbytnou k dokončení příslušných opatření k zabezpečení a zachování trvalosti veškerých důkazů o očividném porušení předpisů.
Oddíl 3
Inspekce v přístavu
Článek 105
Příprava inspekce
1. Aniž jsou dotčeny standardy vymezené ve zvláštních kontrolních a inspekčních programech a v článku 9 nařízení (ES) č. 1005/2008, provádí se inspekce rybářského plavidla v přístavu nebo při vykládce v těchto případech:
a)
běžně za použití metodiky namátkových kontrol založené na posouzení míry rizika; nebo
b)
pokud existuje podezření na porušení pravidel společné rybářské politiky.
2. V případech uvedených v odst. 1 písm. b) a aniž je dotčena poslední věta čl. 106 odst. 2 tohoto nařízení, příslušné orgány členských států zajistí, aby rybářské plavidlo, které má být podrobeno inspekci v přístavu, při připlutí očekávali jejich úředníci.
3. Odstavec 1 nevylučuje možnost členských států provádět namátkové inspekce.
Článek 106
Inspekce v přístavu
1. Při provádění inspekcí úředníci ověří a zaznamenají všechny příslušné položky uvedené v odpovídajícím modulu inspekční zprávy stanovené v příloze XXVII tohoto nařízení. Úředníci náležitě zohlední zvláštní požadavky, které se vztahují na kontrolované rybářské plavidlo, zejména příslušná ustanovení víceletých plánů.
2. Při provádění inspekce vykládky úředníci sledují celý postup vykládky od začátku až do konce příslušné činnosti. Křížová kontrola se provádí vzájemným porovnáním množství jednotlivých druhů zaznamenaných v předchozím oznámení o připlutí za účelem vykládky produktů rybolovu, množství jednotlivých druhů zaznamenaných v lodním deníku rybolovu a množství jednotlivých druhů vyložených nebo přeložených, podle toho, co přichází v úvahu. Toto ustanovení nevylučuje možnost provedení inspekce po zahájení vykládky.
3. Členské státy zajistí účinnou inspekci a kontrolu prostor používaných v souvislosti s rybolovnými činnostmi a následným zpracováním produktů rybolovu.
Článek 107
Inspekce vykládek určitých pelagických druhů
U vykládky sleďů obecných, makrel obecných a kranasů podle hlavy IV kapitoly II oddílu 2 tohoto nařízení příslušné orgány členského státu zajistí, aby bylo zkontrolováno nejméně 15 % množství těchto vyložených ryb a nejméně 10 % vykládek těchto ryb.
Oddíl 4
Inspekce přepravy
Článek 108
Obecné zásady
1. Aniž jsou dotčena ustanovení obsažená ve víceletých plánech, mohou inspekce přepravy probíhat kdekoli a kdykoli od vykládky až do okamžiku, kdy produkty rybolovu dorazí na místo prodeje nebo zpracování. Při vykonávání inspekcí se přijmou nezbytná opatření, aby se u kontrolovaných produktů rybolovu zajistilo zachování chladicího řetězce.
2. Aniž jsou dotčena ustanovení obsažená ve víceletých plánech a vnitrostátních kontrolních programech nebo zvláštních kontrolních a inspekčních programech, inspekce přepravy pokud možno zahrnují fyzickou kontrolu přepravovaných produktů.
3. Fyzická kontrola přepravovaných produktů rybolovu zahrnuje odběr vzorků, které představují reprezentativní zastoupení jednotlivých částí přepravované partie nebo partií.
4. Při provádění inspekce přepravy úředníci ověří a zaznamenají všechny položky uvedené v čl. 68 odst. 5 nařízení o kontrolním režimu a všechny příslušné položky v modulu inspekční zprávy stanovené v příloze XXVII tohoto nařízení. To zahrnuje ověření, že přepravovaná množství produktů rybolovu odpovídají údajům zapsaným v přepravním dokladu.
Článek 109
Zapečetěná přepravní vozidla
1. Jsou-li vozidlo nebo kontejner zapečetěny, aby se zabránilo manipulaci s nákladem, příslušné orgány členských států zajistí, aby byla na přepravním dokladu uvedena pořadová čísla pečetí. Úředníci zkontrolují, že pečeti jsou neporušené a že pořadová čísla odpovídají údajům v přepravním dokladu.
2. V případě odstranění pečetí, aby se usnadnila kontrola nákladu předtím, než náklad dorazí na konečné místo určení, nahradí úředníci původní pečeť novou pečetí, přičemž v přepravním dokladu zaznamenají její údaje a důvody pro odstranění původní pečeti.
Oddíl 5
Inspekce trhu
Článek 110
Obecné zásady
Při návštěvě chladíren, velkoobchodních a maloobchodních trhů, restaurací nebo jiných prostor, kde se ryby po vykládce skladují a/nebo prodávají, úředníci ověřují a zaznamenávají všechny příslušné položky uvedené v odpovídajícím modulu inspekční zprávy stanovené v příloze XXVII tohoto nařízení.
Článek 111
Další metody a technologie
Kromě položek uvedených v příloze XXVII mohou členské státy využít dostupné metody a technologie pro identifikaci a ověřování produktů rybolovu, jejich zdroje nebo původu a dodavatelů a plavidel provádějících odlov nebo produkčních jednotek.
Článek 112
Kontrola produktů rybolovu stažených z trhu
Úředníci ověřují, že produkty rybolovu stažené z prodeje v souladu s článkem 17 nařízení Rady (ES) č. 104/2000 (32) jsou likvidovány v souladu s ustanoveními nařízení Komise (ES) č. 2493/2001 (33).
KAPITOLA II
Povinnosti provozovatelů
Článek 113
Všeobecné povinnosti provozovatelů
1. Všichni provozovatelé působící pod jurisdikcí členského státu mohou být podrobeni inspekci týkající se jejich povinností podle pravidel společné rybářské politiky.
2. Všichni provozovatelé, kteří jsou podrobeni kontrole:
a)
usnadňují činnost úředníků a poskytují jim na požádání nezbytné informace a doklady (včetně pokud možno jejich kopií, nebo přístupu k příslušným databázím) ohledně rybolovných činností vyplněné a uchovávané v požadované elektronické či papírové podobě v souladu s pravidly společné rybářské politiky;
b)
usnadňují přístup do všech částí plavidel, prostor a jakýchkoli přepravních prostředků včetně letadel a vznášedel používaných ve spojení s rybolovnými a zpracovatelskými činnostmi nebo s nimi souvisejících;
c)
zajišťují v každém okamžiku bezpečnost úředníků a aktivně napomáhají úředníkům při výkonu jejich inspekčních povinností a spolupracují s nimi;
d)
nebrání úředníkům v provádění inspekce, nezastrašují je ani do jejich činnosti nezasahují a zamezují kterékoli jiné osobě v bránění úředníkům v provádění inspekce, v jejich zastrašování a zasahování do jejich činnosti;
e)
poskytují pokud možno prostory, kde mohou být úředníci nerušeně informováni kontrolním pozorovatelem o situaci, jak je uvedeno v čl. 95 odst. 2 tohoto nařízení.
Článek 114
Povinnosti velitele během inspekcí
1. Velitel rybářského plavidla, které je podrobeno inspekci, nebo jeho zástupce:
a)
usnadní bezpečné a účelné nalodění úředníků v souladu s námořními pravidly, když je vydán příslušný signál v mezinárodním signálním kódu nebo když plavidlo nebo vrtulník s úředníkem prostřednictvím rádiové komunikace oznámí záměr provést jeho nalodění;
b)
poskytne naloďovací žebřík splňující požadavky přílohy XXIX k usnadnění bezpečného a pohodlného přístupu na jakékoli plavidlo, kde je nezbytné vylézt do výše 1,5 metru nebo více;
c)
usnadní úředníkům plnění jejich inspekčních povinností, přičemž poskytuje pomoc v požadovaném a přiměřeném rozsahu;
d)
umožní úředníku/úředníkům spojit se s orgány státu vlajky, pobřežního státu a státu provádějícího inspekci;
e)
upozorní úředníky na konkrétní bezpečnostní rizika na palubě rybářských plavidel;
f)
poskytne úředníkům přístup do všech prostor plavidla, ke všem zpracovaným nebo nezpracovaným úlovkům, všem lovným zařízením a všem relevantním informacím a dokladům;
g)
usnadní bezpečné vylodění úředníků po ukončení inspekce.
2. Po velitelích rybářských plavidel se nesmí požadovat, aby sdělovali obchodně citlivé informace prostřednictvím volně přístupných rádiových kanálů.
KAPITOLA III
Inspekční zpráva
Článek 115
Společná pravidla ohledně inspekčních zpráv
1. Aniž jsou dotčena zvláštní pravidla v rámci regionálních organizací pro řízení rybolovu, musí inspekční zprávy podle článku 76 nařízení o kontrolním režimu obsahovat příslušné informace uvedené v odpovídajícím modulu stanoveném v příloze XXVII. Zprávy úředníci sepisují během inspekce nebo co nejdříve po jejím ukončení.
2. Pokud je v průběhu inspekce zjištěno očividné porušení předpisů, začlení se do inspekční zprávy příslušné právní a faktické prvky spolu s dalšími informacemi, které se daného porušení týkají. Je-li v průběhu inspekce zjištěno několik porušení, zaznamenají se do inspekční zprávy příslušné prvky každého porušení.
3. Úředníci sdělí svá zjištění fyzické osobě odpovědné za rybářské plavidlo, vozidlo, letadlo, vznášedlo nebo prostory, které jsou předmětem inspekce, (provozovateli) na konci inspekce. Provozovatel má možnost vyjádřit se k inspekci a jejím výsledkům. Připomínky provozovatele se zaznamenají do inspekční zprávy. Pokud úředníci nemluví stejným jazykem jako kontrolovaný provozovatel, přijmou vhodná opatření, která zajistí, aby byla jejich zjištění pochopitelná.
4. Pokud o to požádá, musí mít provozovatel právo kontaktovat svého zástupce nebo příslušné orgány svého státu vlajky, jestliže se vyskytnou závažné problémy týkající se porozumění výsledkům inspekce a výsledné zprávě.
5. Formát pro elektronický přenos informací podle čl. 76 odst. 1 nařízení o kontrolním režimu se stanoví po konzultaci mezi členskými státy a Komisí.
Článek 116
Vyplňování inspekčních zpráv
1. Je-li inspekční zpráva vypracována ručně v papírovém formátu, musí být čitelná, nesmazatelná a zřetelně zapsaná. Žádný záznam ve zprávě nesmí být vymazán nebo pozměněn. Dojde-li v ručně vypracované zprávě k chybě, nesprávný záznam se úhledně přeškrtne a dotyčný úředník jej potvrdí parafováním.
2. Úředník odpovědný za provedení inspekce zprávu podepíše. Provozovatel je vyzván, aby podepsal zprávu. Aniž jsou dotčeny vnitrostátní právní předpisy, podpis provozovatele představuje potvrzení zprávy, avšak nepovažuje se za souhlas s jejím obsahem.
3. Inspekční zprávy podle článku 115 tohoto nařízení mohou úředníci vypracovávat elektronickými prostředky.
Článek 117
Kopie inspekční zprávy
Kopie inspekční zprávy podle článku 116 tohoto nařízení se zašle provozovateli nejpozději 15 pracovních dnů po ukončení inspekce a v souladu s vnitrostátními právními předpisy členského státu, který má svrchovanost nebo jurisdikci v místě inspekce. Je-li zjištěno porušení předpisů, podléhá zveřejnění zprávy zákonům o zveřejňování informací v dotyčném členském státě.
KAPITOLA IV
Elektronická databáze
Článek 118
Elektronická databáze
1. Členské státy zahrnou do svých národních kontrolních programů postupy, které se týkají zaznamenávání inspekčních zpráv v papírové nebo elektronické podobě jejich úředníky. Členské státy vloží tyto zprávy do elektronické databáze podle článku 78 nařízení o kontrolním režimu a zabezpečí funkce uvedené v bodu 2 přílohy XXIV tohoto nařízení. V elektronické databázi musí být obsaženy alespoň informace zaznamenané v souladu s čl. 115 odst. 1 tohoto nařízení a uvedené jako povinné v příloze XXVII. Do databáze se rovněž vloží naskenované inspekční zprávy vypracované v papírové podobě.
2. Databáze musí být přístupná Komisi a subjektu jí určenému v souladu s postupy uvedenými v článcích 114, 115 a 116 nařízení o kontrolním režimu. Příslušné údaje v databázi musí být rovněž přístupné jiným členským státům v souvislosti s plánem společného nasazení.
3. Údaje z těchto inspekčních zpráv zůstávají v databázi k dispozici po dobu nejméně tří let.
KAPITOLA V
Inspektoři Unie
Článek 119
Nahlášení inspektorů Unie
1. Členské státy a Evropská agentura pro kontrolu rybolovu oznámí Komisi elektronicky do tří měsíců po vstupu tohoto nařízení v platnost jména svých úředníků, kteří mají být zapsáni do seznamu inspektorů Unie podle článku 79 nařízení o kontrolním režimu.
2. Úředníci, kteří mají být zapsáni do seznamu:
a)
mají rozsáhlé zkušenosti v oblasti kontroly a inspekce rybolovu;
b)
mají hluboké znalosti právních předpisů Evropské unie týkajících se rybolovu;
c)
mají důkladnou znalost jednoho z úředních jazyků Evropské unie a dostatečnou znalost druhého;
d)
jsou fyzicky schopni plnit své úkoly;
e)
absolvovali případně nezbytnou odbornou přípravu v oblasti bezpečnosti na moři.
Článek 120
Seznam inspektorů Unie
1. Na základě oznámení od členských států a Evropské agentury pro kontrolu rybolovu přijme Komise šest měsíců po vstupu tohoto nařízení v platnost seznam inspektorů Unie.
2. Po sestavení počátečního seznamu členské státy a Evropská agentura pro kontrolu rybolovu do října každého roku oznámí Komisi jakékoli změny, které by chtěly provést v seznamu pro následující kalendářní rok. Komise do 31. prosince každého roku odpovídajícím způsobem seznam změní.
3. Seznam a jeho změny se zveřejní na úředních internetových stránkách Evropské agentury pro kontrolu rybolovu.
Článek 121
Sdělení inspektorů Unie regionálním organizacím pro řízení rybolovu
Subjekt určený Komisí sdělí sekretariátu regionální organizace pro řízení rybolovu seznam inspektorů Unie, kteří provedou inspekce v rámci této organizace.
Článek 122
Pravomoci a povinnosti inspektorů Unie
1. Při plnění svých úkolů inspektoři Unie dodržují právo Evropské unie a v nezbytném rozsahu také vnitrostátní právo členského státu, v němž inspekce probíhá, nebo - pokud se inspekce provádí mimo vody EU - členského státu vlajky rybářského plavidla podrobeného inspekci a příslušná mezinárodní pravidla.
2. Inspektoři Unie předloží služební průkaz, který uvádí jejich totožnost a funkci, ve které pracují. Pro tento účel jsou vybaveni průkazem vydaným Komisí nebo Evropskou agenturou pro kontrolu rybolovu s uvedením jejich totožnosti a funkce.
3. Členské státy usnadňují plnění povinností inspektorů Unie a poskytují jim pomoc, kterou potřebují pro plnění svých úkolů.
4. Příslušné orgány členských států mohou inspektorům Unie povolit, aby pomáhali vnitrostátním inspektorům při výkonu jejich povinností.
5. Články 113 a 114 tohoto nařízení se použijí odpovídajícím způsobem.
Článek 123
Zprávy
1. Denní souhrn svých inspekčních činností s uvedením jména a identifikačního čísla každého kontrolovaného rybářského plavidla nebo člunu a typu provedené inspekce předloží inspektoři Unie příslušným orgánům členského státu, v jehož vodách se inspekce uskutečnila, nebo - pokud byla inspekce provedena mimo vody EU - členskému státu vlajky rybářského plavidla EU podrobeného inspekci a Evropské agentuře pro kontrolu rybolovu.
2. Pokud inspektoři Unie zjistí v průběhu inspekce porušení předpisů, bez prodlení předloží souhrnnou inspekční zprávu příslušným orgánům pobřežního členského státu nebo - pokud byla inspekce provedena mimo vody EU - příslušným orgánům státu vlajky rybářského plavidla podrobeného inspekci a Evropské agentuře pro kontrolu rybolovu. V této souhrnné inspekční zprávě se uvede alespoň datum a místo inspekce, identifikace inspekční platformy, identifikace kontrolovaného cíle a druh zjištěného porušení předpisů.
3. Inspektoři Unie předloží kopii celkové inspekční zprávy se záznamem příslušných položek do odpovídajícího inspekčního modulu inspekční zprávy v příloze XXVII příslušným orgánům státu vlajky rybářského plavidla nebo člunu podrobeného inspekci a členského státu, v jehož vodách inspekce proběhla, do sedmi dnů od data inspekce. Pokud inspektoři Unie zjistili porušení předpisů, kopie celkové inspekční zprávy se zašle také Evropské agentuře pro kontrolu rybolovu.
4. Denní zprávy a inspekční zprávy uvedené v tomto článku se na žádost předávají Komisi.
Článek 124
Následná opatření vyplývající ze zpráv
1. Členské státy na základě zpráv předložených inspektory Unie v souladu s článkem 123 tohoto nařízení přijímají opatření stejným způsobem jako na základě zpráv od svých vlastních úředníků.
2. Členský stát, který jmenoval inspektora Unie či případně Komise nebo Evropská agentura pro kontrolu rybolovu spolupracuje s členským státem, který přijímá opatření na základě zprávy předložené inspektorem Unie, s cílem usnadnit soudní a správní řízení.
3. Inspektor Unie na žádost poskytne svou pomoc a důkazy v řízení pro porušení právních předpisů zahájeném kterýmkoli členským státem.
HLAVA VII
VYMÁHÁNÍ
BODOVÝ SYSTÉM PRO ZÁVAŽNÁ PORUŠENÍ PŘEDPISŮ
Článek 125
Zřízení a provozování bodového systému pro závažná porušení předpisů
Každý členský stát určí příslušné vnitrostátní orgány, které jsou odpovědné za:
a)
zřízení systému pro přidělování sankčních bodů za závažná porušení předpisů, jak je uvedeno v čl. 92 odst. 1 nařízení o kontrolním režimu;
b)
přidělování příslušného počtu bodů držiteli licence k rybolovu;
c)
převod přidělených bodů jakémukoli budoucímu držiteli licence k rybolovu pro dotyčné rybářské plavidlo, je-li toto plavidlo prodáno, převedeno nebo změní-li jiným způsobem majitele, a
d)
vedení příslušných záznamů o bodech přidělených nebo převedených držiteli každé licence k rybolovu.
Článek 126
Přidělování sankčních bodů
1. Počet sankčních bodů za závažná porušení předpisů přiděluje v souladu s přílohou XXX držiteli licence k rybolovu pro dotyčné rybářské plavidlo příslušný orgán členského státu vlajky.
2. Jsou-li během jedné inspekce zjištěna dvě či více závažných porušení předpisů u téže fyzické nebo právnické osoby, která je držitelem licence, přidělí se držiteli licence k rybolovu uvedenému v odstavci 1 za každé dotyčné závažné porušení předpisů body až do maximální výše 12 bodů.
3. Držitel licence k rybolovu musí být vyrozuměn, že mu byly body přiděleny.
4. Body se držiteli licence přidělují v den stanovený v rozhodnutí o jejich přidělení. Členské státy zajistí, aby použití vnitrostátních pravidel týkajících se odkladného účinku přezkumného řízení nečinilo bodový systém neúčinným.
5. Pokud je závažné porušení zjištěno v jiném členském státu než v členském státu vlajky, přidělí příslušné orgány členského státu vlajky uvedené v článku 125 tohoto nařízení body po oznámení podle čl. 89 odst. 4 nařízení o kontrolním režimu.
Článek 127
Oznámení rozhodnutí
Pokud orgán určený v souladu s článkem 125 tohoto nařízení neodpovídá jedinému orgánu uvedenému v čl. 5 odst. 5 nařízení o kontrolním režimu, musí být jediný orgán informován o všech rozhodnutích přijatých podle této hlavy.
Článek 128
Převod vlastnictví
V případě, že je rybářské plavidlo nabídnuto k prodeji nebo k jinému druhu převodu vlastnictví, informuje držitel licence k rybolovu možného budoucího držitele licence o počtu bodů, které má stále přiděleny, prostřednictvím ověřené kopie obdržené od příslušných orgánů.
Článek 129
Pozastavení a trvalé odnětí licence k rybolovu
1. Při nashromáždění 18, 36, 54 nebo 72 bodů držitelem licence k rybolovu dojde automaticky k prvnímu, druhému, třetímu a čtvrtému pozastavení licence k rybolovu na příslušná období podle čl. 92 odst. 3 nařízení o kontrolním režimu.
2. Nashromážděním 90 bodů držitelem licence k rybolovu dojde automaticky k trvalému odnětí licence k rybolovu.
Článek 130
Následná opatření vyplývající z pozastavení a trvalého odnětí licence k rybolovu
1. Jestliže je licence k rybolovu pozastavena nebo trvale odňata v souladu s článkem 129 tohoto nařízení, příslušné orgány členského státu vlajky neprodleně informují držitele licence, že jeho licence k rybolovu byla pozastavena nebo trvale odňata.
2. Po obdržení informace uvedené v odstavci 1 držitel licence k rybolovu zajistí, aby rybolovná činnost dotyčného rybářského plavidla okamžitě skončila. Zajistí, aby plavidlo okamžitě pokračovalo do svého domovského přístavu nebo přístavu určeného příslušnými orgány členského státu vlajky. Během plavby musí být lovná zařízení přivázána a uložena v souladu s článkem 47 nařízení o kontrolním režimu. Držitel licence k rybolovu zajistí, aby se s případným úlovkem na palubě rybářského plavidla naložilo v souladu s pokyny příslušných orgánů členského státu vlajky.
Článek 131
Vyřazení licencí k rybolovu z příslušných seznamů
1. Jestliže je licence k rybolovu pozastavena nebo trvale odňata v souladu s čl. 129 odst. 1 nebo 2 tohoto nařízení, označí se rybářské plavidlo, na něž se pozastavená nebo trvale odňatá licence k rybolovu vztahuje, ve vnitrostátním rejstříku uvedeném v čl. 15 odst. 1 nařízení (ES) č. 2371/2002 jako plavidlo bez licence k rybolovu. Toto rybářské plavidlo se rovněž tímto způsobem označí v rejstříku rybářského loďstva EU uvedeného v čl. 15 odst. 3 nařízení (ES) č. 2371/2002.
2. Trvalým odnětím licence k rybolovu v souladu s čl. 129 odst. 2 tohoto nařízení nejsou dotčeny referenční úrovně členského státu, který licenci vydal, podle článku 12 nařízení (ES) č. 2371/2002.
3. Příslušné orgány členských států neprodleně zaktualizují seznam uvedený v čl. 116 odst. 1 písm. d) nařízení o kontrolním režimu s uvedením všech přidělených sankčních bodů a výsledných pozastavení a trvalých odnětí licencí k rybolovu včetně dat, od kterých pozastavení či odnětí platí, a jejich trvání.
Článek 132
Protiprávní rybolov během doby pozastavení nebo po trvalém odnětí licence k rybolovu
1. Pokud rybářské plavidlo, jehož licence k rybolovu je pozastavena nebo byla trvale odňata v souladu s článkem 129 tohoto nařízení, provádí rybolovné činnosti v průběhu doby pozastavení nebo po trvalém odnětí licence k rybolovu, přijmou příslušné orgány okamžitá donucovací opatření v souladu s článkem 91 nařízení o kontrolním režimu.
2. Rybářské plavidlo uvedené v odstavci 1 může být případně zařazeno do seznamu EU plavidel provádějících nezákonný, nehlášený a neregulovaný rybolov podle článku 27 nařízení (ES) č. 1005/2008.
Článek 133
Vymazání sankčních bodů
1. Jestliže byla licence k rybolovu pozastavena v souladu s článkem 129 tohoto nařízení, sankční body, na jejichž základě byla licence k rybolovu pozastavena, se nevymažou. Pro účely článku 129 tohoto nařízení se všechny nové body přidělené držiteli licence k rybolovu přidají ke stávajícím bodům.
2. Pokud byly body vymazány v souladu s čl. 92 odst. 4 nařízení o kontrolním režimu, má se pro účely použití čl. 92 odst. 3 nařízení o kontrolním režimu za to, že licence k rybolovu nebyla držiteli pozastavena v souladu s článkem 129 tohoto nařízení.
3. Dva body se vymažou za předpokladu, že celkový počet bodů přidělených držiteli licence k rybolovu pro dotyčné rybářské plavidlo překročí dva, jestliže:
a)
rybářské plavidlo použité při spáchání porušení předpisů, za něž byly body přiděleny, poté používá systém sledování plavidel nebo poté elektronicky zaznamenává a předává údaje z lodního deníku rybolovu, prohlášení o překládce a prohlášení o vykládce, přestože se na ně podle práva tyto technologie nevztahují; nebo
b)
držitel licence k rybolovu se po přidělení bodů dobrovolně zapojí do vědecké kampaně ke zlepšení selektivity rybolovných zařízení; nebo
c)
držitel licence k rybolovu je členem organizace producentů a držitel licence k rybolovu přijme plán rybolovu přijatý organizací producentů v roce následujícím po přidělení bodů a zahrnující snížení rybolovných práv pro tohoto držitele licence k rybolovu o 10 %; nebo
d)
držitel licence k rybolovu se zapojí do rybolovu, na který se vztahuje režim udělování ekoznačky, který slouží k osvědčování a propagaci značek pro produkty z řádně spravovaných mořských rybolovných úlovků a zaměřuje se na otázky spojené s udržitelným využíváním rybolovných zdrojů.
Za každé tříleté období od data posledního závažného porušení předpisů může držitel licence k rybolovu pouze jedenkrát využít jedné z možností v písmenech a), b), c) nebo d) a snížit počet přidělených bodů za předpokladu, že toto snížení nepovede k vymazání všech bodů v licenci k rybolovu.
4. Jestliže byly body vymazány v souladu s odstavcem 3, musí být držitel licence k rybolovu o tomto výmazu informován. Držitel licence k rybolovu musí být rovněž informován o zbývajícím počtu bodů.
Článek 134
Bodový systém pro velitele rybářských plavidel
Šest měsíců ode dne, od kterého se použije tato hlava, členské státy informují Komisi o vnitrostátních bodových systémech pro velitele uvedených v čl. 92 odst. 6 nařízení o kontrolním režimu.
HLAVA VIII
OPATŘENÍ PRO ZAJIŠTĚNÍ SOULADU ČLENSKÝCH STÁTŮ S CÍLI SPOLEČNÉ RYBÁŘSKÉ POLITIKY
KAPITOLA I
Pozastavení a zrušení finanční pomoci unie
Článek 135
Definice
Pro účely této kapitoly se rozumí:
1)
„platbou“ jakýkoli finanční příspěvek, který má být Komisí vyplacen v návaznosti na žádost o platbu předloženou členským státem v průběhu nebo na konci provádění operačního programu v rámci nařízení (ES) č. 1198/2006 nebo projektu podle čl. 8 písm. a) nařízení (ES) č. 861/2006;
2)
„přerušením“ přerušení běhu lhůty splatnosti;
3)
„pozastavením“ pozastavení plateb na základě zvláštních žádostí o platbu, jak je uvedeno v čl. 103 odst. 1 nařízení o kontrolním režimu;
4)
„zrušením“ zrušení celého pozastaveného příspěvku Unie na operační program podle nařízení (ES) č. 1198/2006 nebo na konkrétní projekt, na který se vztahuje čl. 8 písm. a) nařízení (ES) č. 861/2006, nebo jeho části.
Článek 136
Přerušení lhůty splatnosti
1. Pověřená schvalující osoba ve smyslu nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 (34) může přerušit lhůtu splatnosti na dobu nejvýše šesti měsíců, pokud:
a)
existují zjištění o nedodržení pravidel společné rybářské politiky; nebo
b)
pověřená schvalující osoba musí provést dodatečná ověření poté, co obdrží zjištění, které ji upozorní na skutečnost, že existují nedostatky v kontrolním systému členského státu a/nebo nesoulad rybolovu a s ním souvisejících činností s pravidly společné rybářské politiky.
2. Dotyčný členský stát je podle čl. 103 odst. 3 nařízení o kontrolním režimu písemně vyrozuměn o důvodech pro přerušení lhůty splatnosti. Je požádán, aby do jednoho měsíce od obdržení uvedeného dopisu sdělil Komisi přijatá nápravná opatření a/nebo informace týkající se finanční pomoci poskytnuté na činnosti související s rybolovem, který je předmětem porušení předpisů, jak je stanoveno v příloze XXXI tohoto nařízení.
3. Pokud dotyčný členský stát neodpoví na žádost Komise ve lhůtě uvedené v odstavci 2 nebo pokud poskytne neuspokojivou odpověď, může Komise zaslat upomínku povolující dodatečnou lhůtu v trvání nejvýše 15 dnů.
4. Přerušení lhůty splatnosti se ukončí, pokud členský stát ve své odpovědi prokáže, že přijal nápravná opatření k zajištění souladu s pravidly společné rybářské politiky nebo že zjištění naznačující, že existují nedostatky v jeho kontrolním systému a/nebo nesoulad rybolovu a s ním souvisejících činností s pravidly společné rybářské politiky, byla nepodložená.
Článek 137
Pozastavení plateb
1. Pokud dotyčný členský stát neodpoví na žádost Komise ve lhůtě uvedené v článku 136 tohoto nařízení nebo pokud poskytne neuspokojivou odpověď, může Komise na základě informací dostupných v dané době přijmout rozhodnutí pozastavit veškeré platby nebo část plateb finanční pomoci z Evropské unie danému členskému státu (dále jen „rozhodnutí o pozastavení“), jak je uvedeno v čl. 103 odst. 1 nařízení o kontrolním režimu.
2. V rozhodnutí o pozastavení plateb jsou shrnuty relevantní faktické a právní otázky spolu s posouzením Komise s ohledem na podmínky uvedené v čl. 103 odst. 1 a 6 nařízení o kontrolním režimu a stanovením části platby, která je pozastavena. V rozhodnutí o pozastavení je dotyčný členský stát vyzván, aby přijal nápravná opatření ve stanovené lhůtě, která nesmí být delší než šest měsíců.
3. Výše plateb, které mají být pozastaveny, se určí použitím sazby, která se stanoví s přihlédnutím ke kritériím stanoveným v čl. 103 odst. 5 nařízení o kontrolní režimu.
Článek 138
Zrušení finanční pomoci
1. Pokud během období pozastavení členský stát nadále není schopen prokázat, že napravil situaci, která vedla k rozhodnutí o pozastavení podle čl. 103 odst. 2 nařízení o kontrolním režimu, může jej Komise informovat o svém záměru přijmout rozhodnutí o zrušení. Ustanovení čl. 136 odst. 2 a 3 tohoto nařízení se použijí odpovídajícím způsobem.
2. Pokud dotyčný členský stát neodpoví na žádost Komise uvedenou v odstavci 1 nebo pokud poskytne neuspokojivou odpověď, může Komise na základě informací dostupných v dané době přijmout rozhodnutí zrušit veškeré pozastavené platby tomuto členskému státu nebo jejich část.
3. Rozhodnutí o zrušení podle odstavce 2 může zahrnovat vrácení části nebo celé již zaplacené případné zálohy na finanční příspěvek související s projekty podle čl. 8 písm. a) nařízení Rady (ES) č. 861/2006, na které byly platby pozastaveny.
4. Výše pozastavených plateb, které mají být zrušeny, se určí použitím sazby, která se stanoví s přihlédnutím ke kritériím stanoveným v čl. 103 odst. 5 nařízení o kontrolním režimu.
5. Výše zálohy na finanční příspěvek, která má být vrácena u projektů, na něž byly platby pozastaveny, musí být vrácena Komisi postupem stanoveným v čl. 28 odst. 2 nařízení (ES) č. 861/2006 a článku 72 nařízení (ES, Euratom) č. 1605/2002.
KAPITOLA II
Odpočet rybolovných práv
Článek 139
Obecná pravidla pro odpočet rybolovných práv z důvodu jejich přečerpání
1. Míra přečerpání rybolovných práv oproti dostupným kvótám a intenzitě rybolovu stanoveným pro dané období podle čl. 105 odst. 1 a čl. 106 odst. 1 nařízení o kontrolním režimu se určí na základě údajů dostupných k patnáctému dni druhého měsíce po vypršení regulovaného období.
2. Míra přečerpání rybolovných práv se určí s ohledem na rybolovná práva, která má dotyčný členský stát ke konci každého daného období k dispozici, s přihlédnutím k výměnám rybolovných práv v souladu s čl. 20 odst. 5 nařízení (ES) č. 2371/2002, převodům kvót v souladu s čl. 4 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 847/96 (35), přerozdělení dostupných rybolovných práv v souladu s článkem 37 nařízení o kontrolním režimu a odpočtu rybolovných práv v souladu s články 105, 106 a 107 nařízení o kontrolním režimu.
3. Výměna rybolovných práv v souladu s čl. 20 odst. 5 nařízení (ES) č. 2371/2002 pro dané období se nepovoluje po posledním dni prvního měsíce po vypršení uvedeného období.
Článek 140
Konzultace o snížení rybolovných práv
V případě odpočtu rybolovných práv podle čl. 105 odst. 4 a 5 a čl. 106 odst. 3 nařízení o kontrolním režimu se Komise s dotyčným členským státem poradí o navrhovaných opatřeních. Dotyčný členský stát na tento dotaz Komise odpoví do 10 pracovních dnů.
KAPITOLA III
Odpočet kvót za nedodržení pravidel společné rybářské politiky
Článek 141
Pravidla pro odpočet kvót za nedodržení cílů společné rybářské politiky
1. Lhůta, ve které má členský stát prokázat, že rybolov lze bezpečně využívat, uvedená v čl. 107 odst. 2 nařízení o kontrolním režimu se počítá ode dne dopisu Komise členskému státu.
2. Členské státy ve své odpovědi podle čl. 107 odst. 2 nařízení o kontrolním režimu uvedou věcné důkazy, které mohou Komisi prokázat, že rybolov lze bezpečně využívat.
Článek 142
Stanovení množství, která se mají odečíst
1. Případný odpočet kvót podle článku 107 nařízení o kontrolním režimu musí být přiměřený rozsahu a povaze nedodržení pravidel o populacích, na které se vztahují víceleté plány, a závažnosti ohrožení zachování těchto populací. Musí zohlednit škody způsobené těmto populacím nedodržením pravidel týkajících se populací, na které se vztahují víceleté plány.
2. Pokud odpočet podle odstavce 1 nelze provést z kvóty, přídělu nebo podílu na populaci nebo skupině populací, které se nedodržení předpisů týká, protože danou kvótu, příděl nebo podíl na populaci nebo skupině populací nemá dotyčný členský stát k dispozici vůbec nebo v dostatečném množství, může Komise po konzultaci s dotyčným členským státem provést v souladu s odstavcem 1 odpočet v následujícím roce nebo následujících letech z kvót na jiné populace nebo skupiny populací, které jsou pro členský stát dostupné v téže zeměpisné oblasti nebo které mají stejnou komerční hodnotu.
HLAVA IX
ÚDAJE A INFORMACE
KAPITOLA I
Analýza a audit údajů
Článek 143
Předmět
Počítačový systém potvrzování údajů podle čl. 109 odst. 1 nařízení o kontrolním režimu zahrnuje zejména:
a)
databázi nebo databáze s veškerými údaji, které mají být tímto systémem potvrzeny, uvedené v článku 144 tohoto nařízení;
b)
postupy potvrzování včetně kontrol kvality údajů, analýzy a křížových kontrol všech těchto údajů, uvedené v článku 145 tohoto nařízení;
c)
postupy pro přístup Komise nebo subjektu jí určeného ke všem těmto údajům, uvedené v článku 146 tohoto nařízení.
Článek 144
Potvrzované údaje
1. Pro účely počítačového systému potvrzování údajů členské státy zajistí, aby všechny údaje uvedené v čl. 109 odst. 2 nařízení o kontrolním režimu byly uloženy v počítačové databázi nebo databázích. Zahrnuty mají být alespoň položky uvedené v příloze XXIII, položky stanovené jako povinné v příloze XXVII, položky uvedené v příloze XII a položky uvedené v příloze XXXII. Systém potvrzování údajů může rovněž zohledňovat jakékoli další informace považované za nezbytné pro účely postupů potvrzování údajů.
2. Údaje v databázích uvedených v odstavci 1 musí být pro systém potvrzování přístupné průběžně a v reálném čase. Systém potvrzování musí mít přímý přístup ke všem těmto databázím bez jakéhokoli lidského zásahu. Za tímto účelem musí být všechny databáze nebo systémy v členském státě, které obsahují údaje uvedené v odstavci 1, navzájem propojeny.
3. Pokud se údaje uvedené v odstavci 1 neukládají do databáze automaticky, musí členské státy počítat s jejich ručním zadáváním do databází nebo s jejich digitalizací, která musí probíhat bezodkladně a při dodržení lhůt stanovených v příslušných právních předpisech. V databázi musí být řádně zaznamenáno datum přijetí údajů a datum jejich zadání do databáze.
Článek 145
Postupy potvrzování
1. Počítačový systém potvrzování průběžně systematicky a důkladně potvrzuje každý soubor údajů uvedený v čl. 144 odst. 1 tohoto nařízení na základě automatizovaných počítačových algoritmů a postupů. Potvrzování zahrnuje postupy pro kontrolu kvality základních údajů, kontrolu formátu údajů a minimálních požadavků na údaje, jakož i pokročilejší ověřování na základě podrobné analýzy několika záznamů souboru údajů pomocí statistických metod nebo křížovou kontrolu údajů z různých zdrojů.
2. Pro každý postup potvrzování musí být pracovní pravidlo nebo soubor pracovních pravidel, který vymezuje, která potvrzování daný postup provádí a kam se ukládají výsledky těchto potvrzování. Případně se uvede příslušný odkaz na právní předpisy, jejichž použití se ověřuje. Komise může na základě konzultace s členskými státy stanovit standardní soubor pracovních pravidel, která se mají používat.
3. Všechny výsledky automatizovaného systému potvrzování, a to jak kladné, tak i záporné, se ukládají do databáze. Musí být možné okamžitě identifikovat jakékoli nesrovnalosti nebo případy porušení předpisů zjištěné prostřednictvím postupů potvrzování, jakož i následná opatření vyplývající z těchto nesrovnalostí. Musí být také možné získat informace o identifikaci rybářských plavidel a totožnosti velitelů plavidel nebo provozovatelů, u nichž byly nesrovnalosti a případy možného porušení předpisů zjištěny opakovaně v průběhu posledních tří let.
4. Následná opatření vyplývající z nesrovnalostí zjištěných systémem potvrzování musí být spojena s výsledky potvrzování, přičemž se uvede datum potvrzení a následná opatření.
Pokud je zjištěná nesrovnalost identifikována jako důsledek nesprávného zadání údajů, příslušný údaj se v databázi opraví, přičemž se údaje jasně označí jako opravené, a zároveň se uvede původní hodnota nebo položka a důvod opravy údaje.
Pokud zjištěná nesrovnalost vede k přijetí následných opatření, výsledek potvrzování musí případně obsahovat odkaz na inspekční zprávu a následná opatření přijatá na jejím základě.
Článek 146
Přístup Komise
1. Členské státy zajistí, aby Komise nebo subjekt jí určený měl kdykoli přístup v reálném čase k:
a)
veškerým údajům uvedeným v čl. 144 odst. 1 tohoto nařízení;
b)
veškerým pracovním pravidlům definovaným pro systém potvrzování, s uvedením definice, příslušných právních předpisů a místa, kde jsou uloženy výsledky potvrzování;
c)
veškerým výsledkům potvrzování a následným opatřením spolu s označením, zda byl údaj opraven, a případně s odkazem na příslušné řízení pro porušení právních předpisů.
2. Členské státy zajistí, aby údaje uvedené v odst. 1 písm. a), b) a c) byly přístupné pro automatizovanou výměnu údajů prostřednictvím zabezpečených internetových služeb vymezených v článku 147 tohoto nařízení.
3. Tyto údaje musí být k dispozici ke stažení v souladu s formátem pro výměnu údajů a všemi prvky údajů vymezenými v příloze XII a ve formátu XML. Další položky údajů, které musí být přístupné a nejsou vymezeny v příloze XII, musí být k dispozici ve formátu vymezeném v příloze XXXII.
4. Komise nebo subjekt jí určený musí mít možnost stahovat za libovolné období a pro jakoukoli zeměpisnou oblast údaje uvedené v odstavci 1, které se týkají jednotlivého rybářského plavidla nebo seznamu rybářských plavidel.
5. Na odůvodněnou žádost Komise dotyčný členský stát neprodleně opraví údaje, u kterých Komise zjistila nesrovnalosti. Dotyčný členský stát o této opravě neprodleně informuje ostatní příslušné členské státy.
KAPITOLA II
Internetové stránky členských států
Článek 147
Provozování internetových stránek a internetových služeb
1. Pro účely úředních internetových stránek podle článků 115 a 116 nařízení o kontrolním režimu vytvoří členské státy internetové služby. Tyto internetové služby generují dynamický obsah v reálném čase na úředních internetových stránkách a poskytují automatický přístup k údajům. V případě potřeby přizpůsobí členské státy své stávající databáze nebo vytvoří databáze nové s cílem poskytnout požadovaný obsah internetových služeb.
2. Tyto internetové služby umožní Komisi a subjektu jí určenému kdykoli stahovat všechny dostupné údaje uvedené v článcích 148 a 149 tohoto nařízení. Tento automatizovaný mechanismus stahování je založen na protokolu a formátu pro elektronickou výměnu údajů uvedeném v příloze XII. Internetové služby musí být vytvořeny v souladu s mezinárodními normami.
3. Každá podstránka na úředních internetových stránkách uvedených v odstavci 1 obsahuje na levé straně menu, ve kterém jsou uvedeny hypertextové odkazy ke všem ostatním podstránkám. Ve spodní části podstránky je rovněž uvedena definice souvisejících internetových služeb.
4. Internetové služby a internetové stránky jsou nasazeny centralizovaným způsobem a poskytují pouze jeden unikátní přístupový bod pro každý členský stát.
5. Komise může stanovit společné normy, technické specifikace a postupy pro rozhraní internetových stránek, technicky slučitelné počítačové systémy a internetové služby mezi členskými státy, Komisí a subjektem jí určeným. Komise koordinuje proces vytváření těchto specifikací a postupů na základě konzultací s členskými státy.
Článek 148
Veřejně přístupné internetové stránky a internetové služby
1. Veřejně přístupná část internetových stránek obsahuje přehledovou stránku a jednotlivé podstránky. Veřejná stránka s přehledem obsahuje seznam hypertextových odkazů uvedených v čl. 115 písm. a) až g) nařízení o kontrolním režimu a odkazujících na podstránky poskytující informace vyjmenované v uvedeném článku.
2. Každá veřejná podstránka obsahuje alespoň jednu z položek informací uvedených v čl. 115 písm. a) až g) nařízení o kontrolním režimu. Podstránky jakož i související internetové služby musí obsahovat alespoň informace stanovené v příloze XXXIII.
Článek 149
Zabezpečené internetové stránky a internetové služby
1. Zabezpečená část internetových stránek obsahuje přehledovou stránku a jednotlivé podstránky. Zabezpečená stránka s přehledem obsahuje seznam hypertextových odkazů uvedených v čl. 116 odst. 1 písm. a) až h) nařízení o kontrolním režimu a odkazujících na podstránky poskytující informace vyjmenované v uvedeném článku.
2. Každá zabezpečená podstránka obsahuje alespoň jednu z položek informací uvedených v čl. 116 odst. 1 písm. a) až h) nařízení o kontrolním režimu. Podstránky jakož i související internetové služby musí obsahovat alespoň informace stanovené v příloze XXIV.
3. Zabezpečené internetové stránky i zabezpečené internetové služby využívají elektronické certifikáty uvedené v čl. 116 odst. 3 nařízení o kontrolním režimu.
HLAVA X
PROVÁDĚNÍ
KAPITOLA I
Vzájemná pomoc
Oddíl 1
Obecná ustanovení
Článek 150
Oblast působnosti
1. Tato kapitola stanoví podmínky, za nichž probíhá správní spolupráce mezi členskými státy navzájem, s třetími zeměmi, Komisí a subjektem jí určeným k zajištění účinného uplatňování nařízení o kontrolním režimu a tohoto nařízení. Nebrání členským státům v zavedení jiných forem správní spolupráce.
2. Tato kapitola neukládá členským státům povinnost poskytovat si vzájemně pomoc, pokud by to bylo na újmu jejich vnitrostátnímu právnímu systému, veřejnému pořádku, bezpečnosti či jiným základním zájmům. Před zamítnutím žádosti o pomoc konzultuje dožádaný členský stát žádající členský stát, aby určil, zda lze pomoc poskytnout částečně s výhradou zvláštních podmínek. Nelze-li žádosti o pomoc vyhovět, jsou o této skutečnosti neprodleně vyrozuměny žádající členský stát a Komise nebo subjekt jí určený s uvedením důvodů.
3. Touto kapitolou není dotčeno uplatňování pravidel v oblasti trestního řízení a vzájemné pomoci v trestních věcech v jednotlivých členských státech, včetně pravidel týkajících se utajení soudního vyšetřování.
Článek 151
Náklady
Členské státy hradí vlastní náklady na vyřízení žádosti o pomoc a vzdávají se veškerých nároků na proplacení výdajů, které vznikly při uplatňování této hlavy.
Článek 152
Jediný orgán
Jediný orgán uvedený v čl. 5 odst. 5 nařízení o kontrolním režimu působí jako jediný styčný úřad odpovědný za uplatňování této kapitoly.
Článek 153
Následná opatření
1. Pokud vnitrostátní orgány v reakci na žádost o pomoc podle této kapitoly nebo na základě výměny informací z vlastního podnětu rozhodnou o přijetí opatření, která lze provést pouze se souhlasem nebo na žádost soudního orgánu, sdělí dotyčnému členskému státu a Komisi nebo subjektu jí určenému veškeré informace o těchto opatřeních, které souvisí s porušením pravidel společné rybářské politiky.
2. Toto sdělení musí nejprve povolit soudní orgán, je-li toto povolení nutné podle vnitrostátních právních předpisů.
Oddíl 2
Informace bez předchozí žádosti
Článek 154
Informace bez předchozí žádosti
1. Pokud se určitý členský stát dozví o jakémkoli možném porušení pravidel společné rybářské politiky, zejména o závažných porušeních uvedených v čl. 90 odst. 1 nařízení o kontrolním režimu, nebo má důvodné podezření, že k takovému porušení může dojít, neprodleně uvědomí ostatní dotčené členské státy a Komisi nebo subjekt jí určený. V oznámení jsou uvedeny veškeré nezbytné informace a toto oznámení je doručeno prostřednictvím jediného orgánu uvedeného v článku 152 tohoto nařízení.
2. Přijme-li členský stát v souvislosti s porušením předpisů uvedeným v odstavci 1 donucovací opatření, uvědomí ostatní dotčené členské státy a Komisi nebo subjekt jí určený prostřednictvím jediného orgánu uvedeného v článku 152 tohoto nařízení.
3. Veškerá oznámení podle tohoto článku je nutno učinit písemně.
Oddíl 3
Žádosti o pomoc
Článek 155
Definice
Pro účely tohoto oddílu se „žádostí o pomoc“ rozumí žádost zaslaná jedním členským státem jinému členskému státu nebo Komisí či subjektem jí určeným některému členskému státu, která se týká:
a)
informací včetně informací podle čl. 93 odst. 2 a 3 nařízení o kontrolním režimu;
b)
donucovacích opatření nebo
c)
doručení prostřednictvím správních orgánů.
Článek 156
Obecné požadavky
1. Žádající členský stát zajistí, aby veškeré žádosti o pomoc obsahovaly dostatečné informace, aby dožádaný členský stát mohl žádosti vyhovět, včetně případných důkazů, které lze získat na území žádajícího členského státu.
2. Žádosti o pomoc jsou omezeny na opodstatněné případy, kdy existuje přiměřený důvod pro domněnku, že došlo k porušení pravidel společné rybářské politiky, zejména k závažným porušením uvedeným v čl. 90 odst. 1 nařízení o kontrolním režimu, a žádající členský stát není schopen získat požadované informace nebo přijmout požadovaná opatření vlastními prostředky.
Článek 157
Předávání žádostí a odpovědí
1. Žádosti zasílá pouze jediný orgán žádajícího členského státu nebo Komise nebo subjekt jí určený jedinému orgánu dožádaného členského státu. Stejným způsobem jsou sdělovány veškeré odpovědi.
2. Žádosti o vzájemnou pomoc a příslušné odpovědi se podávají písemně.
3. Jazyky použité při podávání žádostí a odpovědí dohodnou dotyčné jediné orgány před podáním žádosti. Nebylo-li dosaženo dohody, žádosti jsou předávány v úředním jazyce (jazycích) žádajícího členského státu a odpovědi v úředním jazyce (jazycích) dožádaného členského státu.
Článek 158
Žádosti o informace
1. Dožádaný členský stát na žádost žádajícího členského státu nebo Komise nebo subjektu jí určeného poskytne veškeré příslušné informace, které jsou nezbytné ke zjištění, zda došlo k porušení pravidel společné rybářské politiky, zejména k závažným porušením předpisů uvedeným v čl. 90 odst. 1 nařízení o kontrolním režimu, nebo ke zjištění, zda existuje důvodné podezření, že by k nim mohlo dojít. Tyto informace jsou předávány prostřednictvím jediného orgánu uvedeného v článku 152 tohoto nařízení.
2. Dožádaný členský stát na žádost žádajícího členského státu nebo Komise nebo subjektu jí určeného provede příslušná správní šetření týkající se činností, které představují nebo o nichž se žádající členský stát domnívá, že představují porušení pravidel společné rybářské politiky, zejména závažná porušení uvedená v čl. 90 odst. 1 nařízení o kontrolním režimu. Dožádaný členský stát sdělí výsledky tohoto správního šetření žádajícímu členskému státu a Komisi nebo subjektu jí určenému.
3. Na žádost žádajícího členského státu, Komise nebo subjektu jí určeného může dožádaný členský stát povolit, aby příslušný úředník žádajícího členského státu doprovázel úředníky dožádaného členského státu, Komise nebo subjektu jí určeného v průběhu správních šetření uvedených v odstavci 2. Pokud vnitrostátní předpisy v oblasti trestního řízení omezují určité úkony na úředníky výhradně určené vnitrostátními právními předpisy, úředníci žádajícího členského státu se na těchto úkonech nepodílejí. V žádném případě se neúčastní prohlídek prostor nebo úředního výslechu osob podle trestního práva. Úředníci žádajícího členského státu přítomní v dožádaném členském státě musí být schopni kdykoli předložit písemné oprávnění potvrzující jejich totožnost a úřední funkci.
4. Na žádost žádajícího členského státu mu dožádaný členský stát poskytne veškeré doklady nebo ověřené opisy, které má k dispozici a které se týkají porušení pravidel společné rybářské politiky nebo závažných porušení uvedených v čl. 90 odst. 1 nařízení o kontrolním režimu.
5. Standardní formulář pro výměnu informací na základě žádosti je stanoven v příloze XXXIV.
Článek 159
Žádosti o donucovací opatření
1. Na základě důkazů podle článku 156 tohoto nařízení přijme dožádaný členský stát na žádost žádajícího členského státu, Komise nebo subjektu jí určeného neprodleně veškerá nezbytná donucovací opatření s cílem dosáhnout na svém území nebo v námořních vodách, které patří pod jeho svrchovanost nebo do jeho jurisdikce, ukončení porušování pravidel společné rybářské politiky nebo závažných porušení uvedených v čl. 90 odst. 1 nařízení o kontrolním režimu.
2. Při přijímání donucovacích opatření uvedených v odstavci 1 může dožádaný členský stát konzultovat žádající členský stát, Komisi nebo subjekt jí určený.
3. Dožádaný členský stát informuje o přijatých opatřeních a jejich účinku žádající členský stát, ostatní dotčené členské státy, Komisi nebo subjekt jí určený prostřednictvím jediného orgánu uvedeného v článku 152 tohoto nařízení.
Článek 160
Lhůta pro odpověď na žádosti o informace a donucovací opatření
1. Dožádaný členský stát poskytne informace podle čl. 158 odst. 1 a čl. 159 odst. 3 tohoto nařízení co nejrychleji, nejpozději však do 4 týdnů ode dne obdržení žádosti. Dožádaný a žádající členský stát, Komise nebo subjekt jí určený mohou schválit jiné lhůty.
2. Není-li dožádaný členský stát schopen zaslat odpověď na žádost ve stanovené lhůtě, sdělí žádajícímu členskému státu, Komisi nebo subjektu jí určenému písemně důvod neposkytnutí odpovědi a uvede, do kdy bude podle svého názoru schopen odpovědět.
Článek 161
Žádosti o doručení prostřednictvím správních orgánů
1. Dožádaný členský stát na žádost žádajícího členského státu a v souladu se svými vnitrostátními pravidly upravujícími doručování podobných dokumentů a rozhodnutí doručí adresátovi veškeré dokumenty a rozhodnutí vydané v oblasti, na niž se vztahuje společná rybářská politika, zejména ohledně otázek upravených nařízením o kontrolním režimu nebo tímto nařízením, které pocházejí od správních orgánů žádajícího členského státu a mají být doručeny na území dožádaného členského státu.
2. Žádosti o doručení se podávají pomocí standardního formuláře stanoveného v příloze XXXV tohoto nařízení.
3. Dožádaný členský stát předá žádajícímu členskému státu svou odpověď neprodleně po doručení prostřednictvím jediného orgánu uvedeného v článku 152 tohoto nařízení. Odpověď se poskytuje pomocí standardního formuláře stanoveného v příloze XXXVI tohoto nařízení.
Oddíl 4
Vztahy s Komisí nebo subjektem jí určeným
Článek 162
Komunikace mezi členskými státy a Komisí nebo subjektem jí určeným
1. Každý členský stát sdělí Komisi nebo subjektu jí určenému co nejdříve poté, co je má k dispozici, informace, které považuje za důležité a které se týkají metod, postupů nebo zjištěných trendů, jež jsou používány nebo ohledně nichž existuje podezření z používání v případech porušení pravidel společné rybářské politiky, zejména při závažných porušeních uvedených v čl. 90 odst. 1 nařízení o kontrolním režimu.
2. Komise nebo subjekt jí určený sdělí členským státům co nejdříve poté, co je získá, informace, které jim pomohou při vymáhání nařízení o kontrolním režimu nebo tohoto nařízení.
Článek 163
Koordinování Komisí nebo subjektem jí určeným
1. Pokud se členský stát dozví o činnostech, které představují nebo které se jeví jako porušení pravidel společné rybářské politiky, zejména jako závažná porušení uvedená v čl. 90 odst. 1 nařízení o kontrolním režimu, a které mají zvláštní význam na úrovni Unie, sdělí Komisi nebo subjektu jí určenému co nejdříve důležité informace potřebné ke zjištění příslušných skutečností. Komise nebo subjekt jí určený tyto informace předá ostatním dotčeným členským státům.
2. Pro účely odstavce 1 se činnosti, které představují porušení pravidel společné rybářské politiky, zejména závažná porušení právních předpisů uvedená v čl. 90 odst. 1 nařízení o kontrolním režimu, považují za zvláště významné na úrovni Evropské unie, zejména pokud:
a)
mají nebo by mohly mít spojitost v jednom nebo více členských státech nebo
b)
se členskému státu jeví jako pravděpodobné, že obdobné činnosti probíhají rovněž v jiných členských státech.
3. Pokud se Komise nebo subjekt jí určený domnívají, že se činnosti, jež představují porušení pravidel společné rybářské politiky, zejména závažná porušení právních předpisů uvedená v čl. 90 odst. 1 nařízení o kontrolním režimu, uskutečňují v jednom či více členských státech, uvědomí o tom dotyčné členské státy, které co nejdříve provedou šetření. Dotyčné členské státy co nejdříve sdělí Komisi nebo subjektu jí určenému zjištění vyplývající z těchto šetření.
Oddíl 5
Vztahy s třetími zeměmi
Článek 164
Výměna informací s třetími zeměmi
1. Pokud členský stát obdrží informace od třetí země nebo regionální organizace pro řízení rybolovu, které jsou důležité pro účinné uplatňování nařízení o kontrolním režimu a tohoto nařízení, sdělí tyto informace prostřednictvím jediného orgánu ostatním členským státům, Komisi nebo subjektu jí určenému, pokud mu to dovolují dvoustranné dohody s touto třetí zemí nebo pravidla dotyčné regionální organizace pro řízení rybolovu.
2. Informace obdržené podle ustanovení této kapitoly mohou být členským státem sděleny třetí zemi nebo regionální organizaci pro řízení rybolovu prostřednictvím jeho jediného orgánu na základě dvoustranné dohody s touto třetí zemí nebo v souladu s pravidly dotyčné regionální organizace pro řízení rybolovu. Toto sdělení se uskuteční po konzultaci s členským státem, který informace původně poskytl, a v souladu s právními předpisy EU a jednotlivých členských států týkajícími se ochrany fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů.
3. Komise nebo subjekt jí určený může v rámci dohod o rybolovu uzavřených mezi Unií a třetími zeměmi nebo v rámci regionálních organizací pro řízení rybolovu či obdobných ujednání, jichž je Unie smluvní stranou nebo nesmluvní spolupracující stranou, sdělit příslušné informace týkající se porušení pravidel společné rybářské politiky nebo závažná porušení právních předpisů uvedená v čl. 90 odst. 1 nařízení o kontrolním režimu ostatním stranám těchto dohod, organizací nebo ujednání s výhradou souhlasu členského státu, který informace poskytl.
KAPITOLA II
Povinnost podávat zprávy
Článek 165
Formát a lhůty pro zprávy
1. Při vypracování zprávy podávané jednou za pět let podle čl. 118 odst. 1 nařízení o kontrolním režimu používají členské státy údaje vymezené v příloze XXXVII.
2. Zprávu s uvedením pravidel použitých při vypracování zpráv o základních údajích podle čl. 118 odst. 4 nařízení o kontrolním režimu je nutno zaslat šest měsíců po vstupu tohoto nařízení v platnost. Členské státy zašlou novou zprávu, kdykoli se tato pravidla změní.
HLAVA XI
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 166
Zrušení předpisů
1. Nařízení (EHS) č. 2807/83, nařízení (EHS) č. 3561/85, nařízení (EHS) č. 493/87, nařízení (EHS) č. 1381/87, nařízení (EHS) č. 1382/87, nařízení (EHS) č. 2943/95, nařízení (ES) č. 1449/98, nařízení (ES) č. 2244/2003, nařízení (ES) č. 1281/2005, nařízení (ES) č. 1042/2006, nařízení (ES) č. 1542/2007, nařízení (ES) č. 1077/2008 a nařízení (ES) č. 409/2009 se zrušují.
2. Nařízení (ES) č. 356/2005 se zrušuje s účinkem od 1. ledna 2012.
3. Odkazy na zrušená nařízení se považují za odkazy na toto nařízení.
Článek 167
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie s výjimkou hlavy VII, která vstupuje v platnost dne 1. července 2011.
Hlava II kapitola III a hlava IV kapitola 1 se však použijí ode dne 1. ledna 2012. V souladu s čl. 124 písm. c) nařízení o kontrolním režimu a s předcházejícím odstavcem se hlava VII použije ode dne 1. ledna 2012.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 8. dubna 2011.
UITVOERINGSVERORDENING (EU) Nr. 404/2011 VAN DE COMMISSIE
van 8 april 2011
houdende bepalingen voor de uitvoering van Verordening (EG) nr. 1224/2009 van de Raad tot vaststelling van een communautaire controleregeling die de naleving van de regels van het gemeenschappelijk visserijbeleid moet garanderen
DE EUROPESE COMMISSIE,
Gezien het Verdrag betreffende de werking van de Europese Unie,
Gezien Verordening (EG) nr. 1224/2009 van de Raad van 20 november 2009 tot vaststelling van een communautaire controleregeling die de naleving van de regels van het gemeenschappelijk visserijbeleid moet garanderen, tot wijziging van Verordeningen (EG) nr. 847/96, (EG) nr. 2371/2002, (EG) nr. 811/2004, (EG) nr. 768/2005, (EG) nr. 2115/2005, (EG) nr. 2166/2005, (EG) nr. 388/2006, (EG) nr. 509/2007, (EG) nr. 676/2007, (EG) nr. 1098/2007, (EG) nr. 1300/2008, (EG) nr. 1342/2008 en tot intrekking van Verordeningen (EEG) nr. 2847/93, (EG) nr. 1627/94 en (EG) nr. 1966/2006 (1), en met name artikel 6, lid 5, artikel 7, lid 5, artikel 8, lid 1, artikel 9, lid 5, artikel 14, lid 10, artikel 15, lid 9, artikel 16, lid 2, artikel 21, lid 7, artikel 22, lid 7, artikel 23, lid 5, artikel 24, lid 8, artikel 25, lid 2, artikel 32, artikel 37, lid 4, artikel 40, lid 6, artikel 55, lid 5, artikel 58, lid 9, artikel 60, lid 7, artikel 61, artikel 64, lid 2, artikel 72, lid 5, artikel 73, lid 9, artikel 74, lid 6, artikel 75, lid 2, artikel 76, lid 4, artikel 78, lid 2, artikel 79, lid 7, artikel 92, lid 5, artikel 103, lid 8, artikel 105, lid 6, artikel 106, lid 4, artikel 107, lid 4, artikel 111, lid 3, artikel 116, lid 6, artikel 117, lid 4, en artikel 118, lid 5,
Overwegende hetgeen volgt:
(1)
Krachtens Verordening (EG) nr. 1224/2009 (hierna „de controleverordening” genoemd) moeten bepalingen en maatregelen worden vastgesteld om een aantal in die verordening opgenomen bepalingen ten uitvoer te leggen.
(2)
Met het oog op een coherente toepassing van die uitvoeringsbepalingen moeten bepaalde begrippen worden omschreven.
(3)
Krachtens artikel 6, lid 1, van de controleverordening mag een EU-vissersvaartuig slechts voor de commerciële exploitatie van levende aquatische hulpbronnen worden gebruikt als het over een geldige visvergunning beschikt. In artikel 7, lid 1, van de controleverordening is bepaald dat een EU-vissersvaartuig slechts gemachtigd is specifieke visserijactiviteiten te verrichten voor zover die in een geldige vismachtiging zijn vermeld. Er dienen gemeenschappelijke voorschriften voor de afgifte en het beheer van dergelijke visvergunningen en vismachtigingen te worden vastgesteld teneinde te garanderen dat de in die documenten opgenomen gegevens aan een gemeenschappelijke norm voldoen.
(4)
Krachtens artikel 8, lid 1, van de controleverordening moeten kapiteins van vissersvaartuigen de voorwaarden en beperkingen betreffende de markering en identificatie van vissersvaartuigen en het aan boord gehouden vistuig naleven. Deze voorwaarden en beperkingen gelden voor de EU-wateren en moeten derhalve op EU-niveau worden vastgesteld.
(5)
Krachtens artikel 9, lid 1, van de controleverordening passen de lidstaten een satellietvolgsysteem voor vaartuigen toe om doeltreffend toezicht te houden op de visserijactiviteiten van hun vissersvaartuigen, ongeacht waar deze vaartuigen zich bevinden, en op de visserijactiviteiten in de wateren van de lidstaten. Op EU-niveau moeten gemeenschappelijke specificaties voor een dergelijk systeem worden vastgesteld. Deze specificaties dienen met name betrekking te hebben op de kenmerken van de satellietvolgapparatuur, de transmissie van positiegegevens en de werkwijze in het geval van defecte of anderszins niet-functionerende satellietvolgapparatuur.
(6)
Krachtens artikel 14, lid 1, van de controleverordening moeten kapiteins van EU-vissersvaartuigen met een lengte over alles van 10 m of meer een visserijlogboek van hun activiteiten bijhouden. Vastgesteld dient te worden welke gegevens in het visserijlogboek moeten worden geregistreerd, en in welk formaat.
(7)
Krachtens artikel 14, lid 7, van de controleverordening moeten kapiteins van EU-vissersvaartuigen voor de omrekening van opgeslagen of verwerkt visgewicht naar levend visgewicht omrekeningsfactoren toepassen die op EU-niveau zijn vastgesteld. Deze omrekeningsfactoren moeten bijgevolg worden vastgesteld.
(8)
Krachtens artikel 15, lid 1, van de controleverordening moeten kapiteins van EU-vissersvaartuigen met een lengte over alles van 12 m of meer de logboekgegevens elektronisch registreren. De voorschriften voor het elektronisch invullen en doorgeven van deze gegevens, alsmede het formaat ervan, dienen te worden vastgesteld.
(9)
Krachtens artikel 21, lid 1, en artikel 23, lid 1, van de controleverordening moeten kapiteins van EU-vissersvaartuigen met een lengte over alles van 10 m of meer aangiften van overlading en van aanlanding invullen en overleggen. Vastgesteld moet worden welke gegevens in deze aangiften moeten worden vermeld en hoe de aangiften moeten worden overgelegd.
(10)
Krachtens artikel 22, lid 1, en artikel 24, lid 1, van de controleverordening moeten de aangiften van overlading en van aanlanding elektronisch worden ingevuld en elektronisch worden doorgegeven. De voorschriften voor het elektronisch invullen en elektronisch doorgeven van deze gegevens, alsmede het formaat ervan, dienen te worden vastgesteld.
(11)
Krachtens artikel 16, lid 1, en artikel 25, lid 1, van de controleverordening moet elke lidstaat steekproefsgewijs toezicht houden op de activiteiten van vissersvaartuigen waarop geen voorschriften inzake het visserijlogboek en de aangiften van aanlanding van toepassing zijn. Om te garanderen dat deze steekproeven aan gemeenschappelijke normen voldoen, moeten op EU-niveau uitvoeringsbepalingen in dit verband worden vastgesteld.
(12)
Krachtens artikel 37 van de controleverordening moet de Commissie corrigerende maatregelen nemen wanneer zij de visserij heeft verboden omdat de vangstmogelijkheden waarover een lidstaat, een groep lidstaten of de Europese Unie beschikt, zouden zijn opgebruikt, maar duidelijk wordt dat een lidstaat zijn vangstmogelijkheden in feite niet heeft opgebruikt. Met het oog op de herverdeling van deze vangstmogelijkheden moeten adequate voorschriften worden vastgesteld waarin rekening wordt gehouden met het al dan niet beschikbaar zijn van een totaal toegestane vangst (TAC) voor de EU of met de onmogelijkheid van herverdeling als gevolg van de jaarlijkse vaststelling van de vangstmogelijkheden.
(13)
De in de artikelen 39, 40 en 41 van de controleverordening opgenomen voorschriften moeten ervoor zorgen dat het vermogen van de motor van de vissersvaartuigen een bepaald vermogen niet te boven gaat. Er moeten technische voorschriften voor de hiertoe vereiste certificering en verificatie worden vastgesteld.
(14)
Krachtens artikel 55 van de controleverordening moeten de lidstaten erop toezien dat de recreatievisserij plaatsvindt op een wijze die strookt met de doelstellingen van het gemeenschappelijk visserijbeleid. Voor bestanden waarvoor een herstelplan geldt, moeten de lidstaten vangstgegevens uit de recreatievisserij verzamelen. Wanneer blijkt dat de recreatievisserij een beduidende impact heeft op de hulpbronnen, kan de Raad besluiten specifieke beheersmaatregelen te nemen. Er moeten voorschriften voor het opstellen van steekproefplannen worden vastgesteld om de lidstaten in staat te stellen toezicht te houden op vangsten van onder herstelplannen vallende bestanden die door recreatievisserijvaartuigen worden gedaan in wateren die onder de soevereiniteit of de jurisdictie van de lidstaten vallen.
(15)
Met het oog op de vaststelling van een omvattende controleregeling is het noodzakelijk de hele productie- en afzetketen erin op te nemen. Artikel 58 van de controleverordening voorziet in een coherent traceerbaarheidssysteem dat moet garanderen dat alle partijen visserij- en aquacultuurproducten in alle stadia van de productie, de verwerking en de distributie traceerbaar zijn, vanaf de vangst of de oogst tot en met de detailhandel. Er moeten gemeenschappelijke voorschriften voor de procedures ter identificatie van het betrokken product worden vastgesteld.
(16)
Krachtens artikel 60 van de controleverordening moeten alle visserijproducten worden gewogen op door de bevoegde autoriteiten goedgekeurde systemen, tenzij de lidstaat een door de Commissie goedgekeurd steekproefplan heeft aangenomen. Er moeten in alle lidstaten uniform toe te passen voorschriften worden vastgesteld voor het wegen van verse en bevroren visserijproducten, van overgeladen visserijproducten en van visserijproducten die vanaf de plaats van aanlanding zijn vervoerd.
(17)
Krachtens artikel 61 van de controleverordening mogen visserijproducten na vervoer binnen dezelfde lidstaat of tussen twee lidstaten worden gewogen, mits door de betrokken lidstaat/lidstaten een door de Commissie goedgekeurd controleplan, respectievelijk gemeenschappelijk controleplan is vastgesteld dat is gestoeld op de risicogebaseerde methode die de Commissie heeft aangenomen. Deze risicogebaseerde methode moet worden omschreven.
(18)
De visserij op haring, makreel en horsmakreel heeft bepaalde specifieke kenmerken. Daarom dienen met betrekking tot weging en aanverwante elementen specifieke voorschriften te worden vastgesteld waarin rekening wordt gehouden met deze specifieke kenmerken.
(19)
Krachtens artikel 64 van de controleverordening moeten uitvoeringsbepalingen inzake de inhoud van de verkoopdocumenten worden vastgesteld. Deze bepalingen dienen in de onderhavige verordening te worden opgenomen.
(20)
Krachtens de artikelen 71 en 72 van de controleverordening dienen de lidstaten te zorgen voor bewaking in de EU-wateren en dienen zij de nodige maatregelen te nemen wanneer een waarneming niet overeenstemt met de informatie waarover zij beschikken. Er moeten gemeenschappelijke voorschriften worden vastgesteld inzake de inhoud en de doorgifte van de bewakingsverslagen.
(21)
Artikel 73 van de controleverordening biedt de Raad de mogelijkheid regelingen inzake met controle belaste waarnemers vast te stellen en bevat bovendien een algemene beschrijving van het profiel van deze waarnemers en van de taken die zij aan boord van vissersvaartuigen moeten uitvoeren. De taken en de inzetmodaliteiten voor deze met controle belaste waarnemers moeten nader worden omschreven.
(22)
Krachtens titel VII, hoofdstuk I, van de controleverordening moeten voorschriften voor de uitvoering van inspecties worden vastgesteld teneinde een gestandaardiseerde aanpak van de door de lidstaten verrichte controleactiviteiten te stimuleren. Er dient te worden vastgesteld welke voorschriften gelden voor het gedrag van de met de inspecties belaste functionarissen, en welke verplichtingen de lidstaten in acht moeten nemen ten aanzien van het gedrag van hun, tot de uitvoering van dergelijke inspecties gemachtigde functionarissen. Tevens moet worden verduidelijkt welke taken de marktdeelnemers tijdens de inspectie dienen te vervullen. Bovendien moeten gemeenschappelijke beginselen worden vastgesteld voor inspectieprocedures op zee, in de havens, tijdens het transport en op de markt, en voor het opstellen en doorgeven van de inspectieverslagen.
(23)
Krachtens artikel 79 van de controleverordening mogen inspecteurs van de Unie inspecties uitvoeren in de EU-wateren en op EU-vissersvaartuigen buiten de EU-wateren. Er dienen voorschiften te worden opgesteld voor de benoeming, taken en verplichtingen van de EU-inspecteurs, en voor de follow-up van de door hen opgestelde verslagen.
(24)
Artikel 92 van de controleverordening voorziet in de vaststelling van een puntensysteem voor ernstige inbreuken, dat tot doel heeft de naleving van de regels van het gemeenschappelijk visserijbeleid en een gelijk speelveld in alle EU-wateren te garanderen. Hiertoe moeten op EU-niveau gemeenschappelijke voorschriften voor de toepassing van een dergelijk puntensysteem worden vastgesteld, met inbegrip van een lijst van punten die voor elke ernstige inbreuk moeten worden toegekend.
(25)
Krachtens artikel 5, lid 6, en artikel 103 van de controleverordening mag slechts financiële bijstand uit hoofde van Verordening (EG) nr. 1198/2006 van de Raad van 27 juli 2006 inzake het Europees Visserijfonds (2) en Verordening (EG) nr. 861/2006 van de Raad van 22 mei 2006 houdende communautaire financieringsmaatregelen voor de tenuitvoerlegging van het gemeenschappelijk visserijbeleid en op het gebied van het zeerecht (3) worden verleend, indien de lidstaten hun verplichtingen op het gebied van instandhouding en controle van de visserij nakomen, en kan de Commissie deze financiële bijstand onder bepaalde omstandigheden schorsen of intrekken. Er dienen voorschriften voor de toepassing van dergelijke maatregelen te worden vastgesteld.
(26)
Krachtens artikel 107 van de controleverordening kan de Commissie quota verlagen wanneer een lidstaat niet voldoet aan de regels inzake bestanden die onder een meerjarenplan vallen en daardoor de instandhouding van deze bestanden ernstig in gevaar kan brengen. Er moeten voorschriften voor de orde van grootte van deze verlaging worden vastgesteld, met inachtneming van de aard van de niet-naleving, de omvang van de impact ervan en de ernst van het gevaar voor het betrokken bestand.
(27)
In titel XII, hoofdstuk I, van de controleverordening zijn voorschriften vastgesteld voor de behandeling van voor de toepassing van die verordening geregistreerde gegevens, waaronder de aan de lidstaten opgelegde verplichting om een geautomatiseerd gegevensbestand en een valideringssysteem op te zetten, en de bepalingen voor toegang tot en uitwisseling van dergelijke gegevens. Er moeten gemeenschappelijke voorschriften worden vastgesteld voor het opstellen van procedures voor de verwerking van deze gegevens en voor de gewaarborgde toegang tot deze gegevens door de Commissie, alsmede gemeenschappelijke voorschriften met betrekking tot de vereisten voor de uitwisseling van deze gegevens.
(28)
Artikel 110 van de controleverordening betreft de toegang op afstand die de Commissie of de door de Commissie aangewezen instantie heeft tot computerbestanden met gegevens die door de visserijcontrolecentra van de lidstaten zijn geregistreerd. Om deze toegang te garanderen moeten duidelijke regels inzake de in acht te nemen voorwaarden en procedures worden opgesteld.
(29)
Krachtens de artikelen 114, 115 en 116 van de controleverordening moeten de lidstaten officiële websites installeren. Met het oog op een gelijke toegankelijkheid in alle lidstaten dienen op EU-niveau regels inzake deze websites te worden opgesteld.
(30)
Krachtens artikel 117 van de controleverordening moet met het oog op de administratieve samenwerking tussen de lidstaten en de Commissie een systeem van wederzijdse bijstand worden ingesteld. Deze administratieve samenwerking is van essentieel belang, wil men garanderen dat het speelveld in de EU gelijk is en dat illegale activiteiten adequaat worden onderzocht en bestraft. Daarom moeten voorschriften worden vastgesteld voor een systematische gegevensuitwisseling, op verzoek of spontaan, en voor de mogelijkheid te verzoeken om handhavingsmaatregelen en administratieve kennisgeving van de zijde van een andere lidstaat.
(31)
De bescherming van personen in verband met de verwerking van persoonsgegevens door de lidstaten valt onder Richtlijn 95/46/EG van het Europees Parlement en de Raad van 24 oktober 1995 betreffende de bescherming van natuurlijke personen in verband met de verwerking van persoonsgegevens en betreffende het vrije verkeer van die gegevens (4). De bescherming van personen in verband met de verwerking van persoonsgegevens door de Commissie valt onder Verordening (EG) nr. 45/2001 van het Europees Parlement en de Raad van 18 december 2000 betreffende de bescherming van natuurlĳke personen in verband met de verwerking van persoonsgegevens door de communautaire instellingen en organen en betreffende het vrĳe verkeer van die gegevens (5), in het bijzonder ten aanzien van de vereisten inzake vertrouwelijkheid en beveiliging van de verwerking, de doorgifte van persoonsgegevens uit de nationale systemen van de lidstaten aan de Commissie, de rechtmatige verwerking en de rechten van de betrokkenen op het gebied van informatie en van toegang tot en rectificatie van hun persoonsgegevens.
(32)
Om de tenuitvoerlegging van de visserijcontroleregeling te vergemakkelijken, moeten de uitvoeringsbepalingen in één verordening worden gegroepeerd. Bijgevolg dienen de volgende verordeningen van de Commissie te worden ingetrokken:
-
Verordening (EEG) nr. 2807/83 (6) houdende uitvoeringsbepalingen inzake de registratie van gegevens over de visvangst van de lidstaten;
-
Verordening (EEG) nr. 3561/85 (7) inzake de gegevens die moeten worden verstrekt over de door de nationale controle-instanties uitgevoerde inspecties van de visserijactiviteiten;
-
Verordening (EEG) nr. 493/87 (8) tot vaststelling van uitvoeringsbepalingen voor het compenseren van nadeel dat wordt veroorzaakt wanneer bepaalde visserijen worden stopgezet;
-
Verordening (EEG) nr. 1381/87 (9) inzake uitvoeringsbepalingen met betrekking tot kentekens voor vissersvaartuigen en met betrekking tot documenten aan boord van die vaartuigen,
-
Verordening (EEG) nr. 1382/87 (10) tot vaststelling van uitvoeringsbepalingen voor de inspectie van vissersvaartuigen;
-
Verordening (EG) nr. 2943/95 (11) houdende uitvoeringsbepalingen van Verordening (EG) nr. 1627/94 van de Raad tot vaststelling van algemene bepalingen inzake speciale visdocumenten;
-
Verordening (EG) nr. 1449/98 (12) houdende bepalingen voor de uitvoering van Verordening (EEG) nr. 2847/93 van de Raad ten aanzien van de visserijinspanningsrapporten;
-
Verordening (EG) nr. 356/2005 (13) houdende uitvoeringsbepalingen voor het merken en identificeren van passief vistuig en boomkorren;
-
Verordening (EG) nr. 2244/2003 (14) tot vaststelling van uitvoeringsbepalingen inzake satellietvolgsystemen (VMS);
-
Verordening (EG) nr. 1281/2005 (15) betreffende het beheer van de visvergunningen en de minimuminformatie welke deze moeten bevatten;
-
Verordening (EG) nr. 1042/2006 (16) houdende vaststelling van bepalingen ter uitvoering van artikel 28, leden 3 en 4, van Verordening (EG) nr. 2371/2002 van de Raad inzake de instandhouding en de duurzame exploitatie van de visbestanden in het kader van het gemeenschappelijk visserijbeleid;
-
Verordening (EG) nr. 1542/2007 (17) betreffende aanvoer- en weegprocedures voor haring, makreel en horsmakreel;
-
Verordening (EG) nr. 1077/2008 (18) tot vaststelling van toepassingsbepalingen voor Verordening (EG) nr. 1966/2006 van de Raad betreffende de elektronische registratie en melding van visserijactiviteiten en een systeem voor teledetectie en tot intrekking van Verordening (EG) nr. 1566/2007 en
-
Verordening (EG) nr. 409/2009 (19) tot vaststelling van communautaire omrekeningsfactoren en codes van aanbiedingsvormen voor de omzetting van verwerkt gewicht aan vis in levend gewicht aan vis, en tot wijziging van Verordening (EEG) nr. 2807/83 van de Commissie.
(33)
De in deze verordening vervatte maatregelen zijn in overeenstemming met het advies van het Comité van beheer voor de visserij en de aquacultuur,
HEEFT DE VOLGENDE VERORDENING VASTGESTELD:
TITEL I
ALGEMENE BEPALINGEN
TOEPASSINGSGEBIED
Artikel 1
Onderwerp
Deze verordening bevat bepalingen voor de tenuitvoerlegging van de bij de controleverordening vastgestelde controleregeling van de Europese Unie.
Artikel 2
Definities
Voor de toepassing van deze verordening wordt verstaan onder:
(1)
„EU-vissersvaartuig”: vaartuig als gedefinieerd in artikel 3, onder d), van Verordening (EG) nr. 2371/2002 van de Raad (20);
(2)
„EU-wateren”: wateren als gedefinieerd in artikel 3, onder a), van Verordening (EG) nr. 2371/2002;
(3)
„houder van een visvergunning”: elke natuurlijke of rechtspersoon aan wie een in artikel 6 van de controleverordening bedoelde visvergunning is afgegeven;
(4)
„EU-inspecteurs”: in artikel 4, punt 7, van de controleverordening gedefinieerde inspecteurs;
(5)
„visaantrekkende voorzieningen”: op zee drijvende uitrustingen of verankerde uitrustingen waarmee wordt beoogd vis aan te trekken;
(6)
„passief vistuig”: alle soorten vistuig die tijdens het vissen niet actief hoeven te worden voortbewogen, met inbegrip van:
a)
kieuwnetten, warnetten, schakelnetten en kommen,
b)
drijvende kieuwnetten en drijvende schakelnetten, al of niet voorzien van verankerings-, drijf- en positiesignaleringsvoorzieningen,
c)
beuglijnen, kubben en korven en vallen;
(7)
„boomkor”: een trawl die wordt opengehouden door een boom of een soortgelijke voorziening, en al dan niet ondersteund over de zeebodem wordt gesleept;
(8)
„volgsysteem voor vaartuigen” (VMS), als bedoeld in artikel 9, lid 1, van de controleverordening: een systeem voor het volgen van vissersvaartuigen via satelliet, dat de visserijautoriteiten regelmatig voorziet van gegevens over de locatie, de koers en de snelheid van vaartuigen;
(9)
„satellietvolgapparatuur”, als bedoeld in artikel 4, lid 12, van de controleverordening: een aan boord van een vissersvaartuig geïnstalleerd apparaat dat de positie- en aanverwante gegevens automatisch overeenkomstig de rechtsvoorschriften naar het visserijcontrolecentrum verstuurt en dat het mogelijk maakt het vissersvaartuig te allen tijde te detecteren en te identificeren;
(10)
„visreis”: elke verplaatsing die een vissersvaartuig met het oog op het verrichten van visserijactiviteiten maakt en die begint wanneer het vissersvaartuig een haven verlaat en eindigt wanneer het in een haven aankomt;
(11)
„visserijactiviteit”: elke activiteit in verband met het zoeken naar vis, het te water laten, slepen en binnenhalen van actief vistuig, het te water laten, uitzetten, verwijderen of verplaatsen van passief vistuig, en het verwijderen van de vangst uit het vistuig, het bewaarnet of uit een transportkooi naar een mest- of een kweekkooi;
(12)
„elektronisch visserijlogboek”: het geautomatiseerde register van gegevens over de visserijactiviteit dat door de kapitein van het vissersvaartuig aan de autoriteiten van de lidstaat wordt verzonden;
(13)
„aanbiedingsvorm van het product”: de staat van verwerking van het visserijproduct of delen daarvan overeenkomstig de codes en omschrijvingen in bijlage I;
(14)
„Europees Bureau voor visserijcontrole”: het bureau dat is gedefinieerd in artikel 1 van Verordening (EG) nr. 768/2005 van de Raad (21);
(15)
„waarneming”: de waarneming van een vissersvaartuig door een bevoegde autoriteit van een lidstaat;
(16)
„commercieel gevoelige informatie”: gegevens die bij vrijgave de commerciële belangen van een marktdeelnemer kunnen schaden;
(17)
„geautomatiseerd valideringssysteem”: een systeem dat kan verifiëren of alle in de gegevensbestanden van de lidstaten geregistreerde gegevens correct en volledig zijn en tijdig zijn overgelegd;
(18)
„webdienst”: een softwaresysteem dat is ontworpen voor de ondersteuning van interoperabele machine-tot-machine netwerkinteractie.
TITEL II
ALGEMENE VOORWAARDEN VOOR TOEGANG TOT DE WATEREN EN DE HULPBRONNEN
HOOFDSTUK I
Visvergunningen
Artikel 3
Afgifte en beheer van visvergunningen
1. De in artikel 6 van de controleverordening bedoelde visvergunningen zijn elk slechts geldig voor één EU-vissersvaartuig.
2. De in artikel 6 van de controleverordening bedoelde visvergunningen worden door de lidstaten met betrekking tot hun vissersvaartuigen afgegeven, beheerd en ingetrokken overeenkomstig de in de onderhavige verordening vastgestelde bepalingen.
3. De in artikel 6 van de controleverordening bedoelde visvergunningen bevatten op zijn minst de in bijlage II vermelde gegevens.
4. Overeenkomstig Verordening (EG) nr. 1281/2005 afgegeven visvergunningen die op zijn minst de krachtens lid 3 van dit artikel vereiste gegevens bevatten, worden beschouwd als overeenkomstig de onderhavige verordening afgegeven visvergunningen.
5. Een visvergunning is slechts geldig zolang aan de voorwaarden die aan de basis van de afgifte ervan lagen, wordt voldaan.
6. Indien een visvergunning tijdelijk wordt geschorst of definitief wordt ingetrokken, stellen de autoriteiten van de vlaggenlidstaat de houder van die visvergunning onmiddellijk daarvan in kennis.
7. De in BT of kW uitgedrukte totale capaciteit waarvoor een lidstaat visvergunningen heeft afgegeven, mag op geen enkel moment groter zijn dan het maximale capaciteitsniveau dat voor die lidstaat is vastgesteld overeenkomstig de artikelen 12 en 13 van Verordening (EG) nr. 2371/2002, Verordening (EG) nr. 1438/2003 van de Commissie (22), Verordening (EG) nr. 639/2004 van de Raad (23) en Verordening (EG) nr. 2104/2004 van de Commissie (24).
HOOFDSTUK II
Vismachtigingen
Artikel 4
Vismachtigingen
1. De in artikel 7 van de controleverordening bedoelde vismachtigingen zijn elk slechts geldig voor één EU-vissersvaartuig.
2. De in artikel 7 van de controleverordening bedoelde vismachtigingen bevatten op zijn minst de in bijlage III vermelde gegevens. De vlaggenlidstaat ziet erop toe dat de in de vismachtiging opgenomen gegevens correct zijn en in overeenstemming zijn met de regels van het gemeenschappelijk visserijbeleid.
3. Overeenkomstig Verordening (EG) nr. 1627/94 van de Raad (25) afgegeven speciale visdocumenten die op zijn minst de krachtens lid 2 van dit artikel vereiste gegevens bevatten, worden beschouwd als overeenkomstig de onderhavige verordening afgegeven vismachtigingen.
4. Een in lid 2 bedoelde vismachtiging en een in artikel 3, lid 2, bedoelde visvergunning mogen in één document worden opgenomen.
5. Onverminderd bijzondere voorschriften hoeven EU-vissersvaartuigen met een lengte over alles van minder dan 10 m die uitsluitend in de territoriale wateren van hun vlaggenlidstaat vissen, geen vismachtiging te bezitten.
6. De leden 2 en 5 van artikel 3 van deze verordening zijn van overeenkomstige toepassing.
Artikel 5
Lijst van vismachtigingen
1. Wanneer de in artikel 114 van de controleverordening bedoelde websites operationeel zijn geworden, maar niet later dan op 1 januari 2012, stellen de lidstaten onverminderd bijzondere voorschriften de lijst van onder hun vlag varende vissersvaartuigen die een in artikel 7 van de controleverordening bedoelde vismachtiging hebben ontvangen, ter beschikking op het beveiligde deel van hun officiële website voordat deze vismachtigingen geldig worden. Zij brengen eventuele veranderingen in deze lijst aan voordat deze veranderingen van kracht worden.
2. Met betrekking tot de periode van 1 januari 2011 tot en met 31 december 2011 stellen de lidstaten de Commissie, op haar verzoek, een lijst ter beschikking van de onder hun vlag varende vissersvaartuigen die voor 2011 een vismachtiging hebben ontvangen. Zij stellen de Commissie in kennis van eventuele veranderingen in deze lijst voordat deze veranderingen van kracht worden.
HOOFDSTUK III
Markering en identificatie van EU-vissersvaartuigen en het aan boord aanwezige vistuig
Afdeling 1
Markering en identificatie van vissersvaartuigen
Artikel 6
Markering van vissersvaartuigen
De EU-vissersvaartuigen worden als volgt gemarkeerd:
a)
de letter(s) van de haven of het district waarin het EU-vissersvaartuig is geregistreerd, en het nummer (of de nummers) waaronder het vaartuig is geregistreerd, moeten in een kleur die contrasteert met de ondergrond, aan weerszijden van de boeg zo hoog mogelijk boven de waterlijn zijn geschilderd of aangebracht, zodat zij van op zee en vanuit de lucht duidelijk zichtbaar zijn;
b)
voor EU-vissersvaartuigen met een lengte over alles van meer dan 10 m en minder dan 17 m bedraagt de hoogte van de cijfers en letters ten minste 25 cm en de lijndikte ten minste 4 cm. Voor EU-vissersvaartuigen met een lengte over alles van meer dan 17 m bedraagt de hoogte van de cijfers en letters ten minste 45 cm en de lijndikte ten minste 6 cm;
c)
de vlaggenlidstaat mag voorschrijven dat de internationale radioroepnaam (IRCS) of de externe registratiecijfers en -letters zodanig op het dak van het stuurhuis worden geschilderd dat zij, in een kleur die contrasteert met de ondergrond, vanuit de lucht duidelijk zichtbaar zijn;
d)
de contrasterende kleuren zijn wit en zwart;
e)
de externe registratiecijfers en -letters die op de romp van het EU-vissersvaartuig zijn geschilderd of aangebracht, mogen niet verwijderbaar zijn en mogen niet worden uitgewist, worden gewijzigd, onleesbaar worden gelaten, worden bedekt of aan het gezicht worden onttrokken.
Artikel 7
Aan boord van een EU-vissersvaartuig aanwezige documenten
1. De kapitein van een EU-vissersvaartuig met een lengte over alles van 10 m of meer dient documenten aan boord te hebben die door een bevoegde autoriteit van de lidstaat waarin het is geregistreerd, zijn afgegeven en waarin ten minste de volgende gegevens over het vaartuig worden vermeld:
a)
de naam, als het vaartuig een naam heeft;
b)
de letters van de haven of van het district waarin het vaartuig is geregistreerd en het nummer (of de nummers) waaronder het vaartuig is geregistreerd;
c)
de internationale radioroepnaam, als het vaartuig een radioroepnaam heeft;
d)
de naam en het adres van de eigenaar(s) en, indien van toepassing, de charteraar(s);
e)
de lengte over alles, het vermogen van de voortstuwingsmotor, de brutotonnage en, voor EU-vissersvaartuigen die met ingang van 1 januari 1987 in bedrijf zijn genomen, de datum van inbedrijfname.
2. De kapitein van een EU-vissersvaartuig met een lengte over alles van 17 m of meer dat met visruimen is uitgerust, dient accurate tekeningen met een beschrijving van deze visruimen aan boord te hebben waarin onder meer alle toegangspunten en de in kubieke meter uitgedrukte opslagcapaciteit van deze visruimen zijn aangegeven.
3. De kapitein van een EU-vissersvaartuig met tanks voor gekoeld zeewater dient een bijgewerkt document aan boord te hebben waarin de in kubieke meter uitgedrukte capaciteit van de tanks voor iedere 10 cm hoogte van die tanks wordt aangegeven.
4. De in de leden 2 en 3 bedoelde documenten worden gecertificeerd door de bevoegde autoriteit van de vlaggenlidstaat. Wijzigingen van de kenmerken die in de documenten als bedoeld in de leden 1, 2 en 3 zijn vermeld, worden gecertificeerd door een bevoegde autoriteit van de vlaggenlidstaat.
5. De in dit artikel bedoelde documenten worden voor controle- of inspectiedoeleinden voorgelegd op verzoek van de ter zake bevoegde functionarissen.
Afdeling 2
Markering en identificatie van vistuig en sloepen
Artikel 8
Markering van sloepen en visaantrekkende voorzieningen
Aan boord van een EU-vissersvaartuig gehouden sloepen en visaantrekkende voorzieningen worden gemarkeerd met de externe registratiecijfers en -letters van het EU-vissersvaartuig dat deze in gebruik heeft.
Artikel 9
Algemene voorschriften voor passief vistuig en boomkorren
1. De artikelen 9 tot en met 12 zijn van toepassing op EU-vissersvaartuigen die in EU-wateren vissen en de artikelen 13 tot en met 17 zijn van toepassing op EU-wateren buiten 12 zeemijl vanaf de basislijnen van de kustlidstaten.
2. Het is verboden om in EU-wateren als bedoeld in lid 1, visserijactiviteiten te verrichten met passief vistuig, boeien en boomkorren die niet overeenkomstig de artikelen 10 tot en met 17 gemarkeerd en identificeerbaar zijn.
3. Het is verboden om in EU-wateren als bedoeld in lid 1, het volgende aan boord te hebben:
a)
bomen of boomkorren waarop de externe registratiecijfers en -letters niet overeenkomstig artikel 10 zijn aangebracht;
b)
passief vistuig zonder het in artikel 11, lid 2, bedoelde plaatje;
c)
boeien die niet zijn gemarkeerd overeenkomstig artikel 13, lid 2.
Artikel 10
Voorschriften voor boomkorren
De kapitein van een EU-vissersvaartuig of diens vertegenwoordiger zorgt ervoor dat de boom van elke aan boord gehouden of voor de visserij gebruikte gemonteerde boomkor duidelijk is voorzien van de externe registratiecijfers en -letters van het betrokken vissersvaartuig.
Artikel 11
Voorschriften voor passief vistuig
1. De kapitein van een EU-vissersvaartuig of diens vertegenwoordiger zorgt ervoor dat elk passief vistuig dat aan boord wordt gehouden of voor de visserij wordt gebruikt, duidelijk gemarkeerd en identificeerbaar is overeenkomstig de bepalingen van dit artikel.
2. Op elk passief vistuig dat voor de visserij wordt gebruikt, moeten te allen tijde de externe registratiecijfers en -letters zichtbaar zijn die ook zijn aangebracht op de romp van het vaartuig waartoe het tuig behoort:
a)
voor netten: op een plaatje dat is bevestigd aan de bovenste eerste rij;
b)
voor beuglijnen: op een plaatje dat is bevestigd ter hoogte van de aansluiting met de meerboei;
c)
voor korven en vallen: op een plaatje dat is bevestigd aan de grondlijn;
d)
voor passief vistuig dat zich uitstrekt over meer dan één zeemijl: op plaatjes die overeenkomstig het bepaalde onder a), b) of c), op regelmatige afstand van niet meer dan één zeemijl zijn bevestigd, zodat geen enkel deel van het passieve vistuig over een lengte van meer dan één zeemijl ongemarkeerd is.
Artikel 12
Voorschriften voor plaatjes
1. Elk plaatje is:
a)
gemaakt van duurzaam materiaal;
b)
stevig vastgemaakt aan het vistuig;
c)
ten minste 65 mm breed;
d)
ten minste 75 mm lang.
2. De plaatjes mogen niet verwijderbaar zijn en mogen niet worden uitgewist, worden gewijzigd, onleesbaar worden gelaten, worden bedekt of aan het gezicht worden onttrokken.
Artikel 13
Voorschriften voor boeien
1. De kapitein van een EU-vissersvaartuig of diens vertegenwoordiger zorgt ervoor dat twee eindmarkeringsboeien en tussenboeien, gemonteerd overeenkomstig bijlage IV, worden bevestigd aan elk passief vistuig dat voor de visserij wordt gebruikt, en dat deze boeien worden ingezet overeenkomstig de bepalingen in deze afdeling.
2. Op elke eindmarkeringsboei en tussenboei worden de externe registratiecijfers en -letters die zichtbaar zijn op de romp van het EU-vissersvaartuig waartoe zij behoren, als volgt aangebracht:
a)
de cijfers en letters worden zo hoog mogelijk boven de waterspiegel aangebracht, zodat zij duidelijk zichtbaar zijn;
b)
de kleuren van deze cijfers en letters contrasteren met het oppervlak waarop zij zijn aangebracht.
3. De op de markeringsboei aangebrachte cijfers en letters mogen niet worden uitgewist of veranderd, noch onleesbaar worden gelaten.
Artikel 14
Voorschriften voor touwen
1. De touwen waarmee de boeien aan het passief vistuig zijn bevestigd, zijn vervaardigd van zinkend materiaal of worden met gewichten onder water gehouden.
2. De touwen waarmee de eindmarkeringsboeien aan elk vistuig zijn bevestigd, worden vastgemaakt aan de uiteinden van dat vistuig.
Artikel 15
Voorschriften voor eindmarkeringsboeien
1. De eindmarkeringsboeien worden op een zodanige manier geplaatst dat te allen tijde kan worden vastgesteld waar de uiteinden van het vistuig zich bevinden.
2. De mast van elke eindmarkeringsboei steekt ten minste 1 m boven het zeeniveau uit, gemeten vanaf de bovenkant van de drijver tot de onderkant van de onderste vlag.
3. De eindmarkeringsboeien zijn gekleurd, maar niet rood of groen.
4. Elke eindmarkeringsboei moet voorzien zijn van:
a)
één of twee rechthoekige vlaggen; wanneer op één boei twee vlaggen moeten zijn bevestigd, moeten deze op ten minste 20 cm van elkaar staan; vlaggen op boeien waarmee de uiteinden van één vistuig worden aangegeven, moeten dezelfde kleur (die niet wit mag zijn) en dezelfde afmetingen hebben;
b)
één of twee gele lichten die elke vijf seconden oplichten (F1 Y 5s) en zichtbaar zijn vanaf twee zeemijl.
5. Elke eindmarkeringsboei mag voorzien zijn van een topteken met één of twee gestreepte lichtgevende banden die noch rood, noch groen mogen zijn en ten minste 6 cm breed moeten zijn.
Artikel 16
Voorschriften voor het vastmaken van eindmarkeringsboeien
1. De eindmarkeringsboeien worden als volgt aan het passief vistuig vastgemaakt:
a)
de boei in de westelijke sector (de halve kompascirkel van zuid over west tot en met het noorden) moet zijn voorzien van twee vlaggen, twee gestreepte lichtgevende banden, twee lichten en een plaatje als bedoeld in artikel 12;
b)
de boei in de oostelijke sector (de halve kompascirkel van noord over oost tot en met het zuiden) moet zijn voorzien van één vlag, één gestreepte lichtgevende band, één licht en een plaatje als bedoeld in artikel 12.
2. Het plaatje moet voorzien zijn van de in artikel 13, lid 2, bedoelde gegevens.
Artikel 17
Tussenboeien
1. Passief vistuig dat langer is dan 5 zeemijl, moet als volgt worden voorzien van tussenboeien:
a)
de tussenboeien worden op maximaal 5 zeemijl van elkaar geplaatst, zodat geen enkel deel van het vistuig over een lengte van 5 zeemijl of meer ongemarkeerd is;
b)
de tussenboeien worden voorzien van een geel licht dat elke vijf seconden oplicht (F1 Y 5s) en zichtbaar is vanaf twee zeemijl. De tussenboeien hebben dezelfde kenmerken als de eindmarkeringsboeien in de oostelijke sector, behalve dat de vlaggen wit zijn.
2. In afwijking van lid 1 moet in de Oostzee gebruikt passief vistuig dat langer is dan 1 zeemijl, worden voorzien van tussenboeien. De tussenboeien worden op maximaal één zeemijl van elkaar geplaatst, zodat geen enkel deel van het vistuig over een lengte van één zeemijl of meer ongemarkeerd is.
De tussenboeien hebben dezelfde kenmerken als de eindmarkeringsboeien in de oostelijke sector, met uitzondering van het volgende:
a)
de kleur van de vlaggen is wit;
b)
elke vijfde tussenboei wordt voorzien van een radarreflector met een echo die ten minste twee zeemijl ver draagt.
HOOFDSTUK IV
Volgsysteem voor vaartuigen
Artikel 18
Verplichte satellietvolgapparatuur op EU-vissersvaartuigen
1. Onverminderd artikel 25, lid 3, mag een EU-vissersvaartuig dat onder de VMS-verplichting valt, de haven slechts verlaten indien er volledig bedrijfsklare satellietvolgapparatuur aan boord is geïnstalleerd.
2. De satellietvolgapparatuur van een EU-vissersvaartuig dat zich in een haven bevindt, mag slechts worden uitgeschakeld indien:
a)
daarvan vooraf melding is gedaan aan het visserijcontrolecentrum (VCC) van de vlaggenlidstaat en het VCC van de kustlidstaat, en
b)
uit het eerstvolgende bericht blijkt dat de positie van het EU-vissersvaartuig dezelfde is gebleven als in het voorgaande bericht.
De bevoegde autoriteiten van de vlaggenlidstaat mogen toestaan dat een onder a) bedoelde voorafgaande melding wordt vervangen door een automatische VMS-boodschap of een door het VMS gegenereerde alarmeringsboodschap die aangeeft dat het EU-vissersvaartuig zich in een vooraf vastgesteld geografisch gebied van een haven bevindt.
3. Dit hoofdstuk is niet van toepassing op EU-vissersvaartuigen die uitsluitend voor de aquacultuur worden gebruikt.
Artikel 19
Kenmerken van de satellietvolgapparatuur
1. De satellietvolgapparatuur die is geïnstalleerd aan boord van EU-vissersvaartuigen, moet ervoor zorgen dat geregeld en automatisch de volgende gegevens aan het VCC van de vlaggenlidstaat worden doorgegeven:
a)
de identificatiegegevens van het vissersvaartuig;
b)
de meest recente geografische positie van het vissersvaartuig, met een foutenmarge van minder dan 500 m en een betrouwbaarheidsinterval van 99 %;
c)
de datum en het tijdstip (uitgedrukt in gecoördineerde universele tijd „UTC”) waarop de positie van het vissersvaartuig is bepaald, en
d)
de actuele snelheid en de koers van het vissersvaartuig.
2. De lidstaten zorgen ervoor dat de satellietvolgapparatuur wordt voorzien van een bescherming tegen de registratie en doorgifte van foute posities, en dat de gegevens niet manueel kunnen worden veranderd.
Artikel 20
Verplichtingen van de kapitein met betrekking tot de satellietvolgapparatuur
1. De kapitein van een EU-vissersvaartuig zorgt ervoor dat de satellietvolgapparatuur te allen tijde volledig bedrijfsklaar is en dat de in artikel 19, lid 1, bedoelde gegevens worden doorgegeven.
2. Onverminderd artikel 26, lid 1, ziet de kapitein van een EU-vissersvaartuig er met name op toe dat:
a)
de gegevens op geen enkele wijze worden veranderd;
b)
de bij de satellietvolgapparatuur horende antenne of antennes op geen enkele wijze wordt/worden gehinderd, losgekoppeld of geblokkeerd;
c)
de stroomtoevoer van de satellietvolgapparatuur op geen enkele wijze wordt onderbroken, en
d)
de satellietvolgapparatuur niet uit het vissersvaartuig wordt verwijderd.
3. Het is verboden het satellietvolgsysteem te vernielen, te beschadigen, buiten werking te stellen of op enige andere wijze te beïnvloeden tenzij de bevoegde autoriteiten van de vlaggenlidstaat toestemming hebben gegeven voor de reparatie of de vervanging van het satellietvolgsysteem.
Artikel 21
Door de vlaggenlidstaten vast te stellen controlemaatregelen
Elke vlaggenlidstaat zorgt ervoor dat de juistheid van de in artikel 19 bedoelde gegevens continu en systematisch wordt gecontroleerd en neemt onmiddellijk maatregelen wanneer blijkt dat gegevens onjuist of onvolledig zijn.
Artikel 22
Frequentie van de doorgifte van gegevens
1. Elke lidstaat zorgt ervoor dat zijn VCC ten minste om de twee uur via VMS de in artikel 19 bedoelde gegevens betreffende zijn vissersvaartuigen ontvangt. Het VCC mag eisen dat de betrokken gegevens met kortere tussenpozen worden doorgegeven.
2. Het VCC dient in staat te zijn de werkelijke positie van elk onder zijn bevoegdheid vallend vissersvaartuig te bepalen.
Artikel 23
Toezicht op het binnenvaren en verlaten van bepaalde gebieden
Elke lidstaat zorgt ervoor dat zijn VCC aan de hand van de VMS-gegevens toezicht houdt op de datum en het tijdstip waarop zijn vissersvaartuigen een van de volgende gebieden binnenvaren of verlaten:
a)
maritieme gebieden waarvoor specifieke regels inzake toegang tot de wateren en de hulpbronnen gelden;
b)
voor de visserij beperkte gebieden, als bedoeld in artikel 50 van de controleverordening;
c)
het gereglementeerde gebied van regionale organisaties voor visserijbeheer waarbij de Europese Unie of bepaalde lidstaten als partij is/zijn aangesloten;
d)
wateren die onder de soevereiniteit en de jurisdictie van een derde land vallen.
Artikel 24
Doorgifte van gegevens aan de kustlidstaat
1. Elke lidstaat zorgt ervoor dat zijn VMS de overeenkomstig artikel 19 te verstrekken gegevens betreffende de vissersvaartuigen van die lidstaat gedurende de tijd dat deze in de wateren van een kustlidstaat vissen, automatisch doorgeeft aan het VCC van die kustlidstaat. Deze gegevens worden in een formaat dat overeenstemt met dat in bijlage V doorgegeven zodra zij door het VCC van de vlaggenlidstaat worden ontvangen.
2. Kustlidstaten die gezamenlijk toezicht houden op een gebied, kunnen een gemeenschappelijke bestemming vaststellen voor de overeenkomstig artikel 19 door te geven gegevens. Zij stellen de Commissie en de overige lidstaten daarvan in kennis.
3. Elke lidstaat deelt aan de andere lidstaten en de Commissie een volledige lijst met de lengte- en breedtecoördinaten die zijn exclusieve economische zone of exclusieve visserijzone afbakenen, zo mogelijk elektronisch mee in een formaat dat compatibel is met het World Geodetic System 1984 (WGS 84). Hij brengt de andere lidstaten en de Commissie onmiddellijk op de hoogte van eventuele veranderingen van deze coördinaten. Als alternatief hiervoor mogen de lidstaten deze lijst bekendmaken op de in artikel 115 van de controleverordening bedoelde website.
4. De lidstaten zorgen er onder meer via het vaststellen van duidelijke en gedocumenteerde procedures voor dat hun bevoegde autoriteiten de doorgifte van VMS-gegevens overeenkomstig artikel 9, lid 3, van de controleverordening onderling efficiënt coördineren.
Artikel 25
Defecte of anderszins niet-functionerende satellietvolgapparatuur
1. Wanneer de aan boord van een EU-vissersvaartuig geïnstalleerde satellietvolgapparatuur defect is of anderszins niet functioneert, deelt de kapitein of diens vertegenwoordiger via adequate telecommunicatiemiddelen om de vier uur vanaf het tijdstip waarop dit feit is ontdekt of vanaf het tijdstip waarop hij overeenkomstig lid 4 of artikel 26, lid 1, van dit feit in kennis is gesteld, de meest actuele geografische coördinaten van het vissersvaartuig mee aan het VCC van de vlaggenlidstaat. De lidstaten bepalen welke telecommunicatiemiddelen mogen worden gebruikt en vermelden deze op de in artikel 115 van de controleverordening bedoelde website.
2. Het VCC van de vlaggenlidstaat voert de in lid 1 bedoelde geografische posities onmiddellijk bij ontvangst in in het VMS-gegevensbestand. In het gegevensbestand moeten de manuele VMS-gegevens duidelijk kunnen worden onderscheiden van de automatische boodschappen. In voorkomend geval worden deze manuele VMS-gegevens onmiddellijk aan de kustlidstaten doorgegeven.
3. Een EU-vissersvaartuig waarvan de satellietvolgapparatuur defect is geweest of anderszins niet heeft gefunctioneerd, mag de haven pas verlaten wanneer naar tevredenheid van de bevoegde autoriteiten van de vlaggenstaat is geconstateerd dat de aan boord van dat vissersvaartuig geïnstalleerde satellietvolgapparatuur weer volledig bedrijfsklaar is. Bij wijze van afwijking mag het VCC van de vlaggenlidstaat aan onder zijn bevoegdheid vallende vissersvaartuigen toestemming verlenen om met een niet-functionerend sattelietvolgsysteem de haven te verlaten teneinde het systeem te laten repareren of vervangen.
4. De bevoegde autoriteiten van de vlaggenlidstaat of, in voorkomend geval, van de kustlidstaat moeten proberen de kapitein van een EU-vissersvaartuig of de voor dat vaartuig verantwoordelijke persoon, of hun vertegenwoordiger, te verwittigen wanneer de aan boord van dat vaartuig geïnstalleerde satellietvolgapparatuur defect lijkt te zijn of niet naar behoren lijkt te functioneren.
5. Satellietvolgsystemen mogen slechts voor reparatie of vervanging worden verwijderd wanneer de bevoegde autoriteiten van de vlaggenlidstaat daarvoor toestemming geven.
Artikel 26
Geen ontvangst van gegevens
1. Wanneer het VCC van een vlaggenlidstaat gedurende twaalf opeenvolgende uren geen gegevens als bedoeld in artikel 22 of artikel 25, lid 1, heeft ontvangen, stelt het de kapitein of de exploitant van het betrokken EU-vissersvaartuig, of hun vertegenwoordiger, zo snel mogelijk daarvan in kennis. Indien deze situatie zich bij een bepaald EU-vissersvaartuig meer dan driemaal in een kalenderjaar voordoet, zorgt de vlaggenlidstaat ervoor dat de satellietvolgapparatuur van het betrokken vaartuig grondig wordt gecontroleerd. De betrokken lidstaat voert een controle uit om na te gaan of met de apparatuur is geknoeid. In afwijking van artikel 20, lid 2, onder d), kan deze controle inhouden dat de apparatuur voor onderzoek wordt meegenomen.
2. Wanneer het VCC van een vlaggenlidstaat gedurende twaalf uur geen gegevens als bedoeld in artikel 22 of artikel 25, lid 1, heeft ontvangen en de laatst ontvangen positie in de wateren van een andere lidstaat was gelegen, stelt dit het VCC van die kustlidstaat zo snel mogelijk daarvan in kennis.
3. Wanneer de bevoegde autoriteiten van een kustlidstaat de aanwezigheid van een EU-vissersvaartuig in hun wateren waarnemen en geen gegevens als bedoeld in artikel 24, lid 1, of artikel 25, lid 2, hebben ontvangen, stellen zij de kapitein van het vissersvaartuig en het VCC van de betrokken vlaggenlidstaat daarvan in kennis.
Artikel 27
Toezicht op de visserijactiviteiten en registratie van gegevens in verband met visserijactiviteiten
1. De lidstaten gebruiken de op grond van artikel 22, artikel 24, lid 1, en artikel 25 ontvangen gegevens om doeltreffend toezicht uit te oefenen op de activiteiten van de vissersvaartuigen.
2. De vlaggenlidstaten:
a)
zorgen ervoor dat de gegevens die zij op grond van dit hoofdstuk hebben ontvangen, in een computerleesbare vorm worden geregistreerd en gedurende ten minste drie jaar veilig in een elektronisch gegevensbestand worden opgeslagen;
b)
nemen de nodige maatregelen om ervoor te zorgen dat dergelijke gegevens uitsluitend voor officiële doeleinden worden gebruikt, en
c)
treffen de nodige technische voorzieningen om dergelijke gegevens te beschermen tegen onopzettelijk of niet-geautoriseerd wissen, toevallig verlies, beschadiging, verspreiding of onbevoegde raadpleging.
Artikel 28
Toegang van de Commissie tot de gegevens
De Commissie kan de lidstaten overeenkomstig artikel 111, lid 1, onder a), van de controleverordening vragen ervoor te zorgen dat de krachtens artikel 19 van de onderhavige verordening te verstrekken gegevens over een specifieke groep vissersvaartuigen en een specifieke periode automatisch worden doorgegeven aan de Commissie of de door de Commissie aangewezen instantie. Deze gegevens worden in een formaat dat overeenstemt met dat in bijlage V doorgegeven zodra zij door het VCC van de vlaggenlidstaat worden ontvangen.
TITEL III
VISSERIJCONTROLE
HOOFDSTUK I
Papieren visserijlogboeken en papieren aangiften van overlading/aanlanding
Afdeling 1
Invullen en overleggen van papieren visserijlogboeken en papieren aangiften van overlading/aanlanding
Artikel 29
EU-vissersvaartuigen die papieren visserijlogboeken en papieren aangiften van overlading/aanlanding moeten invullen en overleggen
1. Onverminderd specifieke bepalingen in meerjarenplannen moet de kapitein van een EU-vissersvaartuig met een lengte over alles van 10 m of meer dat de visserijlogboekgegevens en de aangiften van overlading/aanlanding niet elektronisch hoeft over te leggen, de in de artikelen 14, 21 en 23 van de controleverordening bedoelde visserijlogboekgegevens en aangiften van overlading/aanlanding op papier invullen en overleggen. Deze aangiften van overlading/aanlanding mogen ook worden ingevuld en overgelegd door de vertegenwoordiger van de kapitein, die dan namens de kapitein handelt.
2. De vereiste om visserijlogboekgegevens en aangiften van overlading/aanlanding op papier in te vullen en over te leggen, geldt tevens voor EU-vissersvaartuigen met een lengte over alles van minder dan 10 m die van hun vlaggenlidstaat overeenkomstig artikel 16, lid 3, en artikel 25, lid 3, van de controleverordening een visserijlogboek moeten bijhouden en/of aangiften van overlading/aanlanding moeten overleggen.
Artikel 30
Formaten voor papieren visserijlogboeken en papieren aangiften van overlading/aanlanding
1. Voor alle visserijgebieden, behalve NAFO-deelgebied 1 en de ICES-sectoren V(a) en XIV, moet de kapitein van een EU-vissersvaartuig de papieren visserijlogboeken en de papieren aangiften van overlading/aanlanding invullen en overleggen volgens het formaat in bijlage VI. Kapiteins van EU-vissersvaartuigen die het visserijlogboek en de aangifte van overlading/aanlanding niet elektronisch hoeven over te leggen en die dagelijkse visreizen in één visserijzone maken, mogen voor visserijactiviteiten die uitsluitend in de Middellandse Zee worden verricht, ook gebruik maken van het formaat in bijlage VII.
2. Voor NAFO-deelgebied 1 en de ICES-sectoren V(a) en XIV moet het formaat in bijlage VIII worden gebruikt voor de papieren visserijlogboeken, en het formaat in bijlage IX voor de papieren aangiften van overlading/aanlanding.
3. De visserijlogboeken en de aangiften van overlading/aanlanding die conform de bijlagen VI en VII op papier worden ingevuld, moeten tevens overeenkomstig lid 1 en artikel 31 worden bijgehouden wanneer dergelijke EU-vissersvaartuigen visserijactiviteiten verrichten in de wateren van een derde land, in wateren die onder een regionale organisatie voor visserijbeheer ressorteren of in wateren buiten de EU-wateren die niet onder een regionale organisatie voor visserijbeheer ressorteren, tenzij het betrokken derde land of de betrokken regionale organisatie voor visserijbeheer specifiek voorschrijft dat een ander type visserijlogboek of aangifte van overlading/aanlanding wordt ingevuld en overgelegd. Indien het betrokken derde land geen specifiek visserijlogboek voorschrijft, maar wel andere dan door de Europese Unie opgelegde gegevenselementen vereist, dienen deze gegevenselementen te worden geregistreerd.
4. De lidstaten mogen voor EU-vissersvaartuigen die de visserijlogboekgegevens niet elektronisch overeenkomstig artikel 15 van de controleverordening hoeven in te vullen en over te leggen, gebruik blijven maken van het voor het papieren visserijlogboek bestemde formaat als bedoeld in Verordening (EG) nr. 2807/83 zolang de voorraad van dat formaat strekt.
Artikel 31
Instructies voor het invullen en overleggen van papieren visserijlogboeken en papieren aangiften van overlading/aanlanding
1. De papieren visserijlogboeken en de papieren aangiften van overlading/aanlanding moeten worden ingevuld en overgelegd overeenkomstig de instructies in bijlage X.
2. Indien in de instructies in bijlage X wordt aangegeven dat de toepassing van een regel optioneel is, kan de vlaggenlidstaat deze regel verplicht maken.
3. Alle vermeldingen in het visserijlogboek en in de aangifte van overlading/aanlanding moeten leesbaar en onuitwisbaar zijn. De vermeldingen mogen in geen geval worden geschrapt of gewijzigd. Indien een vergissing is begaan, moet de betrokken onjuiste vermelding met een enkele streep worden doorgehaald en moet de juiste vermelding door de kapitein worden opgeschreven en geparafeerd. De kapitein moet bij elke regel zijn paraaf plaatsen.
4. De kapitein van het EU-vissersvaartuig, of, met betrekking tot aangiften voor overlading/aanlanding, diens vertegenwoordiger, moet aan de hand van zijn initialen of zijn handtekening certificeren dat de vermeldingen in het visserijlogboek en in de aangifte van overlading/aanlanding juist zijn.
Artikel 32
Termijnen voor het overleggen van papieren visserijlogboeken en papieren aangiften van overlading/aanlanding
1. Indien een EU-vissersvaartuig in een haven van zijn vlaggenlidstaat een aanlanding heeft verricht of hetzij in een haven, hetzij op een plaats dicht bij de kust van zijn vlaggenlidstaat een overlading heeft verricht, moet de kapitein van dat vissersvaartuig het origineel van het visserijlogboek en van de aangifte van overlading/aanlanding zo snel mogelijk, en in elk geval niet later dan 48 uur na de overlading/aanlanding, overleggen aan de bevoegde autoriteiten van de betrokken lidstaat. Het origineel van dergelijke aangiften van overlading/aanlanding mag ook worden overgelegd door de vertegenwoordiger van de kapitein, die dan namens de kapitein handelt.
2. Wanneer na een visreis geen vangst wordt aangeland, moet de kapitein het origineel van het visserijlogboek en van de aangifte van overlading zo snel mogelijk, en in elk geval niet later dan 48 uur na de aankomst in de haven, overleggen. Het origineel van dergelijke aangiften van overlading mag ook worden overgelegd door de vertegenwoordiger van de kapitein, die dan namens de kapitein handelt.
3. EU-vissersvaartuigen die in een andere lidstaat dan hun vlaggenlidstaat hetzij in een haven, hetzij op een plaats dicht bij de kust een overlading hebben verricht of in een haven een aanlanding hebben verricht, leggen de eerste kopie van het visserijlogboek en van de aangifte van overlading/aanlanding zo snel mogelijk, en in elk geval niet later dan 48 uur na de overlading/aanlanding, over aan de bevoegde autoriteiten van de lidstaat waar de overlading/aanlanding plaatsvindt. Het origineel van het visserijlogboek en van de aangifte van overlading/aanlanding wordt zo snel mogelijk, en in elk geval niet later dan 48 uur na de overlading/aanlanding, verstuurd naar de bevoegde autoriteiten van de vlaggenlidstaat.
4. EU-vissersvaartuigen die in een haven of in de wateren van een derde land of op volle zee een overlading hebben verricht of in een haven van een derde land een aanlanding hebben verricht, versturen het origineel van het visserijlogboek en van de aangifte van overlading/aanlanding zo snel mogelijk, en in elk geval niet later dan 48 uur na de overlading/aanlanding, naar de bevoegde autoriteiten van de vlaggenlidstaat.
5. Wanneer een derde land of een regionale organisatie voor visserijbeheer een ander type visserijlogboek of aangifte van overlading/aanlanding voorschrijft dan is opgenomen in bijlage VI, moet de kapitein van het EU-vissersvaartuig zo snel mogelijk, en in elk geval niet later dan 48 uur na de overlading/aanlanding, een kopie van het betrokken document overleggen aan zijn bevoegde autoriteiten.
Afdeling 2
Specifieke voorschriften voor het papieren visserijlogboek
Artikel 33
Invullen van het papieren visserijlogboek
1. In het papieren visserijlogboek worden, zelfs wanneer geen vangsten zijn gedaan, alle verplichte gegevens ingevuld:
a)
dagelijks uiterlijk om 24.00 uur en vóór het binnenvaren van de haven;
b)
bij elke inspectie op zee;
c)
bij in de EU-wetgeving of door de vlaggenlidstaat omschreven gebeurtenissen.
2. In het visserijlogboek wordt een nieuwe regel ingevuld:
a)
voor elke zeedag;
b)
wanneer op dezelfde dag in een nieuwe ICES-sector of een andere visserijzone wordt gevist;
c)
wanneer de visserijinspanningsgegevens worden ingevoerd.
3. In het visserijlogboek wordt een nieuwe bladzijde ingevuld:
a)
wanneer van vistuig wordt veranderd of wanneer netten met een andere maaswijdte worden ingezet;
b)
voor elke visserijactiviteit na een overlading of een tussentijdse aanlanding;
c)
wanneer het aantal kolommen niet volstaat;
d)
bij vertrek uit een haven zonder dat een aanlanding is verricht.
4. Bij vertrek uit een haven of na een overlading worden, wanneer nog vangsten aan boord blijven, de hoeveelheden per soort aangegeven op een nieuwe bladzijde in het visserijlogboek.
5. Voor de vermelding van het gebruikte vistuig onder de desbetreffende kopjes van het papieren visserijlogboek, wordt gebruik gemaakt van de in bijlage XI opgenomen codes.
Afdeling 3
Specifieke voorschriften voor de papieren aangiften van overlading/aanlanding
Artikel 34
Overhandiging van een papieren aangifte van overlading
1. Na overlading tussen twee EU-vissersvaartuigen overhandigt de kapitein van het overladende vissersvaartuig, of diens vertegenwoordiger, een kopie van de aangifte van overlading van zijn vaartuig aan de kapitein van het ontvangende vaartuig, of aan diens vertegenwoordiger. De kapitein van het ontvangende vaartuig, of diens vertegenwoordiger, overhandigt na de overlading een kopie van de papieren aangifte van overlading naar zijn vaartuig aan de kapitein van het overladende vaartuig, of aan diens vertegenwoordiger.
2. De in lid 1 bedoelde kopieën worden voor controle- of inspectiedoeleinden voorgelegd op verzoek van een functionaris.
Artikel 35
Ondertekening van de aangifte van aanlanding
Elke bladzijde van de aangifte van aanlanding wordt vóór de overlegging ondertekend door de kapitein of door diens vertegenwoordiger.
HOOFDSTUK II
Elektronische visserijlogboeken en elektronische aangiften van overlading/aanlanding
Afdeling 1
Invullen en doorgifte van gegevens uit elektronische visserijlogboeken en elektronische aangiften van overlading/aanlanding
Artikel 36
Verplicht elektronisch registratie- en meldsysteem op EU-vissersvaartuigen
1. Onverminderd artikel 39, lid 4, mag een EU-vissersvaartuig dat een elektronisch visserijlogboek en elektronische aangiften van overlading/aanlanding moet invullen en overleggen overeenkomstig de artikelen 15, 21 en 24 van de controleverordening, de haven pas verlaten indien aan boord een volledig bedrijfsklaar elektronisch registratie- en meldsysteem is geïnstalleerd.
2. Dit hoofdstuk is niet van toepassing op EU-vissersvaartuigen die uitsluitend voor de aquacultuur worden gebruikt.
Artikel 37
Formaat voor de doorgifte van gegevens door een EU-vissersvaartuig aan de bevoegde autoriteit van zijn vlaggenlidstaat
De lidstaten bepalen in welk formaat hun bevoegde autoriteiten en de onder hun vlag varende EU-vissersvaartuigen de visserijlogboekgegevens en de gegevens van de aangiften van overlading/aanlanding als bedoeld in de artikelen 15, 21 en 24 van de controleverordening, invullen en doorgeven.
Artikel 38
Retourberichten
1. Voor elke doorgifte van visserijlogboek-, overladings- en aanlandingsgegevens en gegevens betreffende voorafgaande kennisgevingen wordt een retourbericht naar de betrokken EU-vissersvaartuigen verstuurd. Het retourbericht bevat een ontvangstbevestiging.
2. De kapiteins van EU-vissersvaartuigen bewaren de retourberichten tot het einde van de visreis.
Artikel 39
Bepalingen inzake defecte of anderszins niet-functionerende elektronische registratie- en meldsystemen
1. Wanneer het aan boord van een EU-vissersvaartuig geïnstalleerde elektronische registratie- en meldsysteem defect is of anderszins niet functioneert, deelt de kapitein van het vissersvaartuig, of diens vertegenwoordiger, vanaf het tijdstip waarop dit feit is ontdekt of vanaf het tijdstip waarop hij overeenkomstig lid 40, lid 1, van dit feit in kennis is gesteld, de visserijlogboekgegevens en de gegevens van de aangiften van overlading/aanlanding dagelijks uiterlijk om 24.00 uur via adequate telecommunicatiemiddelen mee aan de bevoegde autoriteiten van de vlaggenstaat, zelfs wanneer niets is gevangen. De lidstaten bepalen welke telecommunicatiemiddelen mogen worden gebruikt en vermelden deze op de in artikel 115 van de controleverordening bedoelde website.
2. In het geval van een defect of anderszins niet-functionerend elektronische registratie- en meldsysteem dienen de visserijlogboekgegevens en de gegevens van de aangiften van overlading tevens te worden verzonden:
a)
op verzoek van de bevoegde autoriteit van de vlaggenstaat;
b)
onmiddellijk na de laatste visserijactiviteit of na de overlading;
c)
vóór het binnenvaren van een haven;
d)
bij elke inspectie op zee;
e)
bij in de EU-wetgeving of door de vlaggenstaat omschreven gebeurtenissen.
Voorafgaande kennisgevingen en gegevens van de aangiften van aanlanding moeten in de onder a) en e), bedoelde gevallen eveneens worden verstuurd.
3. De bevoegde autoriteiten van de vlaggenlidstaat voert de in lid 1 bedoelde gegevens onmiddellijk bij ontvangst in in het elektronische gegevensbestand.
4. Een EU-vissersvaartuig met een defect of anderszins niet-functionerend elektronisch registratie- en meldsysteem mag de haven pas weer verlaten wanneer het aan boord geïnstalleerde registratie- en meldsysteem weer naar tevredenheid van de bevoegde autoriteiten van de vlaggenlidstaat functioneert of wanneer de bevoegde autoriteiten van de vlaggenlidstaat het vaartuig om andere redenen toestemming geven om te vertrekken. De vlaggenlidstaat meldt onmiddellijk aan de kustlidstaat dat hij één van de onder zijn vlag varende vissersvaartuigen toestemming heeft gegeven om een in de kustlidstaat gelegen haven te verlaten met een defect of anderszins niet-functionerend elektronisch registratie- en meldsysteem aan boord.
5. Elektronische registratie- en meldsystemen mogen slechts voor reparatie of vervanging worden verwijderd wanneer de bevoegde autoriteiten van de vlaggenlidstaat daarvoor toestemming geven.
Artikel 40
Geen ontvangst van gegevens
1. Wanneer de bevoegde autoriteiten van een vlaggenlidstaat de door te geven gegevens niet overeenkomstig de artikelen 15, 22 en 24 van de controleverordening hebben ontvangen, stellen zij de kapitein of de exploitant van het EU-vissersvaartuig, of hun vertegenwoordiger, zo snel mogelijk daarvan in kennis. Indien deze situatie zich bij een bepaald EU-vissersvaartuig meer dan driemaal in een kalenderjaar voordoet, zorgt de vlaggenlidstaat ervoor dat het elektronische registratie- en meldsysteem van het betrokken vissersvaartuig grondig wordt gecontroleerd. De vlaggenlidstaat onderzoekt waarom geen gegevens zijn ontvangen en neemt adequate maatregelen.
2. Wanneer de bevoegde autoriteiten van een vlaggenlidstaat de door te geven gegevens niet overeenkomstig de artikelen 15, 22 en 24 van de controleverordening hebben ontvangen en de laatste via het satellietvolgsysteem voor vaartuigen ontvangen positie binnen de wateren van een kustlidstaat gelegen was, stellen zij de bevoegde autoriteiten van die kustlidstaat zo snel mogelijk daarvan in kennis.
3. De kapitein of de exploitant van het EU-vissersvaartuig, of hun vertegenwoordiger, zendt alle nog niet doorgestuurde gegevens waarvoor hij een in lid 1 bedoelde kennisgeving heeft ontvangen, onmiddellijk na ontvangst van die kennisgeving naar de bevoegde autoriteiten van de vlaggenlidstaat.
Artikel 41
Geen toegang tot gegevens
1. Wanneer de bevoegde autoriteiten van een kustlidstaat in hun wateren een EU-vissersvaartuig van een andere lidstaat waarnemen en zij geen toegang tot de visserijlogboek- of overladingsgegevens krijgen in de zin van artikel 44, verzoeken zij de bevoegde autoriteiten van de vlaggenlidstaat voor toegang te zorgen.
2. Indien niet binnen vier uur na het verzoek voor de in lid 1 bedoelde toegang is gezorgd, stelt de kustlidstaat de vlaggenlidstaat daarvan in kennis. Na ontvangst van de kennisgeving verstuurt de vlaggenlidstaat de gegevens onmiddellijk op enigerlei elektronische wijze naar de kustlidstaat.
3. Indien de kustlidstaat de in lid 2 bedoelde gegevens niet ontvangt, verstuurt de kapitein of de exploitant van het EU-vissersvaartuig, of hun vertegenwoordiger, de gegevens en een kopie van het in artikel 38 bedoelde retourbericht op enigerlei wijze, zo mogelijk elektronisch, naar de bevoegde autoriteiten van de kustlidstaat indien deze daarom verzoeken. De lidstaten bepalen welke middelen hiervoor mogen worden gebruikt en vermelden deze op de in artikel 115 van de controleverordening bedoelde website.
4. Indien de kapitein of de exploitant van het EU-vissersvaartuig, of hun vertegenwoordiger, aan de bevoegde autoriteiten van de kustlidstaat geen kopie van het in artikel 38 van de onderhavige verordening bedoelde retourbericht kan overleggen, worden de visserijactiviteiten van het betrokken vissersvaartuig in de wateren van de kustlidstaat verboden totdat de kapitein of de exploitant van het vissersvaartuig, of hun vertegenwoordiger, een kopie van het retourbericht of de in artikel 14, lid 1, van de controleverordening bedoelde informatie kan overleggen aan de reeds genoemde autoriteiten.
Artikel 42
Gegevens over de werking van het elektronische registratie- en meldsysteem
1. De lidstaten houden een gegevensbestand bij over de werking van hun elektronische registratie- en meldsysteem. Deze gegevensbestanden moeten ten minste de volgende informatie bevatten en kunnen genereren:
a)
de lijst van de onder de vlag van de lidstaat varende vissersvaartuigen die met defecte of anderszins niet-functionerende elektronische registratie- en meldsystemen te kampen hebben gehad;
b)
het aantal vaartuigen dat niet op dagelijkse basis zijn visserijlogboekgegevens elektronisch heeft doorgegeven, en het gemiddelde aantal elektronische doorgiften van visserijlogboekgegevens dat per vissersvaartuig is ontvangen, opgesplitst naar vlaggenlidstaat;
c)
het aantal ontvangen aangiften van overlading, aangiften van aanlanding, aangiften van overname en verkoopdocumenten, opgesplitst naar vlaggenlidstaat.
2. Samenvattingen van de krachtens lid 1 gegenereerde informatie moeten aan de Commissie worden toegestuurd, wanneer deze daarom verzoekt. Bij wijze van alternatief mag deze informatie op de beveiligde website beschikbaar worden gesteld in een formaat en met een regelmaat die door de Commissie, na overleg met de lidstaten, worden bepaald.
Artikel 43
Formaat voor de uitwisseling van informatie tussen de lidstaten
1. Voor de uitwisseling van in deze afdeling bedoelde informatie tussen de lidstaten wordt gebruik gemaakt van het formaat in bijlage XII, waaruit extensible mark-up language (XML) wordt afgeleid. De Commissie bepaalt na overleg met de lidstaten welk XML-formaat wordt gebruikt voor de elektronische gegevensuitwisseling tussen de lidstaten onderling en tussen, enerzijds, de lidstaten en, anderzijds, de Commissie en de door de Commissie aangewezen instantie.
2. Wijzigingen aan het in lid 1 bedoelde formaat moeten duidelijk als zodanig herkenbaar zijn en moeten worden gemarkeerd met de datum waarop de wijziging is aangebracht. Dergelijke wijzigingen mogen op zijn vroegst zes maanden nadat het besluit tot wijziging is genomen, van kracht worden.
3. Een lidstaat die elektronische informatie uit een andere lidstaat ontvangt, zorgt ervoor dat een retourbericht naar de bevoegde autoriteiten van die lidstaat wordt verstuurd. Het retourbericht bevat een ontvangstbevestiging.
4. In bijlage XII bedoelde gegevenselementen die de kapiteins volgens de EU-voorschriften in hun visserijlogboek moeten registreren, moeten ook tussen de lidstaten worden uitgewisseld.
Artikel 44
Toegang tot gegevens
1. Een vlaggenlidstaat zorgt ervoor dat een kustlidstaat in realtime toegang heeft tot de in artikel 111, lid 1, van de controleverordening bedoelde elektronische uitwisseling van informatie inzake gegevens uit het visserijlogboek, aangiften van overlading, voorafgaande kennisgevingen en aangiften van aanlanding van de vissersvaartuigen van die vlaggenlidstaat, wanneer deze vaartuigen visserijactiviteiten verrichten in wateren die onder de soevereiniteit of de jurisdictie van de betrokken kustlidstaat vallen, of een haven van deze kustlidstaat binnenvaren.
2. Onverminderd lid 1 kan een vlaggenlidstaat die daarom wordt verzocht, ervoor zorgen dat een lidstaat die overeenkomstig artikel 80 van de controleverordening vissersvaartuigen van een andere lidstaat inspecteert in buiten de wateren van de verzoekende lidstaat liggende EU-wateren, in internationale wateren of in wateren van derde landen, in realtime toegang heeft tot de in artikel 111, lid 1, van de controleverordening bedoelde elektronische uitwisseling van informatie inzake gegevens uit het visserijlogboek en uit de aangiften van overlading van onder zijn vlag varende vissersvaartuigen.
3. De in de leden 1 en 2 bedoelde gegevens betreffende de vorige twaalf maanden worden op verzoek ter beschikking gesteld door de vlaggenlidstaat.
4. De in lid 1 bedoelde gegevens omvatten ten minste de gegevens over de periode vanaf het laatste vertrek uit de haven tot het voltooien van de aanlanding. De in lid 2 bedoelde gegevens omvatten ten minste de gegevens over de periode vanaf het laatste vertrek uit de haven tot het tijdstip van het verzoek. In de leden 1 en 2 bedoelde gegevens over visreizen die in de vorige 12 maanden hebben plaatsgevonden, worden op verzoek ter beschikking gesteld.
5. De kapitein van een EU-vissersvaartuig heeft te allen tijde beveiligde toegang tot zijn eigen elektronische visserijlogboekgegevens en gegevens van de aangiften van overlading/aanlanding die in het gegevensbestand van de vlaggenlidstaat zijn opgeslagen.
6. In het kader van een gezamenlijk inzetplan of andere overeengekomen gezamenlijke inspectieactiviteiten moet een kustlidstaat een visserijpatrouillevaartuig van een andere lidstaat via het VCC van die lidstaat online toegang verlenen tot zijn bestand van visserijlogboekgegevens, gegevens van aangiften van overlading/aanlanding en gegevens van voorafgaande kennisgevingen.
Artikel 45
Gegevensuitwisseling tussen de lidstaten
1. De toegang tot in artikel 44 bedoelde gegevens dient permanent verzekerd te zijn via een beveiligde internetverbinding.
2. De lidstaten wisselen de relevante technische informatie uit die nodig is om de wederzijdse toegang tot en de uitwisseling van visserijlogboekgegevens en gegevens van aangiften van overlading/aanlanding te verzekeren.
3. De lidstaten:
a)
zorgen ervoor dat de gegevens die zij op grond van dit hoofdstuk hebben ontvangen, in een computerleesbare vorm worden geregistreerd en gedurende ten minste drie jaar veilig in elektronische gegevensbestanden worden opgeslagen;
b)
nemen de nodige maatregelen om ervoor te zorgen dat de gegevens uitsluitend voor officiële doeleinden worden gebruikt, en
c)
treffen de nodige technische voorzieningen om dergelijke gegevens te beschermen tegen onopzettelijk of niet-geautoriseerd wissen, toevallig verlies, beschadiging, verspreiding of onbevoegde raadpleging.
Artikel 46
Eén enkele autoriteit
1. In elke lidstaat is de in artikel 5, lid 5, van de controleverordening bedoelde ene enkele autoriteit verantwoordelijk voor de doorgifte, de ontvangst, het beheer en de verwerking van alle gegevens waarop dit hoofdstuk van toepassing is.
2. De lidstaten wisselen onderling de contactgegevens van hun in lid 1 bedoelde autoriteit uit en stellen de Commissie en de door de Commissie aangewezen instantie daarvan uiterlijk drie maanden na de inwerkingtreding van de onderhavige verordening in kennis.
3. Wijzigingen van de in de leden 1 en 2 bedoelde gegevens worden voordat zij van kracht worden, meegedeeld aan de Commissie, de door de Commissie aangewezen instantie en de andere lidstaten.
Afdeling 2
Specifieke voorschriften voor elektronische visserijlogboeken
Artikel 47
Frequentie van de doorgifte
1. Op zee geeft de kapitein van een EU-vissersvaartuig de elektronische visserijlogboekgegevens ten minste eenmaal daags, maar niet later dan om 24.00 uur, door aan de bevoegde autoriteiten van de vlaggenlidstaat, ook al is er niets gevangen. Hij verstuurt deze gegevens ook:
a)
op verzoek van de bevoegde autoriteit van de vlaggenlidstaat;
b)
onmiddellijk na de laatste visserijactiviteit;
c)
vóór het binnenvaren van een haven;
d)
bij elke inspectie op zee;
e)
bij in de EU-wetgeving of door de vlaggenstaat omschreven gebeurtenissen.
Wanneer de laatste visserijactiviteit binnen één uur vóór het binnenvaren van een haven heeft plaatsgevonden, mogen de onder b) en c) bedoelde doorgiften in één boodschap worden verstuurd.
2. De kapitein kan correcties die aan de gegevens van het elektronische visserijlogboek en de aangiften van overlading zijn aangebracht, doorgeven tot de in lid 1, onder c), bedoelde laatste doorgifte. De correcties moeten duidelijk als zodanig herkenbaar zijn. Alle originele elektronische visserijlogboekgegevens en aan die gegevens aangebrachte correcties worden door de bevoegde autoriteiten van de vlaggenlidstaat opgeslagen.
3. De kapitein bewaart gedurende elke buitengaats doorgebrachte periode een kopie van de in lid 1 bedoelde gegevens aan boord van het vissersvaartuig totdat de aangifte van aanlanding is overgelegd.
4. Indien een EU-vissersvaartuig zich zonder visserijproducten aan boord in de haven bevindt en de kapitein de aangifte van aanlanding voor alle visserijactiviteiten van de laatste visreis heeft overgelegd, kan de doorgifte overeenkomstig lid 1 worden opgeschort, mits het VCC van de vlaggenlidstaat daarvan vooraf in kennis wordt gesteld. De doorgifte wordt hervat zodra het EU-vissersvaartuig de haven verlaat. Voorafgaande kennisgeving is niet vereist voor EU-vissersvaartuigen die zijn uitgerust met het VMS en de gegevens via dit systeem doorgeven.
HOOFDSTUK III
Gemeenschappelijke voorschriften voor papieren en elektronische visserijlogboeken en aangiften van overlading/aanlanding
Afdeling 1
Gemeenschappelijke voorschriften voor het bepalen van het levend gewicht
Artikel 48
Definities
Voor de toepassing van dit hoofdstuk wordt verstaan onder:
1.
„aanbiedingsvorm”: de vorm van de vis na verwerking aan boord van het vissersvaartuig en vóór aanlanding, als beschreven in bijlage I;
2.
„collectieve aanbiedingsvorm”: een aanbiedingsvorm waarbij twee of meer van dezelfde vis afkomstige delen samen worden aangeboden.
Artikel 49
Omrekeningsfactoren
1. Met het oog op het indienen en overleggen van de visserijlogboeken overeenkomstig de artikelen 14 en 15 van de controleverordening worden de in de bijlagen XIII, XIV en XV opgenomen EU-factoren gebruikt voor de omrekening van opgeslagen of verwerkt visgewicht in levend visgewicht. Deze omrekeningsfactoren zijn van toepassing op visserijproducten die door EU-vissersvaartuigen aan boord worden gehouden, worden overgeladen of worden aangeland.
2. In afwijking van lid 1 geldt dat, wanneer omrekeningsfactoren zijn vastgesteld hetzij door regionale organisaties voor visserijbeheer waarbij de Europese Unie met betrekking tot het door die organisatie bestreken gereglementeerde gebied als overeenkomstsluitende partij of meewerkende niet-overeenkomstsluitende partij is aangesloten, hetzij door derde landen waarmee de Europese Unie met betrekking tot de wateren die onder de bevoegdheid of de jurisdictie van dat land vallen een visserijovereenkomst heeft gesloten, die factoren van toepassing zijn.
3. Als voor een bepaalde soort of aanbiedingsvorm geen in de leden 1 en 2 bedoelde omrekeningsfactoren bestaan, is de door de vlaggenlidstaat vastgestelde omrekeningsfactor van toepassing.
4. Onverminderd lid 2 passen de bevoegde autoriteiten van de lidstaten de in lid 1 bedoelde EU-omrekeningsfactoren toe wanneer zij het levend gewicht van de overladingen en de aanlandingen berekenen met het oog op de controle van het quotumgebruik.
Artikel 50
Berekeningsmethode
1. Het levend gewicht aan vis wordt verkregen door het verwerkt gewicht aan vis te vermenigvuldigen met de omrekeningsfactor voor elke soort en aanbiedingsvorm, als bedoeld in artikel 49.
2. Bij collectieve aanbiedingsvormen wordt slechts gebruik gemaakt van één omrekeningsfactor die met één van de delen van de collectieve aanbiedingsvorm overeenkomt.
Afdeling 2
Gemeenschappelijke voorschriften voor het invullen en overleggen van het visserijlogboek
Artikel 51
Algemene voorschriften voor visserijlogboeken
1. De in artikel 14, lid 3, van de controleverordening bedoelde tolerantiemarge voor de raming van de in kg levend gewicht uitgedrukte hoeveelheden van elke aan boord gehouden soort wordt uitgedrukt als een percentage van de in het visserijlogboek opgenomen cijfers.
2. Voor ongesorteerd aan te landen vangsten mag de tolerantiemarge worden berekend op basis van één of meer monsters die representatief zijn voor de totale aan boord gehouden hoeveelheden.
3. Voor de toepassing van artikel 14 van de controleverordening wordt een soort die is gevangen om als levend aas te worden gebruikt, beschouwd als een gevangen en aan boord gehouden soort.
4. De kapitein van een EU-vissersvaartuig dat een inspanningsgebied doorvaart waar het gemachtigd is om te vissen, registreert en meldt de in artikel 14, lid 5, van de controleverordening bedoelde gegevens zelfs indien hij in dat gebied geen visserijactiviteiten verricht.
Afdeling 3
Gemeenschappelijke voorschriften voor het invullen en overleggen van aangiften van overlading/aanlanding
Artikel 52
Tolerantiemarge voor de aangiften van overlading
De in artikel 21, lid 3, van de controleverordening bedoelde tolerantiemarge voor de raming van de in kg levend gewicht uitgedrukte hoeveelheden van elke overgeladen of ontvangen soort wordt uitgedrukt als een percentage van de in de aangifte van overlading opgenomen cijfers.
Artikel 53
Verschil in overgeladen vangsten
Wanneer de uit het overladende vaartuig overgeladen hoeveelheden verschillen van de door het ontvangende vaartuig aan boord genomen hoeveelheden, wordt de grootste hoeveelheid beschouwd als de overgeladen hoeveelheid. De lidstaten zien erop toe dat follow-upmaatregelen worden genomen om het daadwerkelijke gewicht van de hoeveelheid die van het overladende naar het ontvangende vaartuig is overgeladen, te bepalen.
Artikel 54
Voltooiing van een aanlanding
Indien de visserijproducten overeenkomstig artikel 61 van de controleverordening van de plaats van aanlanding worden vervoerd alvorens te zijn gewogen, wordt de aanlanding met het oog op de toepassing van artikel 23, lid 3, en artikel 24, lid 1, van de controleverordening als voltooid beschouwd zodra de visserijproducten zijn gewogen.
Artikel 55
Visserijactiviteiten waarbij twee of meer EU-vissersvaartuigen zijn betrokken
Onverminderd specifieke voorschriften wordt, met betrekking tot visserijactiviteiten die worden verricht door twee of meer EU-vissersvaartuigen
-
uit verschillende lidstaten, of
-
uit één lidstaat, die hun vangsten aanlanden in een andere lidstaat dan hun vlaggenlidstaat,
de aangelande vangst toegeschreven aan het EU-vissersvaartuig dat de visserijproducten aanlandt.
HOOFDSTUK IV
Steekproefplannen en verzameling van gegevens inzake EU-vissersvaartuigen waarop de vereisten met betrekking tot visserijlogboeken en aangiften van aanlanding niet van toepassing zijn
Artikel 56
Vaststelling van steekproefplannen
Met het oog op het toezicht op EU-vissersvaartuigen waarop de vereisten inzake visserijlogboeken en aangiften van aanlanding niet van toepassing zijn, stellen de lidstaten overeenkomstig dit hoofdstuk de in artikel 16, lid 2, en artikel 25, lid 2, van de controleverordening bedoelde steekproefplannen op om te bepalen welke hoeveelheid van een bestand of groep bestanden door dergelijke vissersvaartuigen is aangeland en, in voorkomend geval, wat hun visserijinspanning is. Deze gegevens worden gebruikt voor de registratie van de vangsten en, in voorkomend geval, van de visserijinspanning, als bedoeld in artikel 33 van de controleverordening.
Artikel 57
Steekproefmethode
1. De in artikel 56 bedoelde steekproefplannen worden overeenkomstig bijlage XVI opgesteld.
2. De omvang van de te inspecteren steekproef wordt als volgt op basis van het risiconiveau bepaald:
a)
„zeer klein” risico: 3 % van de steekproef;
b)
„klein” risico: 5 % van de steekproef;
c)
„middelmatig” risico: 10 % van de steekproef;
d)
„groot” risico: 15 % van de steekproef;
e)
zeer groot risico: 20 % van de steekproef.
3. De dagelijkse vangst van een bepaald bestand door een vlootsegment wordt geraamd door het totale aantal actieve EU-vissersvaartuigen van het betrokken vlootsegment te vermenigvuldigen met de gemiddelde vangst van dat bestand die dagelijks per EU-vissersvaartuig wordt bovengehaald en die wordt berekend aan de hand van de vangsten van de in het kader van de de steekproef geïnspecteerde EU-vissersvaartuigen.
4. Lidstaten die ten minste eens per maand systematisch voor elk van de onder hun vlag varende vissersvaartuigen waarop geen vereisten inzake het visserijlogboek en de aangiften van aanlanding van toepassing zijn, gegevens verzamelen over
a)
alle aanlandingen van vangsten van alle soorten, uitgedrukt in kg, ook indien de vangst nul bedraagt;
b)
de statistische vakken waarin deze vangsten zijn gedaan, worden beschouwd als hebbende voldaan aan de verplichting een in artikel 56 bedoeld steekproefplan op te stellen.
HOOFDSTUK V
Controle van de visserijinspanning
Artikel 58
Visserijinspanningsverslag
1. Het in artikel 28 van de controleverordening bedoelde visserijinspanningsverslag wordt verzonden overeenkomstig bijlage XVII.
2. Indien kapiteins van EU-vissersvaartuigen via de radio een boodschap aan de bevoegde autoriteiten doorgeven overeenkomstig artikel 28, lid 1, van de controleverordening, beslissen de lidstaten welke radiostations daarvoor moeten worden gebruikt en vermelden zij deze op de in artikel 115 van de controleverordening bedoelde website.
HOOFDSTUK VI
Corrigerende maatregelen
Artikel 59
Algemene beginselen
Om in aanmerking te komen voor de in artikel 37 van de controleverordening bedoelde corrigerende maatregelen, moeten de lidstaten de Commissie zo snel mogelijk, en in elk geval binnen één maand nadat de sluiting van een visserijtak overeenkomstig artikel 36 van de controleverordening in het Publicatieblad is bekendgemaakt, in kennis stellen van de geleden schade.
Artikel 60
Toewijzing van beschikbare vangstmogelijkheden
1. Wanneer de schade ondanks maatregelen in het kader van artikel 20, lid 5, van Verordening (EG) nr. 2371/2002 niet geheel of gedeeltelijk ongedaan is gemaakt, neemt de Commissie zo snel mogelijk na ontvangst van de in artikel 59 van de onderhavige verordening bedoelde gegevens de nodige maatregelen om de geleden schade te compenseren.
2. In de in lid 1 bedoelde maatregelen worden de volgende gegevens vermeld:
a)
de lidstaten die de schade hebben geleden („de benadeelde lidstaten”) en de omvang van de schade (verminderd met eventueel uitgewisselde quota);
b)
in voorkomend geval, de lidstaten die hun vangstmogelijkheden hebben overschreden („de overschrijdende lidstaten”) en de hoeveelheden waarmee de vangstmogelijkheden zijn overschreden (verminderd met eventueel overeenkomstig artikel 20, lid 5, van Verordening (EG) nr. 2371/2002 uitgewisselde quota);
c)
in voorkomend geval, de kortingen die moeten worden toegepast op de vangstmogelijkheden van de overschrijdende lidstaten, in verhouding tot de hoeveelheden waarmee de vangstmogelijkheden zijn overschreden;
d)
in voorkomend geval, de verhogingen die moeten worden toegepast op de vangstmogelijkheden van de benadeelde lidstaten, in verhouding tot de geleden schade;
e)
in voorkomend geval, de datum of de data waarop de verhogingen en kortingen van kracht worden;
f)
in voorkomend geval, andere maatregelen die nodig zijn om de geleden schade te compenseren.
HOOFDSTUK VII
Motorvermogen
Artikel 61
Certificering van het vermogen van de voortstuwingsmotor
1. De in artikel 40, leden 1 en 2, van de controleverordening bedoelde certificering van het maximale continu motorvermogen van een nieuwe voortstuwingsmotor, een ruilvoortstuwingsmotor of een technisch gewijzigde voortstuwingsmotor dient plaats te vinden overeenkomstig Verordening (EEG) nr. 2930/86 van de Raad (26).
2. Voor de toepassing van lid 1 wordt een voortstuwingsmotor als technisch gewijzigd beschouwd wanneer één of meer hoofdcomponenten (onderdelen), zoals, onder meer, injectieapparatuur, kleppen, turbocompressoren, zuigers, cilinderwanden, drijfstangen en cilinderkoppen zijn gewijzigd of zijn vervangen door nieuwe onderdelen met andere technische specificaties die tot een wijziging van het motorvermogen leiden, of wanneer aanpassingen aan de motor zijn verricht, onder meer op het gebied van de brandstofinspuitingsinstellingen of de configuratie van de turbocompressoren, of wanneer de klepafstellingen zijn gewijzigd. De aard van de technische wijziging dient in het kader van de in lid 1 bedoelde certificering duidelijk te worden toegelicht.
3. De houder van een visvergunning stelt de bevoegde autoriteiten ervan in kennis dat een nieuwe voortstuwingsmotor zal worden geïnstalleerd of dat een bestaande voortstuwingsmotor zal worden vervangen of technisch gewijzigd.
4. Dit artikel is met ingang van 1 januari 2012 van toepassing op vissersvaartuigen waarvoor een visserijinspanningsregeling geldt. Voor andere vissersvaartuigen is het van toepassing vanaf 1 januari 2013. Het is uitsluitend van toepassing op vissersvaartuigen waarin na de inwerkingtreding van deze verordening een nieuwe voortstuwingsmotor is geïnstalleerd of de bestaande voortstuwingsmotor is vervangen of technisch gewijzigd.
Artikel 62
Verificatie- en steekproefplan
1. Om het motorvermogen overeenkomstig artikel 41 van de controleverordening te verifiëren, stellen de lidstaten een verificatieplan op aan de hand waarvan zij kunnen bepalen voor welke vissersvaartuigen of groepen van vissersvaartuigen uit een vloot het risico bestaat dat zij voor de voortstuwingsmotor een te klein vermogen hebben opgegeven. Het steekproefplan moet op zijn minst gebaseerd zijn op de volgende hogerisicocriteria:
a)
vissersvaartuigen die actief zijn in onder visserijinspanningsregelingen vallende visserijtakken, en met name vissersvaartuigen met een in kW*dagen uitgedrukte individuele toegewezen visserijinspanning;
b)
vissersvaartuigen waarop uit hoofde van de nationale of de EU-wetgeving een beperking van het motorvermogen van toepassing is;
c)
vissersvaartuigen met een verhouding tussen vaartuigvermogen (kW) en vaartuigtonnage (BT) die 50% lager ligt dan de gemiddelde verhouding voor hetzelfde type vissersvaartuig, hetzelfde type vistuig en dezelfde doelsoorten. Voor het uitvoeren van deze analyse mogen de lidstaten de vloot volgens één of meer van de volgende criteria opsplitsen:
i)
in de nationale wetgeving gedefinieerde vlootsegmenten of beheerseenheden;
ii)
lengtecategorieën;
iii)
tonnagecategorieën;
iv)
gebruikt vistuig;
v)
doelsoorten.
2. De lidstaten mogen naar eigen goeddunken aanvullende risicocriteria in overweging nemen.
3. De lidstaten stellen een lijst van de onder hun vlag varende vissersvaartuigen op die voldoen aan één of meer van de in lid 1 vermelde risicocriteria en, in voorkomend geval, aan de in lid 2 bedoelde risicocriteria.
4. De lidstaten nemen een aselecte steekproef van elke groep van vissersvaartuigen die aan één van de in de leden 1 en 2 vermelde risicocriteria voldoen. De omvang van de steekproef is gelijk aan de vierkantswortel, afgerond op het dichtstbijgelegen gehele getal, van het aantal vissersvaartuigen in de betrokken groep.
5. Met betrekking tot elk vissersvaartuig in de aselecte steekproef verifiëren de lidstaten alle in artikel 41, lid 1, van de controleverordening bedoelde technische documenten die zij in hun bezit hebben. Wat de in artikel 41, lid 1, onder g), van de controleverordening bedoelde andere documenten betreft, letten de lidstaten met name op de catalogusspecificaties van de motorproducent, voor zover deze beschikbaar zijn.
6. Dit artikel is vanaf 1 januari 2012 van toepassing. De in artikel 41, lid 2, van de controleverordening bedoelde fysieke controles worden in de eerste plaats toegepast op trawlers die actief zijn in een visserijtak waarvoor een visserijinspanningsregeling geldt.
Artikel 63
Fysieke verificatie
1. Wanneer aan boord van een vissersvaartuig metingen van het voortstuwingsvermogen worden uitgevoerd in het kader van een fysieke verificatie van het vermogen van de voortstuwingsmotor overeenkomstig artikel 41, lid 2, van de controleverordening, mag het vermogen van de voortstuwingsmotor worden gemeten op het toegankelijkste punt tussen de schroef en de motor.
2. Indien het vermogen van de voortstuwingsmotor wordt gemeten achter het reductietandwiel moet de meting adequaat worden gecorrigeerd teneinde het vermogen van de voortstuwingsmotor te berekenen aan de uitgaande as van de tandwielkast overeenkomstig de definitie in artikel 5, lid 1, van Verordening (EEG) nr. 2930/86. Het met de tandwielkast samenhangende vermogensverlies dient in deze correctie te worden verrekend op basis van de officiële technische gegevens van de tandwielkastproducent.
HOOFDSTUK VIII
Controle van de recreatievisserij
Artikel 64
Vaststelling van steekproefplannen
1. Onverminderd het gebruik van gegevens conform lid 5 moeten de steekproefplannen die de lidstaten op grond van artikel 55, lid 3, van de controleverordening moeten vaststellen om toezicht te houden op de vangsten van onder herstelplannen vallende bestanden door recreatievisserijvaartuigen, voorzien in de verzameling van tweejaarlijkse gegevens.
2. De in de steekproefplannen gebruikte methoden dienen duidelijk te worden vastgesteld en moeten, voor zover mogelijk:
a)
op de lange termijn stabiel zijn;
b)
binnen regio's gestandaardiseerd zijn;
c)
overeenstemmen met de kwaliteitsnormen van ter zake relevante internationale wetenschappelijke instanties en, in voorkomend geval, van ter zake relevante regionale organisaties voor visserijbeheer waarbij de Europese Unie als overeenkomstsluitende partij of als waarnemer is aangesloten.
3. Het steekproefplan moet een steekproefopzet voor de raming van de vangsten van onder herstelplannen vallende bestanden bevatten, alsmede verwijzingen naar het gebruikte tuig en het onder het herstelplan vallende geografische gebied waar de vangsten zijn gedaan.
4. De lidstaten stellen systematisch een raming op van de accuraatheid en de precisie van de verzamelde gegevens.
5. De lidstaten mogen met betrekking tot de in lid 1 bedoelde steekproefplannen gebruik maken van de gegevens die zijn verzameld in het kader van het bij Verordening (EG) nr. 199/2008 van de Raad (27) vastgestelde communautaire meerjarenprogramma, voor zover dergelijke gegevens beschikbaar zijn.
6. Deze bepaling is niet van toepassing wanneer een lidstaat de recreatievisserij van onder een herstelplan vallende bestanden heeft verboden.
Artikel 65
Melding en evaluatie van steekproefplannen
1. De lidstaten melden hun steekproefplannen twaalf maanden na de inwerkingtreding van een herstelplan aan bij de Commissie. Voor herstelplannen die bij de inwerkingtreding van de onderhavige verordening reeds van kracht zijn, wordt het steekproefplan uiterlijk twaalf maanden na de inwerkingtreding van de onderhavige verordening aangemeld. Wijzigingen van een steekproefplan worden aangemeld voordat zij van kracht worden.
2. Naast de in artikel 55, lid 4, van de controleverordening opgenomen elementen evalueert het Wetenschappelijk, Technisch en Economisch Comité voor de visserij tevens:
a)
na de in lid 1 bedoelde melding en daarna om de vijf jaar: of de aangemelde steekproefplannen in overeenstemming zijn met de in artikel 64, leden 2 en 3, van de onderhavige verordening opgenomen criteria en vereisten;
b)
of de in lid 1 bedoelde wijzigingen van een steekproefplan in overeenstemming zijn met de in artikel 64, leden 2 en 3, van de onderhavige verordening opgenomen criteria en vereisten.
3. Het Wetenschappelijk, Technisch en Economisch Comité voor de visserij doet, in voorkomend geval, aanbevelingen ter verbetering van het steekproefplan.
TITEL IV
CONTROLE OP DE AFZET
HOOFDSTUK I
Traceerbaarheid
Artikel 66
Definitie
Voor de toepassing van dit hoofdstuk wordt verstaan onder:
„visserij- en aquacultuurproducten”: alle producten die vallen onder hoofdstuk 03 en de posten 1604 en 1605 van de gecombineerde nomenclatuur die is vastgesteld bij Verordening (EEG) nr. 2658/87 van de Raad van 23 juli 1987 met betrekking tot de tarief- en statistieknomenclatuur en het gemeenschappelijk douanetarief (28).
Artikel 67
Informatie over partijen
1. De marktdeelnemers verstrekken de in artikel 58, lid 5, van de controleverordening bedoelde informatie over visserij- en aquacultuurproducten bij de indeling van de visserij- en aquacultuurproducten in partijen en uiterlijk bij de eerste verkoop.
2. In aanvulling op lid 1 werken de marktdeelnemers de in artikel 58, lid 5, van de controleverordening bedoelde ter zake relevante informatie die voortvloeit uit het samenvoegen of splitsen van partijen visserij- en aquacultuurproducten, bij zodra deze informatie beschikbaar is.
3. Wanneer visserij- en aquacultuurproducten die afkomstig zijn van verschillende vissersvaartuigen of aquacultuurproductie-eenheden, na samenvoeging of splitsing van partijen na de eerste verkoop, met elkaar worden vermengd, moeten de marktdeelnemers in staat zijn elke partij van oorsprong op zijn minst aan de hand van het in artikel 58, lid 5, onder a), van de controleverordening bedoelde identificatienummer te identificeren en op grond van artikel 58, lid 3, van de controleverordening te traceren naar het stadium van de vangst of de oogst.
4. Middels de in artikel 58, lid 4, van de controleverordening bedoelde systemen en procedures moeten de marktdeelnemers de rechtstreekse leverancier(s) en koper(s) - behalve wanneer dit de eindconsument is - van de visserij- en aquacultuurproducten kunnen identificeren.
5. De in artikel 58, lid 5, van de controleverordening bedoelde informatie over visserij- en aquacultuurproducten wordt verstrekt op het etiket of de verpakking van de partij, of aan de hand van een handelsdocument dat de partij fysiek vergezelt. Deze informatie mag op de partij worden aangebracht aan de hand van een identificatiedrager zoals een code, een streepjescode, een elektronische chip of een soortgelijk instrument of markeersysteem. De informatie over de partij blijft in alle fasen van de productie, verwerking en afzet beschikbaar zodat de bevoegde autoriteiten van de lidstaten er op elk moment toegang toe hebben.
6. De in artikel 58, lid 5, van de controleverordening bedoelde informatie over visserij- en aquacultuurproducten wordt door de marktdeelnemers aangebracht aan de hand van een identificatiedrager zoals een code, streepjescode, een elektronische chip of een soortgelijk instrument of markeersysteem:
a)
met ingang van 1 januari 2013, voor visserijtakken waarop een meerjarenplan van toepassing is;
b)
met ingang van 1 januari 2015, voor andere visserij- en aquacultuurproducten.
7. Indien de in artikel 58, lid 5, van de controleverordening bedoelde informatie wordt verstrekt in een handelsdocument dat de partij fysiek vergezelt, wordt ten minste het identificatienummer op de overeenkomstige partij aangebracht.
8. De lidstaten werken met elkaar samen om ervoor te zorgen dat de informatie die op de partij is aangebracht en/of de partij fysiek vergezelt, toegankelijk is voor de bevoegde autoriteiten van een andere lidstaat dan die waar de visserij- of de aquacultuurproducten in de partij zijn ingedeeld, met name wanneer deze informatie op de partij is aangebracht met identificatiedragers zoals codes, streepjescodes, elektronische chips of soortgelijke systemen. Marktdeelnemers die dergelijke systemen gebruiken, moeten garanderen dat deze systemen zijn ontwikkeld op basis van internationaal erkende normen en specificaties.
9. De in artikel 58, lid 5, onder d), van de controleverordening bedoelde datum van de vangsten kan meerdere kalenderdagen omvatten of één periode die overeenstemt met meerdere vangstdagen.
10. De in artikel 58, lid 5, onder f), van de controleverordening bedoelde informatie over leveranciers, heeft betrekking op de in lid 4 van het onderhavige artikel bedoelde rechtstreekse leverancier(s). De informatie mag, in voorkomend geval, worden verstrekt aan de hand van het identificatiemerk als bedoeld in bijlage II, sectie I, van Verordening (EG) nr. 853/2004 van het Europees Parlement en de Raad van 29 april 2004 houdende vaststelling van specifieke hygiënevoorschriften voor levensmiddelen van dierlijke oorsprong (29).
11. De in artikel 58, lid 5, onder a) tot en met f), van de controleverordening bedoelde informatie hoeft niet te worden verstrekt voor:
a)
geïmporteerde visserij- en aquacultuurproducten die zijn uitgesloten van het toepassingsgebied van het vangstcertificaat overeenkomstig artikel 12, lid 5, van Verordening (EG) nr. 1005/2008 van de Raad (30);
b)
in zoet water gevangen of gekweekte visserij- en aquacultuurproducten, en
c)
siervis, schaal- en schelpdieren en weekdieren.
12. De in artikel 58, lid 5, onder a) tot en met h), van de controleverordening bedoelde informatie hoeft niet te worden verstrekt voor visserij- en aquacultuurproducten van de posten 1604 en 1605 van de gecombineerde nomenclatuur.
13. Voor de toepassing van artikel 58 van de controleverordening wordt als geografisch gebied beschouwd:
a)
het in artikel 4, punt 30, van de controleverordening omschreven betrokken geografische gebied: voor vangsten van bestanden of groepen bestanden waarvoor in de EU-wetgeving quota en/of minimummaten zijn vastgesteld, of
b)
het in artikel 5 van Verordening (EG) nr. 2065/2001 van de Commissie (31) bedoelde vangstgebied: voor andere bestanden of groepen bestanden.
14. Onder de in artikel 58, lid 8, van de controleverordening bedoelde waarde van kleine hoeveelheden visserij- en aquacultuurproducten wordt verstaan de waarde bij rechtstreekse verkoop per vissersvaartuig, per kalenderdag en per eindconsument.
Artikel 68
Informatie voor de consument
1. De lidstaten zorgen ervoor dat de in artikel 58, lid 6, van de controleverordening bedoelde informatie over de handelsbenaming en de wetenschappelĳke benaming van de soort, het in artikel 5 van Verordening (EG) nr. 2065/2001 bedoelde vangstgebied en de productiemethode wordt vermeld op het etiket of het identificatiemerk van de al dan niet geïmporteerde, voor de detailverkoop aangeboden visserij- en aquacultuurproducten.
2. In afwijking van lid 1 mag de informatie over de wetenschappelijke naam van de soort op detailhandelniveau aan de consument worden verstrekt aan de hand van commerciële voorlichtingsmiddelen, zoals borden en posters.
3. Wanneer een visserij- of een aquacultuurproduct voorafgaand is bevroren, moet op het in lid 1 bedoelde etiket of identificatiemerk tevens het woord „ontdooid” worden vermeld. Wordt dit woord niet vermeld op detailhandelniveau, dan wordt daaruit opgemaakt dat het betrokken visserij- of aquacultuurproduct voorafgaand niet is bevroren en achteraf niet is ontdooid.
4. In afwijking van lid 3 hoeft het woord „ontdooid” niet te worden vermeld op:
a)
visserij- en aquacultuurproducten die om gezondheidsbeschermingsredenen voorafgaand zijn bevroren overeenkomstig bijlage III, sectie VIII, van Verordening (EG) nr. 853/2004, en
b)
visserij- en aquacultuurproducten die zijn ontdooid vóór het roken, zouten, koken, pekelen en/of drogen.
5. Dit artikel is niet van toepassing op visserij- en aquacultuurproducten van de posten 1604 en 1605 van de gecombineerde nomenclatuur.
6. Visserij- en aquacultuurproducten, alsmede verpakkingen daarvan, die vóór de inwerkingtreding van dit artikel zijn geëtiketteerd of gemarkeerd en die niet voldoen aan artikel 58, lid 5, onder g) (wetenschappelijk naam) en h), van de controleverordening, noch aan de leden 1, 2 en 3, van het onderhavige artikel, mogen worden afgezet zolang de voorraad strekt.
HOOFDSTUK II
Weging van visserijproducten
Afdeling 1
Algemene weegvoorschriften
Artikel 69
Toepassingsgebied
Onverminderd de artikelen 78 tot en met 89 zijn de in dit hoofdstuk vastgestelde bepalingen van toepassing op aanlandingen door EU-vissersvaartuigen in een lidstaat en op overladingen waarbij EU-vissersvaartuigen betrokken zijn, in havens of plaatsen dichtbij de kust van een lidstaat, alsmede op de weging van visserijproducten aan boord van EU-vissersvaartuigen in EU wateren.
Artikel 70
Weegregisters
1. Geregistreerde kopers, geregistreerde visafslagen of andere instanties of personen die verantwoordelijk zijn voor de eerste afzet of de aan de eerste afzet voorafgaande opslag van visserijproducten, of in voorkomend geval de kapiteins van de EU-vissersvaartuigen, registreren de overeenkomstig de artikelen 60 en 61 van de controleverordening uitgevoerde weging aan de hand van de vermelding van de volgende gegevens:
a)
de FAO-drielettercode van de gewogen soort;
b)
de in kg productgewicht uitgedrukte weegresultaten voor elke hoeveelheid van elke soort;
c)
het externe identificatienummer en de naam van het vissersvaartuig waarvan de gewogen hoeveelheid afkomstig is;
d)
de aanbiedingsvorm van de gewogen visserijproducten;
e)
de datum van de weging (JJJJ-MM-DD).
2. Geregistreerde kopers, geregistreerde visafslagen of andere instanties of personen die verantwoordelijk zijn voor de eerste afzet of de aan de eerste afzet voorafgaande opslag van visserijproducten, of in voorkomend geval de kapiteins van de EU-vissersvaartuigen, bewaren de in lid 1 bedoelde registers gedurende drie jaar.
Artikel 71
Tijdstip van de weging
1. Visserijproducten die van het ene op het andere EU-vissersvaartuig worden overgeladen en bestemd zijn om in een haven buiten de Europese Unie voor het eerst te worden aangeland, worden gewogen voordat zij vanuit de haven van overlading of vanaf de plaats van overlading worden vervoerd.
2. Wanneer de visserijproducten overeenkomstig artikel 60, lid 3, van de controleverordening aan boord van een EU-vissersvaartuig worden gewogen en na aanlanding aan land nogmaals worden gewogen, wordt voor de toepassing van artikel 60, lid 5, van de controleverordening het bij de weging aan land geconstateerde cijfer gebruikt.
3. Onverminderd specifieke bepalingen voor EU-vissersvaartuigen waarop de vereisten inzake het elektronisch invullen en indienen van visserijlogboekgegevens overeenkomstig artikel 15 van de controleverordening niet van toepassing zijn, kan de lidstaat de kapitein vragen om vóór de weging een kopie van de betrokken visserijlogboekbladzijde te overhandigen aan de bevoegde autoriteiten van de lidstaat van aanlanding.
Artikel 72
Weegsystemen
1. Alle weegsystemen moeten door de bevoegde autoriteiten van de lidstaten worden gekalibreerd en verzegeld overeenkomstig de nationale systemen.
2. De voor het weegsysteem bevoegde natuurlijke of rechtspersoon houdt een kalibratieregister bij.
3. Indien de weging wordt uitgevoerd op een transportband, dient een zichtbare teller te zijn aangebracht waarop het cumulatieve gewicht wordt geregistreerd. Zowel het cijfer dat bij het begin van de weging op de teller is aangegeven, als het cumulatieve totaal wordt geregistreerd. De voor de weging bevoegde natuurlijke of rechtspersoon registreert elk gebruik van het systeem in het wegingslogboek.
Artikel 73
Weging van bevroren visserijproducten
1. Onverminderd specifieke bepalingen en met name de artikelen 70 en 74 mag bij de weging van aangelande hoeveelheden bevroren visserijproducten het gewicht van bevroren visserijproducten die in dozen of blokken worden aangeland, per soort en, in voorkomend geval, per aanbiedingsvorm worden bepaald door het totale aantal dozen of blokken te vermenigvuldigen met een gemiddeld nettogewicht per doos of blok, dat wordt berekend aan de hand van de in bijlage XVIII vastgestelde methode.
2. De natuurlijke of de rechtspersonen die de visserijproducten wegen, houden per aanlanding een register bij waarin het volgende wordt vermeld:
a)
de naam en de externe registratiecijfers en -letters van het vaartuig dat de vis heeft aangeland;
b)
de soort en, in voorkomend geval, de aanbiedingsvorm van de aangelande vis;
c)
de omvang van de partij en van de steekproef van de pallets per soort en, in voorkomend geval, per aanbiedingsvorm overeenkomstig punt 1 van bijlage XVIII;
d)
het gewicht van elk pallet in de steekproef en het gemiddelde gewicht van de pallets;
e)
het aantal dozen of blokken per pallet in de steekproef;
f)
het tarragewicht per doos, indien dit verschillend is van het in punt 4 van bijlage XVIII bedoelde tarragewicht;
g)
het gemiddelde gewicht van een leeg pallet overeenkomstig punt 3, onder b), van bijlage XVIII;
h)
het gemiddelde gewicht per doos of blok visserijproducten per soort en, in voorkomend geval, per aanbiedingsvorm.
Artikel 74
IJs en water
1. Vóór de weging zorgen de geregistreerde kopers, geregistreerde visafslagen of andere instanties of personen die verantwoordelijk zijn voor de eerste afzet van de visserijproducten, ervoor dat het ijs van de visserijproducten wordt verwijderd voor zover dit geen visbederf en kwaliteitsvermindering veroorzaakt.
2. Onverminderd de in de artikelen 78 tot en met 89 bedoelde speciale voorschriften voor pelagische soorten die in bulk worden aangeland voor overbrenging naar de plaats van eerste afzet, opslag of verwerking, mag niet meer dan 2 % water en ijs in mindering worden gebracht op het totale gewicht. Het in mindering gebrachte percentage water en ijs moet in elk geval op de weegbrief worden geregistreerd bij de vermelding van het gewicht. Voor andere dan pelagische soorten mag geen vermindering voor water of ijs worden toegepast.
Artikel 75
Toegang door de bevoegde autoriteiten
De bevoegde autoriteiten hebben te allen tijde volledige toegang tot de weegsystemen, de weegregisters, de schriftelijke verklaringen en alle ruimten waar de visserijproducten worden opgeslagen of verwerkt.
Artikel 76
Steekproefplannen
1. De in artikel 60, lid 1, van de controleverordening bedoelde steekproefplannen en de eventuele substantiële wijzigingen daarvan worden door de lidstaten vastgesteld overeenkomstig de in bijlage XIX bij de onderhavige verordening beschreven risicogebaseerde methode.
2. De in artikel 60, lid 3, van de controleverordening bedoelde steekproefplannen en de eventuele substantiële wijzigingen daarvan worden door de lidstaten vastgesteld overeenkomstig de in bijlage XX bij de onderhavige verordening beschreven risicogebaseerde methode. De in artikel 14, lid 3, en artikel 21, lid 3, van de controleverordening vastgestelde tolerantiemarge geldt niet voor aan boord gewogen vangsten wanneer het aan land gewogen gewicht groter is dan het overeenkomstige aan boord gewogen gewicht.
3. Lidstaten die van plan zijn in artikel 60, leden 1 en 3, van de controleverordening bedoelde steekproefplannen vast te stellen, moeten uiterlijk zes maanden na de inwerkingtreding van de onderhavige verordening bij voorkeur één enkel steekproefplan indienen dat betrekking heeft op alle betrokken weegprocedures voor een periode van drie jaar. Dat steekproefplan mag op basis van de visserijtakken worden opgesplitst in verschillende delen.
4. Nieuwe steekproefplannen die na de in lid 3 bedoelde termijn moeten worden vastgesteld, alsmede wijzigingen van die plannen, moeten uiterlijk drie maanden vóór het einde van het betrokken jaar worden ingediend.
Artikel 77
Controleplannen en -programma's voor de weging van visserijproducten na vervoer vanaf de plaats van aanlanding
1. De in artikel 61, lid 1, van de controleverordening bedoelde controleplannen en de eventuele substantiële wijzigingen daarvan worden door de lidstaten vastgesteld overeenkomstig de in bijlage XXI bij de onderhavige verordening beschreven risicogebaseerde methode.
2. Lidstaten die van plan zijn in artikel 61, lid 1, van de controleverordening bedoelde controleplannen vast te stellen, moeten één enkel controleplan indienen dat betrekking heeft op elk vervoer van visserijproducten die na het vervoer moeten worden gewogen. Deze controleplannen moeten uiterlijk zes maanden na de inwerkingtreding van de onderhavige verordening worden ingediend. Het enige steekproefplan mag op basis van de visserijtakken worden opgesplitst in verschillende delen.
3. De in artikel 61, lid 2, van de controleverordening bedoelde gemeenschappelijke controleprogramma's en de eventuele substantiële wijzigingen daarvan worden door de lidstaten vastgesteld overeenkomstig de in bijlage XXII bij de onderhavige verordening beschreven risicogebaseerde methode.
4. Lidstaten die van plan zijn in artikel 61, lid 2, van de controleverordening bedoelde gemeenschappelijke controleprogramma's vast te stellen, moeten deze uiterlijk zes maanden na de inwerkingtreding van de onderhavige verordening indienen.
5. Nieuwe, in lid 2 bedoelde controleplannen of nieuwe, in lid 4 bedoelde gemeenschappelijke controleprogramma's die na de in de leden 2 en 4 bedoelde termijn moeten worden vastgesteld, alsmede wijzigingen van die plannen of programma's moeten uiterlijk drie maanden vóór het einde van het jaar dat voorafgaat aan de inwerkingtreding van dat plan of programma, worden ingediend.
Afdeling 2
Specifieke weegvoorschriften voor bepaalde pelagische soorten
Artikel 78
Werkingssfeer van de weegprocedures voor haring-, makreel- en horsmakreelvangsten
De in deze afdeling vastgestelde voorschriften gelden voor het wegen van hoeveelheden haring (Clupea harengus), makreel (Scomber scombrus) en/of horsmakreel (Trachurus spp.) die zijn aangeland in de Europese Unie of door EU-vissersvaartuigen in derde landen, én zijn gevangen in:
a)
de ICES-sectoren I, II, IIIa, IV, Vb, VI en VII, wat haring betreft,
b)
de ICES-sectoren IIa, IIIa, IV, Vb, VI, VII, VIII, IX, XII en XIV en de EU-wateren van het CECAF-gebied, wat makreel betreft;
c)
de ICES-sectoren IIa, IV, Vb, VI, VII, VIII, IX, X, XII en XIV en de EU-wateren van het CECAF-gebied, wat horsmakreel betreft,
én per aanlanding meer dan 10 ton bedragen.
Artikel 79
Havens voor het wegen van haring-, makreel- en horsmakreelvangsten
1. Vangsten van de in artikel 78 vermelde soorten worden onmiddellijk na aanlanding gewogen. Vangsten van deze soorten mogen evenwel na het vervoer worden gewogen wanneer:
-
de betrokken lidstaat voor een bestemming in een lidstaat een in artikel 61, lid 1, van de controleverordening bedoeld controleplan heeft vastgesteld overeenkomstig de in bijlage XXI bij de onderhavige verordening beschreven risicogebaseerde methode;
-
de betrokken lidstaten voor een bestemming in een andere lidstaat een in artikel 61, lid 2, van de controleverordening bedoeld gemeenschappelijk controleprogramma hebben vastgesteld overeenkomstig de in bijlage XXII bij de onderhavige verordening beschreven risicogebaseerde methode,
en wanneer de betrokken controleplannen of gemeenschappelijke controleprogramma's door de Commissie zijn goedgekeurd.
2. De betrokken lidstaten stellen vast in welke havens de in artikel 78 vermelde soorten moeten worden gewogen en zorgen ervoor dat deze soorten steeds in die havens worden aangeland. Deze havens moeten beschikken over:
a)
vaststaande tijdstippen van aanlanding en van overlading;
b)
vaststaande plaatsen van aanlanding en van overlading;
c)
vaststaande inspectie- en controleprocedures.
3. Voorts delen de betrokken lidstaten de Commissie de lijst van deze havens en de aldaar geldende inspectie- en controleprocedures mee, alsook de voorwaarden voor de registratie en de doorgifte van de bij elke aanlanding aangevoerde hoeveelheden van elk van deze soorten.
4. Wijzigingen van de in lid 3 bedoelde lijsten van havens en inspectie- en controleprocedures worden uiterlijk 15 dagen voordat zij van kracht worden, aan de Commissie meegedeeld.
5. De lidstaten zorgen ervoor dan alle aanlandingen van de in artikel 78 vermelde soorten die door hun vissersvaartuigen buiten de Europese Unie worden gedaan, plaatsvinden in havens die uitdrukkelijk voor weging zijn geselecteerd door derde landen die voor deze soorten overeenkomsten met de Europese Unie hebben gesloten.
6. De Commissie verstrekt de in de leden 3 en 4 bedoelde gegevens, alsook de lijst van de door derde landen geselecteerde havens aan alle betrokken lidstaten.
7. De Commissie en de betrokken lidstaten publiceren de lijsten van havens en de wijzigingen daarvan op hun officiële websites.
Artikel 80
Binnenkomst in een haven van een lidstaat
1. Met het oog op de weging, stelt de kapitein van een vissersvaartuig, of diens vertegenwoordiger, de bevoegde autoriteiten van de lidstaat waar de aanlanding zal plaatsvinden, ten minste vier uur vóór de binnenkomst in de betrokken haven van aanlanding in kennis van:
a)
de haven die hij wil aandoen, alsmede de naam en de externe registratiecijfers en -letters van het vaartuig;
b)
het verwachte tijdstip van aankomst in die haven;
c)
de in kg levend gewicht uitgedrukte hoeveelheden haring, makreel en horsmakreel die aan boord worden gehouden;
d)
het/de betrokken geografische gebied(en) waar de vangst heeft plaatsgehad; het gebied verwijst naar het deelgebied en de sector of deelsector waar krachtens het EU-recht vangstbeperkingen gelden.
2. De kapiteins van EU-vissersvaartuigen waarop de voorschriften inzake de elektronische registratie van visserijlogboekgegevens van toepassing zijn, geven de in lid 1 bedoelde gegevens elektronisch door aan hun vlaggenlidstaat. De lidstaten geven deze informatie onmiddellijk door aan de lidstaat waar de aanlanding zal plaatsvinden. De in artikel 15 van de controleverordening bedoelde elektronische visserijlogboekgegevens en de in lid 1 van de onderhavige verordening bedoelde gegevens mogen in één keer elektronisch worden doorgestuurd.
3. De lidstaten kunnen een kortere dan de in lid 1 genoemde kennisgevingsperiode vaststellen. In dat geval stelt de betrokken lidstaat de Commissie 15 dagen vóór de inwerkingtreding van de kortere kennisgevingsperiode daarvan in kennis. De Commissie en de betrokken lidstaten publiceren deze informatie op hun website.
Artikel 81
Lossen
De bevoegde autoriteiten van de betrokken lidstaten eisen dat pas met het lossen van de in artikel 78 bedoelde vangsten wordt begonnen wanneer uitdrukkelijk toestemming voor het lossen is verleend. Onderbroken lossingen kunnen pas worden hervat nadat hiervoor toestemming is verleend.
Artikel 82
Visserijlogboek
1. Onmiddellijk bij aankomst in de haven en vóór het begin van het lossen legt de kapitein van een vissersvaartuig dat zijn visserijlogboekgegevens niet elektronisch hoeft te registreren, de betrokken ingevulde visserijlogboekbladzijde(n) over met het oog op inspectie door de bevoegde autoriteit van de lidstaat in de haven van aanlanding.
2. De aan boord gehouden hoeveelheden haring, makreel en horsmakreel waarvan overeenkomstig artikel 80, lid 1, onder c), vóór de aanlanding kennisgeving is gedaan, moeten overeenstemmen met de definitief geregistreerde vermelding van de hoeveelheden in het visserijlogboek.
Artikel 83
Openbare weeginstallaties voor verse haring, verse makreel en verse horsmakreel
Onverminderd artikel 72 moeten de natuurlijke of de rechtspersonen die in artikel 78 bedoelde vangsten wegen in openbare weeginstallaties, de koper een weegbrief overhandigen met daarin de datum en het tijdstip van de weging en het identificatienummer van de container. Een kopie van de weegbrief wordt aan het verkoopdocument of de aangifte van overname gehecht.
Artikel 84
Particuliere weeginstallaties voor verse vis
1. Naast artikel 72 is het onderhavige artikel van toepassing op het gebruik van particuliere weeginstallaties.
2. De natuurlijke of de rechtspersonen die in artikel 78 bedoelde vangsten wegen, moeten voor elk weegsysteem een ingebonden, gepagineerd register bijhouden. Dit register wordt onmiddellijk na de weging van elke aanlanding ingevuld, maar niet later dan om 23.59 uur plaatselijke tijd op de dag waarop de weging heeft plaatsgevonden. Het register dient de volgende gegevens te bevatten:
a)
de naam en de externe registratiecijfers en -letters van het vaartuig dat in artikel 78 bedoelde vangsten heeft aangeland;
b)
het unieke identificatienummer van de containers en de lading ervan, wanneer in artikel 78 bedoelde vangsten zijn vervoerd vanuit de haven van aanlanding voordat zij overeenkomstig artikel 79 zijn gewogen. Elke containerlading wordt afzonderlijk gewogen en geregistreerd. Het is evenwel toegestaan het totale gewicht van alle van één vaartuig afkomstige containerladingen in zijn geheel te registreren, op voorwaarde dat deze containerladingen zonder onderbreking na elkaar worden gewogen;
c)
de vissoort;
d)
het gewicht van elke aanlanding;
e)
de datum en het tijdstip van begin en einde van de weging.
3. Onverminderd artikel 72, lid 3, dient, bij wegingen op een transportband, elk gebruik van het systeem te worden geregistreerd in het ingebonden, gepagineerde weegregister.
Artikel 85
Wegen van bevroren vis
Bij de weging van aangelande hoeveelheden bevroren haring, makreel of horsmakreel wordt het gewicht van de in dozen aangelande bevroren vis overeenkomstig artikel 73 bepaald per soort.
Artikel 86
Bewaren van de weegregisters
Alle in artikel 84, lid 3, en artikel 85 bedoelde weegregisters en de kopieën van vervoersdocumenten in het kader van een in artikel 79, lid 1, bedoeld controleplan of controleprogramma worden gedurende zes jaar bewaard.
Artikel 87
Verkoopdocument en aangifte van overname
De natuurlijke of de rechtspersonen die verantwoordelijk zijn voor de indiening van verkoopdocumenten en aangiften van overname, leggen stukken van deze aard die betrekking hebben op de in artikel 78 vermelde soorten, op verzoek over aan de bevoegde autoriteiten van de betrokken lidstaat.
Artikel 88
Kruiscontroles
In afwachting van het opzetten van een geautomatiseerd gegevensbestand overeenkomstig artikel 109 van de controleverordening voeren de bevoegde autoriteiten administratieve kruiscontroles uit op alle aanlandingen, en vergelijken zij daarbij de volgende gegevens:
a)
de naar soort uitgesplitste hoeveelheden haring, makreel en horsmakreel die in de in artikel 80, lid 1, onder c), bedoelde voorafgaande kennisgeving van de aanlanding zijn opgegeven, en de respectieve hoeveelheden die in het visserijlogboek zijn geregistreerd;
b)
de naar soort uitgesplitste hoeveelheden haring, makreel en horsmakreel die in het visserijlogboek zijn geregistreerd, en de respectieve hoeveelheden die in de aangifte van aanlanding zijn geregistreerd;
c)
de naar soort uitgesplitste hoeveelheden haring, makreel en horsmakreel die in de aangifte van aanlanding zijn geregistreerd, en de respectieve hoeveelheden die in de aangifte van overname of het verkoopdocument zijn geregistreerd;
d)
het in het visserijlogboek van het vaartuig geregistreerde vangstgebied en de VMS-gegevens voor het betrokken vaartuig.
Artikel 89
Controle van de weging
1. De controle van de weging van de haring-, makreel- en horsmakreelvangsten van een vaartuig vindt plaats per soort. Indien een vaartuig zijn vangst aan wal pompt, wordt de weging van de volledige lossing gecontroleerd. Bij aanlanding van bevroren haring, makreel en horsmakreel worden alle dozen geteld en wordt de toepassing van de in bijlage XVIII vastgestelde methode voor de berekening van het gemiddelde nettogewicht van de dozen gecontroleerd.
2. Naast de in artikel 88 bedoelde kruiscontroles vindt een vergelijking plaats van:
a)
de naar soort uitgesplitste hoeveelheden haring, makreel en horsmakreel die in de weegregisters van openbare of particuliere weeginstallaties zijn geregistreerd, en de respectieve hoeveelheden die zijn geregistreerd in de aangifte van overname of het verkoopdocument;
b)
de naar soort uitgesplitste hoeveelheden haring, makreel en horsmakreel die in de vervoersdocumenten zijn geregistreerd in het kader van een in artikel 79, lid 1, bedoeld controleplan of gemeenschappelijk controleprogramma;
c)
de unieke identificatienummers van de containers die in het register zijn vermeld overeenkomstig artikel 84, lid 2, onder b).
3. Zodra het lossen is voltooid, wordt gecontroleerd of alle vis uit het vaartuig is verwijderd.
4. Alle in het onderhavige artikel en in artikel 107 bedoelde controles moeten worden gedocumenteerd. Deze documenten worden gedurende zes jaar bewaard.
HOOFDSTUK III
Verkoopdocumenten
Artikel 90
Algemene voorschriften
1. Het in artikel 64, lid 1, onder f), van de controleverordening bedoelde aantal vissen wordt in het verkoopdocument aangegeven, indien het betrokken quotum op basis van het aantal vissen wordt beheerd.
2. Onder de in artikel 64, lid 1, onder g), van de controleverordening bedoelde aanbiedingsvorm wordt tevens de in bijlage I bij de onderhavige verordening omschreven staat van verwerking begrepen.
3. De in artikel 64, lid 1, onder l), van de controleverordening bedoelde prijs wordt opgegeven in de munteenheid van de lidstaat waar de verkoop plaatsvindt.
Artikel 91
Formaat voor het verkoopdocument
1. De lidstaten bepalen in welk formaat de verkoopdocumenten elektronisch moeten worden ingevuld en doorgegeven overeenkomstig artikel 63 van de controleverordening.
2. Voor de uitwisseling van de in dit hoofdstuk bedoelde informatie tussen de lidstaten wordt gebruik gemaakt van het formaat in bijlage XII, waaruit extensible mark-up language (XML) wordt afgeleid. De Commissie bepaalt na overleg met de lidstaten welk XML-formaat wordt gebruikt voor de elektronische gegevensuitwisseling tussen de lidstaten onderling en tussen, enerzijds, de lidstaten en, anderzijds, de Commissie en de door de Commissie aangewezen instantie.
3. Wijzigingen van het in lid 1 bedoelde formaat moeten duidelijk als zodanig herkenbaar zijn en moeten worden gemarkeerd met de datum waarop de wijziging is aangebracht. Dergelijke wijzigingen mogen op zijn vroegst zes maanden nadat het besluit tot wijziging is genomen, van kracht worden.
4. Een lidstaat die elektronische informatie uit een andere lidstaat ontvangt, zorgt ervoor dat een retourbericht naar de bevoegde autoriteiten van die lidstaat wordt verstuurd. Het retourbericht bevat een ontvangstbevestiging.
5. De in bijlage XII bedoelde gegevenselementen die geregistreerde kopers, geregistreerde visafslagen of andere door de lidstaten gemachtigde instanties of personen op grond van de EU-voorschriften verplicht in hun verkoopdocumenten moeten registreren, moeten ook tussen de lidstaten worden uitgewisseld.
6. De lidstaten:
a)
zorgen ervoor dat de gegevens die zij op grond van dit hoofdstuk hebben ontvangen, in een computerleesbare vorm worden geregistreerd en gedurende ten minste drie jaar veilig in een elektronisch gegevensbestand worden opgeslagen;
b)
nemen de nodige maatregelen om ervoor te zorgen dat de gegevens uitsluitend voor officiële doeleinden worden gebruikt, en
c)
treffen de nodige technische voorzieningen om dergelijke gegevens te beschermen tegen onopzettelijk of niet-geautoriseerd wissen, toevallig verlies, beschadiging, verspreiding of onbevoegde raadpleging.
7. In elke lidstaat is de in artikel 5, lid 5, van de controleverordening bedoelde ene enkele autoriteit verantwoordelijk voor de doorgifte, de ontvangst, het beheer en de verwerking van alle gegevens waarop dit hoofdstuk van toepassing is.
8. De lidstaten wisselen onderling de contactgegevens van hun in lid 7 bedoelde autoriteit uit en stellen de Commissie en de door de Commissie aangewezen instantie daarvan uiterlijk drie maanden na de inwerkingtreding van de onderhavige verordening in kennis.
9. Wijzigingen van de in de leden 7 en 8 bedoelde gegevens worden voordat zij van kracht worden, meegedeeld aan de Commissie, de door de Commissie aangewezen instantie en de andere lidstaten.
10. Het formaat van verkoopdocumenten die niet elektronisch hoeven te worden ingevuld en doorgegeven, wordt bepaald door de lidstaten. Het verkoopdocument bevat ten minste de in artikel 64, lid 1, van de controleverordening bedoelde gegevens.
TITEL V
BEWAKING
HOOFDSTUK I
Bewakingsverslagen
Artikel 92
In het bewakingsverslag te registeren gegevens
1. Het in artikel 71, leden 3 en 4, van de controleverordening bedoelde bewakingsverslag wordt opgesteld overeenkomstig bijlage XXIII bij de onderhavige verordening.
2. De lidstaten voeren de in hun bewakingsverslagen opgenomen gegevens in in het in artikel 78 van de controleverordening bedoelde elektronische gegevensbestand en zorgen voor de in bijlage XXIV, punt 2, van de onderhavige verordening bedoelde functies. In dit gegevensbestand moeten ten minste de in bijlage XXIII bedoelde gegevens worden geregistreerd. Papieren bewakingsverslagen mogen bij wijze van aanvulling in het gegevensbestand worden ingescand.
3. De in de verslagen opgenomen gegevens dienen ten minste drie jaar beschikbaar te blijven in het gegevensbestand.
4. Na ontvangst van een in lid 1 bedoeld bewakingsverslag stelt de vlaggenlidstaat zo snel mogelijk een onderzoek in naar de activiteiten van de onder zijn vlag varende vissersvaartuigen waarop het bewakingsverslag betrekking heeft.
5. Lid 1 is van toepassing onverminderd de voorschriften van regionale organisaties voor visserijbeheer waarbij de Europese Unie als overeenkomstsluitende partij is aangesloten.
HOOFDSTUK II
Met controle belaste waarnemers
Artikel 93
Algemene voorschriften inzake met controle belaste waarnemers
1. Onverminderd speciale voorschriften die door een regionale organisatie voor visserijbeheer zijn vastgesteld of met een derde land zijn overeengekomen, hebben EU-vissersvaartuigen die met het oog op de tenuitvoerlegging van een regeling inzake met controle belaste waarnemers zijn aangewezen, gedurende de in de regeling vastgestelde periode ten minste één met controle belaste waarnemer aan boord.
2. De lidstaten wijzen de met controle belaste waarnemers aan en zorgen ervoor dat deze in staat zijn hun taken te vervullen. De lidstaten zorgen met name voor het goede verloop van de heen- en terugreis van de met controle belaste waarnemers naar en van het betrokken EU-vissersvaartuig.
3. De met controle belaste waarnemers voeren uitsluitend de in artikel 73 van de controleverordening en in artikel 95 van de onderhavige verordening vastgestelde taken uit, tenzij andere taken moeten worden vervuld in het kader van de EU-regeling inzake met controle belaste waarnemers of in het kader van een waarnemersprogramma dat onder de bevoegdheid van een regionale organisatie voor visserijbeheer valt of is vastgesteld in het kader van een bilaterale overeenkomst met een derde land.
4. De bevoegde autoriteiten zorgen ervoor dat de met controle belaste waarnemers voor het vervullen van hun taak over communicatiemiddelen beschikken die onafhankelijk van het communicatiesysteem van het betrokken vissersvaartuig werken.
5. Deze voorschriften doen geen afbreuk aan de bevoegdheden van de kapitein van het vissersvaartuig, die als enige verantwoordelijk is voor de activiteiten van het vaartuig.
Artikel 94
Onafhankelijkheid van de met controle belaste waarnemers
Om de in artikel 73, lid 2, van de controleverordening bedoelde onafhankelijkheid van de met controle belaste waarnemers ten opzichte van de eigenaar, de exploitant, de kapitein en de bemanningsleden van het EU-vissersvaartuig te verzekeren, mogen de met controle belaste waarnemers:
-
geen familielid of werknemer zijn van de kapitein, of diens vertegenwoordiger, een bemanningslid, de eigenaar of de exploitant van het EU-vissersvaartuig dat de waarnemers dienen te controleren;
-
geen werknemer zijn van een bedrijf waarover zeggenschap wordt uitgeoefend door de kapitein, of diens vertegenwoordiger, een bemanningslid, de eigenaar of de exploitant van het EU-vissersvaartuig dat de waarnemers dienen te controleren.
Artikel 95
Taken van de met controle belaste waarnemers
1. De met controle belaste waarnemers verifiëren de relevante documenten en registreren de visserijactiviteiten van het EU-vissersvaartuig dat hen aan boord heeft genomen, overeenkomstig bijlage XXV.
2. De met controle belaste waarnemers die zich aan boord van een EU-vissersvaartuig bevinden, brengen verslag uit aan de functionarissen die het betrokken vissersvaartuig gaan inspecteren zodra deze aan boord komen. Indien de voorzieningen aan boord van het EU-vissersvaartuig daarvoor geschikt zijn, vindt deze verslaglegging, in voorkomend geval, plaats tijdens een besloten bijeenkomst.
3. De met controle belaste waarnemers stellen het in artikel 73, lid 5, van de controleverordening bedoelde verslag op volgens het formaat in bijlage XXVI bij de onderhavige verordening. Zij verzenden dit verslag onmiddellijk, en in elk geval binnen 30 dagen na het voltooien van de opdracht, naar hun autoriteiten en naar de bevoegde autoriteiten van de vlaggenlidstaat. De voor de met controle belaste waarnemers bevoegde autoriteiten stellen het verslag op verzoek ter beschikking van de kustlidstaat, de Commissie of de door de Commissie aangewezen instantie. Exemplaren van het verslag die aan andere lidstaten ter beschikking worden gesteld, hoeven geen melding te maken van de locaties van de vangsten, wat de begin- en eindposities van elke visserijactiviteit betreft, maar mogen wel de in kg levend gewicht uitgedrukte dagelijkse totale vangsten per soort en per ICES-sector of eventueel andere zone bevatten.
Artikel 96
Proefprojecten
De Unie kan op grond van artikel 8, onder a) iii), van Verordening (EG) nr. 861/2006 financiële steun ter beschikking stellen voor de uitvoering van proefprojecten op het gebied van de inzet van met controle belaste waarnemers.
TITEL VI
INSPECTIES
HOOFDSTUK I
Uitvoering van inspecties
Afdeling 1
Algemene bepalingen
Artikel 97
Tot de uitvoering van inspecties op zee of aan land gemachtigde functionarissen
1. In artikel 74 van de controleverordening bedoelde functionarissen die verantwoordelijk zijn voor de uitvoering van inspecties, moeten daartoe gemachtigd zijn door de bevoegde autoriteiten van de lidstaten. Met het oog daarop geven de lidstaten hun functionarissen een dienstkaart waarin hun identiteit en functie worden vermeld. De diensthebbende functionarissen dragen deze dienstkaart bij zich en tonen haar bij de eerste mogelijkheid die zich daartoe bij de inspectie voordoet.
2. De lidstaten geven hun functionarissen de bevoegdheden die nodig zijn voor de uitvoering van controle-, inspectie- en handhavingstaken overeenkomstig deze verordening en voor de handhaving van de regels van het gemeenschappelijk visserijbeleid.
Artikel 98
Algemene beginselen
1. Onverminderd bepalingen in meerjarenplannen stellen de bevoegde autoriteiten van de lidstaten aan de hand van alle beschikbare informatie een risicogebaseerde benadering voor de selectie van inspectiedoelen vast. De functionarissen voeren de inspecties volgens deze benadering uit overeenkomstig de voorschriften van dit hoofdstuk.
2. Onverminderd bepalingen in meerjarenplannen coördineren de lidstaten hun controle-, inspectie- en handhavingsactiviteiten. Met het oog daarop en met het oog op de handhaving van de regels van het gemeenschappelijk visserijbeleid zorgen zij voor de vaststelling en uitvoering van de in respectievelijk artikel 46 en artikel 94 van de controleverordening bedoelde nationale controleactieprogramma's en gemeenschappelijke controleprogramma's die betrekking hebben op activiteiten op zee en aan land.
3. De lidstaten voeren aan de hand van een risicogebaseerde controle- en handhavingsstrategie en op objectieve wijze de inspectieactiviteiten uit die nodig zijn om te voorkomen dat visserijproducten die afkomstig zijn van tegen de regels van het gemeenschappelijk visserijbeleid indruisende activiteiten, aan boord worden gehouden of worden overgeladen, aangeland, overgebracht naar kooien en kwekerijen, verwerkt, vervoerd, opgeslagen, afgezet of in voorraad gehouden.
4. Bij de inspecties wordt al het mogelijke gedaan om een achteruitgang van de hygiënische toestand en de kwaliteit van de geïnspecteerde visserijproducten te voorkomen.
5. De lidstaten zorgen voor nationale visserijgerelateerde informatiesystemen die uitgerust zijn om overeenkomstig artikel 111 van de controleverordening rechtstreeks elektronisch informatie over havenstaatinspecties uit te wisselen met, naargelang van het geval, andere lidstaten, de Commissie of de door de Commissie aangewezen instantie.
Artikel 99
Taken van de functionarissen in de pre-inspectiefase
Tijdens de pre-inspectiefase verzamelen de functionarissen, waar dat mogelijk is, alle relevante gegevens, met inbegrip van:
a)
visvergunningen en -machtigingen;
b)
VMS-gegevens over de lopende visreis;
c)
gegevens over inspecties vanuit de lucht en andere waarnemingen;
d)
reeds bestaande inspectiedocumenten en gegevens over het betrokken EU-vissersvaartuig die te vinden zijn op het beveiligde deel van de website van de vlaggenlidstaat.
Artikel 100
Taken van de tot de uitvoering van inspecties gemachtigde functionarissen
1. Tot de uitvoering van inspecties gemachtigde functionarissen verifiëren en noteren de ter zake relevante elementen die zijn omschreven in de betrokken inspectiemodule van het in bijlage XXVII opgenomen inspectieverslag. Hiertoe kunnen zij foto's nemen en beeld- en geluidsmateriaal maken - beide in overeenstemming met de nationale wetgeving - en kunnen zij, in voorkomend geval, steekproeven nemen.
2. De functionarissen doen geen afbreuk aan het recht van een marktdeelnemer om tijdens de inspectieverrichtingen te communiceren met de bevoegde autoriteiten van de vlaggenstaat.
3. De functionarissen houden rekening met informatie die overeenkomstig artikel 95, lid 2, ter beschikking wordt gesteld door een met controle belaste waarnemer die zich aan boord van het te inspecteren vissersvaartuig bevindt.
4. Na een inspectie ondervragen de inspectiefunctionarissen de marktdeelnemers in voorkomend geval over de visserijregelgeving die op de betrokken omstandigheden van toepassing is.
5. De functionarissen verlaten het geïnspecteerde vissersvaartuig of de geïnspecteerde ruimte zo snel mogelijk na de inspectie indien geen bewijs van een kennelijke inbreuk wordt gevonden.
Artikel 101
Verplichtingen van de lidstaten, de Commissie en het Europees Bureau voor visserijcontrole
1. De bevoegde autoriteiten van de lidstaten en, in voorkomend geval, de Commissie en het Europees Bureau voor visserijcontrole zorgen ervoor dat hun functionarissen zich op een beleefde, begrijpende, professionele en degelijke manier van hun inspectietaken kwijten.
2. De bevoegde autoriteiten van de lidstaten stellen procedures vast die ervoor moeten zorgen dat klachten van marktdeelnemers over de uitvoering van inspecties door functionarissen van de lidstaten billijk en grondig worden onderzocht overeenkomstig de nationale wetgeving.
3. Een kustlidstaat kan, wanneer daartoe regelingen worden getroffen met de vlaggenlidstaat van een vissersvaartuig, functionarissen van de bevoegde autoriteiten van die vlaggenlidstaat uitnodigen om deel te nemen aan inspecties van vissersvaartuigen van die vlaggenlidstaat die actief zijn in wateren van de kustlidstaat of vangsten aanlanden in de havens van de kustlidstaat.
Afdeling 2
Inspecties op zee
Artikel 102
Algemene bepalingen over inspecties op zee
1. Alle vaartuigen die met het oog op controle, inclusief bewaking, worden gebruikt, moeten duidelijk zichtbaar zijn dankzij de aanwezigheid van een in bijlage XXVIII beschreven wimpel of symbool.
2. Sloepen voor het aan boord brengen en van boord halen van de inspectiefunctionarissen moeten een soortgelijke, aan de omvang van de sloep aangepaste vlag of wimpel voeren om duidelijk te maken dat de sloep betrokken is bij de uitvoering van visserijinspectietaken.
3. De voor de inspectievaartuigen verantwoordelijke personen dienen de regels van goed zeemanschap in acht te nemen en op een veilige afstand van het vissersvaartuig te manoeuvreren overeenkomstig de internationale voorschriften voor de preventie van aanvaringen op zee.
Artikel 103
Aan boord van visserstuigen gaan
1. De voor de uitvoering van de inspectie bevoegde functionarissen zorgen ervoor dat geen maatregelen worden genomen die de veiligheid van het vissersvaartuig of van de bemanning ervan in gevaar kunnen brengen.
2. De functionarissen mogen de kapitein van een vissersvaartuig tijdens het aan of van boord gaan niet de opdracht geven om tijdens het vissen te stoppen of te manoeuvreren of om het uitzetten dan wel het binnenhalen van vistuig te beëindigen. De functionarissen mogen echter wel eisen dat het uitzetten van vistuig wordt onderbroken of uitgesteld totdat zij veilig van of aan boord van het vissersvaartuig zijn. Dit uitstel mag niet meer tijd in beslag nemen dan 30 minuten nadat de functionarissen aan boord van het vissersvaartuig zijn gekomen, tenzij een inbreuk is geconstateerd. Onverminderd deze bepaling kunnen de functionarissen eisen dat het vistuig voor inspectiedoeleinden wordt binnengehaald.
Artikel 104
Activiteiten aan boord
1. Tijdens de inspectie verifiëren en noteren de functionarissen alle relevante elementen die zijn omschreven in de betrokken inspectiemodule van het in bijlage XXVII opgenomen inspectieverslag.
2. De functionarissen mogen de kapitein vragen het vistuig voor inspectiedoeleinden binnen te halen.
3. De inspectieteams bestaan doorgaans uit twee functionarissen. Zo nodig kunnen de inspectieteams met extra functionarissen worden uitgebreid.
4. Een inspectie mag niet langer duren dan vier uur of dan de tijd die nodig is om de netten binnen te halen en de netten en de vangst te inspecteren, naargelang van wat het langste duurt. Dit voorschrift is niet van toepassing wanneer een kennelijke inbreuk wordt geconstateerd of wanneer de functionarissen aanvullende informatie nodig hebben.
5. Wanneer een kennelijke inbreuk wordt geconstateerd, is het toegestaan om ongeacht welk deel van het vistuig of het vissersvaartuig, inclusief containers visserijproducten en het/de compartiment(en) waarin deze kunnen worden gestouwd, van stevig vastgemaakte identificatiemerktekens en -zegels te voorzien en is het de functionaris(sen) toegestaan aan boord te blijven totdat de nodige maatregelen zijn genomen om alle bewijzen van de kennelijke inbreuk te beveiligen en het behoud ervan te waarborgen.
Afdeling 3
Inspecties in de haven
Artikel 105
Voorbereiding van de inspectie
1. Ongeacht de benchmarks die zijn vastgesteld in specifieke controle- en inspectieprogramma's en in artikel 9 van Verordening (EG) nr. 1005/2008, wordt een vissersvaartuig in een haven of bij aanlanding in de volgende omstandigheden geïnspecteerd:
a)
routinematig, volgens een steekproefmethode die is gestoeld op risicogebaseerd beheer, of
b)
bij een vermoeden dat het vissersvaartuig niet voldoet aan de regels van het gemeenschappelijk visserijbeleid.
2. In de in lid 1, onder b), bedoelde gevallen en onverminderd artikel 106, lid 2, laatste zin, zorgen de bevoegde autoriteiten van de lidstaten ervoor dat hun functionarissen aanwezig zijn bij de aankomst van vissersvaartuigen die in een haven moeten worden geïnspecteerd.
3. Lid 1 belet de lidstaten niet aselecte inspecties uit te voeren.
Artikel 106
Inspecties in de haven
1. Tijdens de inspectie verifiëren en noteren de functionarissen alle relevante elementen die zijn omschreven in de betrokken inspectiemodule van het in bijlage XXVII opgenomen inspectieverslag. De functionarissen besteden de nodige aandacht aan eventuele specifieke voorschriften die van toepassing zijn op het te inspecteren vissersvaartuig, met name ter zake relevante bepalingen in de meerjarenplannen.
2. Functionarissen die een aanlanding inspecteren, houden toezicht op het hele aanlandingsproces. De naar soort opgesplitste hoeveelheden die zijn geregistreerd in de voorafgaande kennisgeving van aankomst met het oog op aanlanding van visserijproducten, de naar soort opgesplitste hoeveelheden die in het visserijlogboek zijn geregistreerd en de naar soort opgesplitste hoeveelheden die worden aangeland of overgeladen, afhankelijk van het geval, worden met elkaar vergeleken in het kader van een kruiscontrole. Deze bepaling belet niet dat ná het begin van de aanlanding inspecties kunnen worden uitgevoerd.
3. De lidstaten zorgen voor een doeltreffende inspectie en controle van de ruimten die voor de visserijactiviteiten en voor de latere verwerking van de visserijproducten worden gebruikt.
Artikel 107
Inspectie bij aanlanding van bepaalde pelagische soorten
Met betrekking tot haring, makreel en horsmakreel zoals bedoeld in titel IV, hoofdstuk II, afdeling 2, zorgen de bevoegde autoriteiten van de lidstaten ervoor dat ten minste 15 % van de aangelande hoeveelheden en ten minste 10 % van de aanlandingen worden geïnspecteerd.
Afdeling 4
Vervoersinspecties
Artikel 108
Algemene beginselen
1. Onverminderd bepalingen in meerjarenplannen kan het vervoer overal en altijd worden geïnspecteerd vanaf de plaats van aanlanding tot de aankomst van de visserijproducten op de plaats van verkoop of verwerking. Bij de uitvoering van de inspecties wordt ervoor gezorgd dat de koudeketen van de geïnspecteerde visserijproducten intact blijft.
2. Onverminderd bepalingen in meerjarenplannen, nationale controleprogramma's of specifieke controle- en inspectieprogramma's omvatten de vervoersinspecties waar mogelijk een fysiek onderzoek van de vervoerde producten.
3. In het kader van het fysieke onderzoek van de vervoerde visserijproducten wordt een steekproef genomen die representatief is voor de verschillende onderdelen van de vervoerde partij of partijen.
4. Bij de uitvoering van een vervoersinspectie verifiëren en noteren de functionarissen alle elementen als bedoeld in artikel 68, lid 5, van de controleverordening en alle relevante elementen in de betrokken inspectiemodule van het in bijlage XXVII bij de onderhavige verordening opgenomen inspectieverslag. In dit kader wordt onder meer geverifieerd of de hoeveelheden vervoerde visserijproducten overeenstemmen met de gegevens in het vervoersdocument.
Artikel 109
Verzegelde vervoermiddelen
1. Wanneer een voertuig of een container is verzegeld om manipulatie van de lading te voorkomen, zorgen de bevoegde autoriteiten van de betrokken lidstaten ervoor dat de serienummers van de zegels worden genoteerd op het vervoersdocument. De functionarissen controleren of de zegels intact zijn en of de serienummers overeenstemmen met de gegevens in het vervoersdocument.
2. Wanneer de zegels verwijderd worden met het oog op inspectie van de lading vóór aankomst op de eindbestemming, vervangen de functionarissen het oorspronkelijke zegel door een nieuw zegel en noteren zij daarbij de gegevens van het zegel en de redenen voor het verwijderen van het oorspronkelijke zegel in het vervoersdocument.
Afdeling 5
Marktinspecties
Artikel 110
Algemene beginselen
Functionarissen die koelhuizen, groot- en kleinhandelsmarkten, restaurants of andere ruimten bezoeken waar vis na aanlanding wordt opgeslagen en/of verkocht, verifiëren en noteren de ter zake relevante elementen die worden opgesomd in de betrokken inspectiemodule van het in bijlage XXVII opgenomen inspectieverslag.
Artikel 111
Aanvullende methoden en technologieën
De lidstaten mogen, naast de in bijlage XXVII opgesomde elementen, andere beschikbare methoden en technologieën gebruiken om de visserijproducten, de plaats van oorsprong van de visserijproducten, de leveranciers en de visserijvaartuigen of productie-eenheden te identificeren en te valideren.
Artikel 112
Controle van uit de markt genomen visserijproducten
De functionarissen verifiëren of de overeenkomstig artikel 17 van Verordening (EG) nr. 104/2000 van de Raad (32) uit de markt genomen visserijproducten worden afgezet overeenkomstig Verordening (EG) nr. 2493/2001 van de Commissie (33).
HOOFDSTUK II
Taken van de marktdeelnemers
Artikel 113
Algemene verplichtingen van de marktdeelnemers
1. Alle onder de jurisdictie van een lidstaat optredende marktdeelnemers kunnen worden geïnspecteerd op de naleving van hun verplichtingen uit hoofde van het gemeenschappelijk visserijbeleid.
2. Marktdeelnemers die worden geïnspecteerd, moeten:
a)
functionarissen op verzoek voorzien van de nodige gegevens en documenten over visserijactiviteiten, inclusief zo mogelijk kopieën daarvan, die in elektronische of papieren versie naar behoren zijn ingevuld en bewaard overeenkomstig de regels van het gemeenschappelijk visserijbeleid, alsmede functionarissen toegang verschaffen tot gegevensbestanden over visserijactiviteiten;
b)
toegang verschaffen tot alle delen van vaartuigen, ruimten en vervoermiddelen, met inbegrip van luchtvaartuigen en luchtkussenvaartuigen, die in het kader van de visserij- en verwerkingsactiviteiten worden gebruikt;
c)
te allen tijde zorgen voor de veiligheid van de functionarissen en hun actief hulp en medewerking verlenen bij de uitvoering van hun inspectietaken;
d)
zichzelf onthouden van gedragingen die de functionarissen tegenwerken, intimideren of verhinderen hun werkzaamheden uit te voeren, alsmede andere personen verhinderen dit te doen;
e)
waar mogelijk zorgen voor een besloten ontmoetingsruimte waarin de met controle belaste waarnemers verslag aan de functionarissen kunnen uitbrengen als bedoeld in artikel 95, lid 2, van deze verordening.
Artikel 114
Verplichtingen van de kapitein tijdens de inspectie
1. De kapitein van een vissersvaartuig dat wordt geïnspecteerd, of diens vertegenwoordiger, moet:
a)
het veilig en efficiënt aan boord gaan van de functionarissen overeenkomstig de voorschriften van goed zeemanschap mogelijk maken wanneer het desbetreffende sein uit het internationale seinboek wordt gegeven of wanneer een vaartuig of een helikopter met een functionaris aan boord via radiocommunicatie te kennen geeft dat deze functionaris aan boord van het vissersvaartuig wil komen;
b)
zorgen voor een met de eisen van bijlage XXIX overeenstemmende loodsladder wanneer het vissersvaartuig slechts na een klim van 1,5 m of meer veilig en gemakkelijk te betreden is;
c)
het inspectiewerk van de functionarissen faciliteren door, binnen de grenzen van de redelijkheid, de gevraagde bijstand te verlenen;
d)
de functionarissen toestaan met de autoriteiten van de vlaggenstaat, van de kuststaat en van de inspecterende staat te communiceren;
e)
de functionarissen wijzen op specifieke veiligheidsrisico's aan boord van het vissersvaartuig;
f)
de functionarissen toegang verschaffen tot alle delen van het vaartuig, alle al dan niet verwerkte vangsten, al het vistuig en alle relevante informatie en documenten;
g)
het veilig van boord gaan van de functionarissen na de inspectie faciliteren.
2. De kapitein is er niet toe verplicht via open radiokanalen commercieel gevoelige informatie bekend te maken.
HOOFDSTUK III
Inspectieverslag
Artikel 115
Algemene voorschriften inzake inspectieverslagen
1. Onverminderd specifieke voorschriften van regionale organisaties voor visserijbeheer dienen de in artikel 76 van de controleverordening bedoelde inspectieverslagen de relevante gegevens te bevatten die zijn opgenomen in de betrokken module van bijlage XXVII bij de onderhavige verordening. De functionaris vult het verslag tijdens of zo snel mogelijk na de inspectie in.
2. Wanneer tijdens de inspectie een kennelijke inbreuk wordt geconstateerd, worden de juridische en materiële elementen, samen met andere voor de inbreuk relevante gegevens, in het inspectieverslag opgenomen. Wanneer tijdens de inspectie meerdere kennelijke inbreuken worden geconstateerd, worden voor elke inbreuk de ter zake relevante gegevens in het inspectieverslag opgenomen.
3. De functionarissen delen aan het einde van de inspectie hun bevindingen mee aan de natuurlijke personen die verantwoordelijk zijn voor de geïnspecteerde vissersvaartuigen, luchtvaartuigen, voertuigen, luchtkussenvaartuigen of ruimten (marktdeelnemers). De marktdeelnemers hebben de mogelijkheid opmerkingen te maken over de inspectie en de bevindingen ervan. Opmerkingen van de marktdeelnemers worden genoteerd in het inspectieverslag. Functionarissen die niet dezelfde taal spreken als de geïnspecteerde marktdeelnemer, doen het nodige om hun bevindingen aan de marktdeelnemer duidelijk te maken.
4. De marktdeelnemer heeft het recht om zo nodig contact op te nemen met zijn vertegenwoordiger of met de bevoegde autoriteiten van zijn vlaggenlidstaat indien zich ernstige problemen voordoen op het gebied van de begrijpelijkheid van de bevindingen van de inspectie en het betrokken verslag.
5. Het formaat voor het elektronisch verzenden als bedoeld in artikel 76, lid 1, van de controleverordening wordt na onderling overleg tussen de lidstaten en de Commissie vastgesteld.
Artikel 116
Invullen van de inspectieverslagen
1. De gegevens in manueel opgestelde papieren inspectieverslagen moeten leesbaar, onuitwisbaar en duidelijk opgetekend zijn. De gegevens mogen in geen geval geschrapt of gewijzigd worden. Fouten in een manueel opgesteld verslag moeten netjes worden doorgehaald en door de betrokken functionaris van zijn paraaf worden voorzien.
2. De voor de inspectie bevoegde functionaris ondertekent het verslag. De marktdeelnemer wordt verzocht het inspectieverslag te ondertekenen. Onverminderd de nationale wetgeving houdt de handtekening van de marktdeelnemer in dat hij nota neemt van het feit dat een verslag is opgesteld, maar niet dat hij zich akkoord verklaart met de inhoud ervan.
3. De functionarissen mogen de in artikel 115 bedoelde inspectieverslagen in elektronische vorm opstellen.
Artikel 117
Kopie van het inspectieverslag
De marktdeelnemer krijgt uiterlijk 15 werkdagen na de inspectie een kopie van het in artikel 116 bedoelde inspectieverslag toegestuurd overeenkomstig de wetgeving van de lidstaat die de soevereiniteit of de jurisdictie over de plaats van inspectie bezit. Indien een inbreuk wordt geconstateerd, valt de bekendmaking van het verslag onder de informatiebekendmakingswetgeving van de betrokken lidstaat.
HOOFDSTUK IV
Elektronisch gegevensbestand
Artikel 118
Elektronisch gegevensbestand
1. De lidstaten nemen in hun nationale controleprogramma's procedures op over de registratie van papieren en elektronische inspectieverslagen door hun functionarissen. Deze verslagen worden ingevoerd in het in artikel 78 van de controleverordening bedoelde elektronische gegevensbestand en bevatten de in bijlage XXIV, punt 2, van de onderhavige verordening bedoelde functies. In het elektronische gegevensbestand worden ten minste de elementen opgenomen die op grond van artikel 115, lid 1, van de onderhavige verordening zijn genoteerd en in bijlage XXVII als verplicht zijn aangegeven. De papieren inspectieverslagen dienen eveneens in het gegevensbestand te worden ingescand.
2. De Commissie en de door de Commissie aangewezen instantie hebben toegang tot het gegevensbestand overeenkomstig de in de artikelen 114, 115 en 116 van de controleverordening bedoelde procedures. In het kader van een gezamenlijk inzetplan dienen ter zake relevante gegevens tevens toegankelijk te zijn voor de andere betrokken lidstaten.
3. De gegevens van de inspectieverslagen dienen ten minste drie jaar beschikbaar te zijn in het gegevensbestand.
HOOFDSTUK V
EU-inspecteurs
Artikel 119
Aanmelding van de EU-inspecteurs
1. De lidstaten en het Europees Bureau voor visserijcontrole melden de namen van hun functionarissen die moeten worden opgenomen in de in artikel 79 van de controleverordening bedoelde lijst van EU-inspecteurs, uiterlijk drie maanden na de inwerkingtreding van de onderhavige verordening elektronisch aan bij de Commissie.
2. Om in de lijst te worden opgenomen, moeten de functionarissen:
a)
beschikken over uitgebreide ervaring op het gebied van visserijcontrole en -inspectie;
b)
een grondige kennis van de visserijwetgeving van de Europese Unie hebben:
c)
een grondige kennis van een van de officiële talen van de Europese Unie en een voldoende kennis van een tweede van deze talen hebben;
d)
fysiek fit genoeg zijn om hun taken te vervullen;
e)
in voorkomend geval de nodige opleiding op het gebied van veiligheid op zee hebben gehad.
Artikel 120
Lijst van EU-inspecteurs
1. De Commissie stelt zes maanden na de inwerkintreding van deze verordening een lijst van EU-inspecteurs op aan de hand van de aanmeldingen door de lidstaten en door het Europees Bureau voor visserijcontrole.
2. Na het opstellen van de initiële lijst stellen de lidstaten en het Europees Bureau voor visserijcontrole de Commissie jaarlijks tegen oktober in kennis van wijzigingen in deze lijst die zij het volgende kalenderjaar willen invoeren. De Commissie past de lijst uiterlijk op 31 december van elk jaar dienovereenkomstig aan.
3. De lijst en de wijzigingen ervan worden bekendgemaakt op de officiële website van het Europees Bureau voor visserijcontrole.
Artikel 121
Melding van EU-inspecteurs aan regionale organisaties voor visserijbeheer
De door de Commissie aangewezen instantie meldt aan het secretariaat van een regionale organisatie van visserijbeheer welke EU-inspecteurs de inspecties in het kader van die organisatie dienen uit te voeren.
Artikel 122
Bevoegdheden en taken van de EU-inspecteurs
1. De EU-inspecteurs dienen hun taken te vervullen overeenkomstig de wetgeving van de Europese Unie en, voor zover van toepassing, de wetgeving van de lidstaat waar de inspectie plaatsvindt, of, wanneer de inspectie plaatsvindt buiten de EU-wateren, overeenkomstig de wetgeving van de vlaggenlidstaat van het geïnspecteerde vissersvaartuig en de desbetreffende internationale voorschriften.
2. De EU-inspecteurs moeten een dienstkaart kunnen tonen waarin hun identiteit en functie worden vermeld. Hiertoe krijgen zij een door de Commissie of het Europees Bureau voor visserijcontrole afgegeven identificatiedocument waarin hun identiteit en hun functie worden vermeld.
3. De lidstaten faciliteren het werk van de EU-inspecteurs en verlenen hun de hulp die zij voor de uitvoering van hun taken nodig hebben.
4. De bevoegde autoriteiten van de lidstaten mogen aan EU-inspecteurs toestemming geven om nationale inspecteurs bij de uitvoering van hun taken te helpen.
5. De artikelen 113 en 114 zijn van overeenkomstige toepassing.
Artikel 123
Verslagen
1. Dagelijks wordt door de EU-inspecteurs een samenvattend verslag van hun inspectieactiviteiten, met vermelding van onder meer de naam en het identificatienummer van alle geïnspecteerde vissers- en andere vaartuigen en het type inspectie dat is uitgevoerd, ingediend bij de bevoegde autoriteiten van de lidstaten in de wateren waarvan de inspectie heeft plaatsgevonden, of, wanneer de inspectie buiten de EU-wateren heeft plaatsgevonden, bij de vlaggenlidstaat van het geïnspecteerde EU-vissersvaartuig en bij het Europees Bureau voor visserijcontrole.
2. EU-inspecteurs die tijdens de inspectie een inbreuk constateren, dienen onmiddellijk een samenvattend inspectieverslag hierover in bij de bevoegde autoriteiten van de kustlidstaat, of, wanneer de inspectie buiten de EU-wateren heeft plaatsgevonden, bij de bevoegde autoriteiten van de vlaggenstaat van het geïnspecteerde vissersvaartuig en bij het Europees Bureau voor visserijcontrole. In het samenvattende inspectieverslag moeten ten minste de datum en de plaats van de inspectie, de identificatie van het inspectieplatform, de identificatie van het geïnspecteerde doel en het type geconstateerde inbreuk worden vermeld.
3. De EU-inspecteurs moeten uiterlijk zeven dagen na de inspectie een kopie van het volledige inspectieverslag met de ter zake relevante elementen die zijn omschreven in de betrokken inspectiemodule van het in bijlage XXVII opgenomen inspectieverslag, indienen bij de bevoegde autoriteiten van de vlaggenstaat van het geïnspecteerde vissersvaartuig of ander vaartuig en bij de bevoegde autoriteiten van de lidstaat in de wateren waarvan de inspectie heeft plaatsgevonden. Indien de EU-inspecteurs een inbreuk hebben geconstateerd, wordt bovendien een kopie van het volledige inspectieverslag toegezonden aan het Europees Bureau voor visserijcontrole.
4. De in dit artikel bedoelde dagelijkse verslagen en inspectieverslagen worden op verzoek aan de Commissie doorgegeven.
Artikel 124
Follow-up van verslagen
1. De lidstaten nemen naar aanleiding van verslagen die de EU-inspecteurs overeenkomstig artikel 123 indienen, dezelfde maatregelen als naar aanleiding van door hun eigen functionarissen ingediende verslagen.
2. Indien een lidstaat maatregelen neemt naar aanleiding van een door een EU-inspecteur ingediend verslag, werkt de lidstaat die deze EU-inspecteur heeft benoemd, dan wel, in voorkomend geval, de Commissie of het Europees Bureau voor visserijcontrole met het oog op het vlotte verloop van de juridische en administratieve procedures samen met de eerstgenoemde lidstaat.
3. Wanneer zij daarom worden verzocht, verschaffen de EU-inspecteurs hulp en bewijsmateriaal in het kader van door lidstaten ingeleide inbreukprocedures.
TITEL VII
HANDHAVING
PUNTENSYSTEEM VOOR ERNSTIGE INBREUKEN
Artikel 125
Invoering en werking van een puntensysteem voor ernstige inbreuken
De lidstaten wijzen de bevoegde nationale autoriteiten aan die bevoegd zijn voor:
a)
het opzetten van het in artikel 92, lid 1, van de controleverordening bedoelde puntensysteem voor ernstige inbreuken;
b)
het toewijzen van het juiste aantal punten aan de houder van een visvergunning;
c)
het overdragen van de punten van een vissersvaartuig dat wordt verkocht of overgedragen of anderszins van eigenaar verandert, naar de volgende houder van de visvergunning voor dat vissersvaartuig, en
d)
het registreren van het aantal punten die voor elke visvergunning aan de houder ervan zijn toegewezen.
Artikel 126
Het toewijzen van punten
1. Het aantal punten voor ernstige inbreuken wordt door de bevoegde autoriteit van de vlaggenlidstaat overeenkomstig bijlage XXX toegewezen aan de houder van de visvergunning voor het betrokken vissersvaartuig.
2. Indien tijdens een inspectie wordt geconstateerd dat een natuurlijke of een rechtspersoon die de houder van de visvergunning is, twee of meer ernstige inbreuken heeft begaan, worden aan de in lid 1 bedoelde houder van de visvergunning voor elke ernstige inbreuk tot 12 punten toegewezen.
3. De houder van de visvergunning wordt ervan in kennis gesteld dat hem punten zijn toegewezen.
4. De punten worden aan de houder van de vergunning toegewezen op de datum van het besluit tot toewijzing van de punten. De lidstaten waken ervoor dat het puntensysteem ondoeltreffend wordt als gevolg van de toepassing van nationale voorschriften betreffende de opschortende werking van beroepsprocedures.
5. Indien de ernstige inbreuk wordt geconstateerd in een andere lidstaat dan de vlaggenlidstaat, worden de punten na kennisgeving op grond van artikel 89, lid 4, van de controleverordening toegewezen door de in artikel 125 van de onderhavige verordening bedoelde bevoegde autoriteit van de vlaggenlidstaat.
Artikel 127
Kennisgeving van besluiten
Indien de op grond van artikel 125 van de onderhavige verordening aangewezen autoriteit niet dezelfde is als de in artikel 5, lid 5, van de controleverordening bedoelde ene enkele autoriteit, wordt de laatstbedoelde autoriteit in kennis gesteld van alle op grond van deze titel vastgestelde besluiten.
Artikel 128
Eigendomsoverdracht
Wanneer een vissersvaartuig voor verkoop of voor een andere soort eigendomsoverdracht wordt aangeboden, stelt de houder van de visvergunning potentiële toekomstige vergunninghouders aan de hand van een door de bevoegde autoriteiten afgegeven voor echt verklaarde kopie in kennis van het aantal punten dat nog steeds aan hem is toegewezen.
Artikel 129
Schorsing en definitieve intrekking van een visvergunning
1. Indien de houder van een visvergunning 18, 36, 54 en 72 punten heeft geaccumuleerd, gaat, respectievelijk, de eerste, tweede, derde en vierde schorsing van de visvergunning automatisch in voor de betrokken in artikel 92, lid 3, van de controleverordening bedoelde perioden.
2. Wanneer een houder van een visvergunning 90 punten heeft geaccumuleerd, wordt zijn visvergunning automatisch definitief ingetrokken.
Artikel 130
Follow-up van de schorsing en de definitieve intrekking van visvergunningen
1. Indien een visvergunning overeenkomstig artikel 129 is geschorst of definitief is ingetrokken, stelt de bevoegde autoriteit van de vlaggenlidstaat de houder van de visvergunning onmiddellijk hiervan in kennis.
2. Bij ontvangst van de in lid 1 bedoelde informatie zorgt de houder van de visvergunning ervoor dat de visserijactiviteiten van het betrokken vissersvaartuig meteen worden stopgezet. Hij zorgt er tevens voor dat het betrokken vissersvaartuig zich onmiddellijk naar zijn thuishaven of een door de bevoegde autoriteiten van de vlaggenlidstaat aangewezen haven begeeft. Tijdens deze reis wordt het vistuig vastgemaakt en opgeborgen overeenkomstig artikel 47 van de controleverordening. De houder van de visvergunning zorgt ervoor dat alle aan boord van het vissersvaartuig gehouden vangsten worden behandeld overeenkomstig de instructies van de bevoegde autoriteit van de vlaggenlidstaat.
Artikel 131
Schrapping van visvergunningen in de betrokken lijst
1. Indien de visvergunning wordt geschrapt of definitief wordt ingetrokken overeenkomstig artikel 129, lid 1 of lid 2, van de onderhavige verordening, wordt het vissersvaartuig waarop de geschorste of definitief ingetrokken visvergunning betrekking heeft, in het in artikel 15, lid 1, van Verordening (EG) nr. 2371/2002 bedoelde nationale register aangemerkt als een vissersvaartuig zonder visvergunning. Het vissersvaartuig wordt tevens op die wijze geïdentificeerd in het in artikel 15, lid 3, van Verordening (EG) nr. 2371/2002 bedoelde EU-gegevensbestand over de vissersvloot.
2. De definitieve intrekking van visvergunningen overeenkomstig artikel 129, lid 2, van de onderhavige verordening heeft geen gevolgen voor de in artikel 12 van Verordening (EG) nr. 2371/2002 bedoelde referentieniveaus van de lidstaten die de vergunningen afgeven.
3. De bevoegde autoriteiten van de lidstaten werken de in artikel 116, lid 1, onder d), van de controleverordening bedoelde lijst onmiddellijk bij door daarin alle toegewezen punten op te nemen, alsmede de daaruit voortvloeiende schorsingen en definitieve intrekkingen van visvergunningen met de datum van inwerkingtreding en de looptijd ervan.
Artikel 132
Illegale visserij tijdens de periode waarin een visvergunning is geschorst of definitief is ingetrokken
1. Indien een vissersvaartuig waarvan de visvergunning overeenkomstig artikel 129 van de onderhavige verordening is geschorst of definitief is ingetrokken, visserijactiviteiten verricht tijdens de schorsingsperiode of na de definitieve intrekking van zijn visvergunning, nemen de bevoegde autoriteiten onmiddellijk handhavingsmaatregelen overeenkomstig artikel 91 van de controleverordening.
2. Een in lid 1 bedoeld vissersvaartuig kan in voorkomend geval overeenkomstig artikel 27 van Verordening (EG) nr. 1005/2008 worden opgenomen in de EU-lijst van IOO-vaartuigen.
Artikel 133
Schrapping van punten
1. Indien een visvergunning overeenkomstig artikel 129 is geschorst, worden de punten op basis waarvan deze visvergunning is geschorst, niet geschrapt. Nieuwe aan de houder van de visvergunning toegewezen punten worden met het oog op de toepassing van artikel 129 opgeteld bij de bestaande punten.
2. Met het oog op de toepassing van artikel 92, lid 3, van de controleverordening geldt dat bij schrapping van punten overeenkomstig artikel 92, lid 4, van de controleverordening de houder van de betrokken visvergunning wordt beschouwd als een houder van een visvergunning die niet overeenkomstig artikel 129 van de onderhavige verordening is geschorst.
3. Mits aan de houder van een visvergunning voor een vissersvaartuig in totaal meer dan twee punten zijn toegekend, worden twee punten geschrapt indien:
a)
het vissersvaartuig waarmee de met punten bestrafte inbreuk is gepleegd, nadien werkt met VMS of meedoet aan de elektronische registratie en melding van gegevens uit het visserijlogboek en uit de aangiften van overlading/aanlanding, zonder van rechtswege verplicht te zijn tot het gebruik van deze technologieën, of
b)
de houder van de visvergunning na de toewijzing van de punten vrijwillig deelneemt aan een wetenschappelijke campagne ter verbetering van de selectiviteit van vistuig, of
c)
de houder van de visvergunning lid is van een producentenorganisatie en zich akkoord verklaart met een visserijplan dat de producentenorganisatie tijdens het jaar na de toekenning van de punten heeft vastgesteld en in het kader waarvan de vangstmogelijkheden van de houder van de visvergunning met 10 % worden gereduceerd, of
d)
de houder van de visvergunning zich aansluit bij een visserijtak waarop een milieukeurregeling van toepassing is die tot doel heeft keurmerken voor producten die afkomstig zijn uit een goed beheerde zeevisserij, te certificeren en te bevorderen, en die gericht is op het duurzame gebruik van visserijhulpbronnen.
Voor elke periode van drie jaar na de datum van de laatste ernstige inbreuk kan de houder van een visvergunning één keer gebruik maken van elk van de onder a), b), c) en d), opgenomen opties om het aantal toegewezen punten te reduceren, op voorwaarde dat dit niet leidt tot schrapping van alle punten op de visvergunning.
4. De houder van de visvergunning wordt ervan in kennis gesteld wanneer punten overeenkomstig lid 3 zijn geschrapt. De houder van de visvergunning wordt tevens in kennis gesteld van het aantal resterende punten.
Artikel 134
Puntensysteem voor kapiteins van vissersvaartuigen
De lidstaten stellen de Commissie zes maanden na de datum waarop deze titel van toepassing is geworden, in kennis van hun nationale puntensysteem voor kapiteins, als bedoeld in artikel 92, lid 6, van de controleverordening.
TITEL VIII
MAATREGELEN OM DE NALEVING VAN DE DOELSTELLINGEN VAN HET GEMEENSCHAPPELIJK VISSERIJBELEID DOOR DE LIDSTATEN TE GARANDEREN
HOOFDSTUK I
Schorsing en intrekking van de financiële bijstand van de Unie
Artikel 135
Definities
Voor de toepassing van dit hoofdstuk wordt verstaan onder:
1.
„betaling”: een financiële bijdrage die de Commissie betaalt nadat een lidstaat een betalingsaanvraag heeft ingediend tijdens of na de tenuitvoerlegging van een operationeel programma in het kader van Verordening (EG) nr. 1198/2006 of een project in het kader van artikel 8, onder a), van Verordening (EG) nr. 861/2006;
2.
„uitstel”: opschorting van een betalingstermijn;
3.
„schorsing”: in artikel 103, lid 1, van de controleverordening bedoelde schorsing van betalingen naar aanleiding van specifieke betalingsaanvragen;
4.
„intrekking”: het, na schorsing, geheel of gedeeltelijk annuleren van een bijdrage van de Unie voor een operationeel programma in het kader van Verordening (EG) nr. 1198/2006 of een project in het kader van artikel 8, onder a), van Verordening (EG) nr. 861/2006.
Artikel 136
Uitstel van betaling
1. De in Verordening (EG, Euratom) nr. 1605/2002 van de Raad (34) bedoelde gedelegeerde ordonnateur kan de betaling maximaal zes maanden uitstellen als:
a)
wordt geconstateerd dat de GVB-regels niet worden nageleefd, of
b)
de gedelegeerde ordonnateur aanvullende verificaties moet uitvoeren op basis van constateringen die wijzen op tekortkomingen in de controleregeling van een lidstaat en/of niet-naleving van de GVB-regels op het gebied van visserij- en visserijgerelateerde activiteiten.
2. De betrokken lidstaat wordt overeenkomstig artikel 103, lid 3, van de controleverordening schriftelijk in kennis gesteld van de redenen voor het uitstel van betaling. Deze lidstaat wordt verzocht om de Commissie uiterlijk één maand na ontvangst van dat schrijven in kennis te stellen van de corrigerende maatregelen en/of de in bijlage XXXI bij de onderhavige verordening bedoelde informatie inzake de financiële bijstand die is toegekend voor de visserijgerelateerde activiteiten waarop de niet-naleving betrekking heeft.
3. Indien de betrokken lidstaat niet binnen de in lid 2 bedoelde termijn op het verzoek van de Commissie reageert of een onbevredigend antwoord geeft, kan de Commissie een herinnering sturen waarin de antwoordtermijn met maximaal 15 dagen wordt verlengd.
4. Het uitstel wordt beëindigd wanneer de lidstaat in zijn antwoord aantoont dat hij corrigerende maatregelen heeft genomen om de naleving van de GVB-regels te garanderen, of dat de constateringen die zouden wijzen op tekortkomingen in het controlesysteem van die lidstaat en/of niet-naleving van de GVB-regels voor visserijactiviteiten en visserijgerelateerde activiteiten niet gefundeerd zijn.
Artikel 137
Schorsing van betalingen
1. Indien de betrokken lidstaat niet binnen de in artikel 136 van de onderhavige verordening bedoelde termijn op het verzoek van de Commissie reageert of een onbevredigend antwoord geeft, kan de Commissie overeenkomstig artikel 103, lid 1, van de controleverordening op basis van de op dat moment beschikbare informatie een besluit vaststellen om de betaling van de financiële bijstand van de Unie aan die lidstaat geheel of gedeeltelijk te schorsen (hierna „schorsingsbesluit” genoemd).
2. Het schorsingsbesluit bevat een samenvatting van de betrokken feiten en wetsbepalingen, de beoordeling van de in artikel 103, leden 1 en 6, van de controleverordening bedoelde omstandigheden en de vermelding van het geschorste deel van de betaling. Bij dit schorsingsbesluit wordt de betrokken lidstaat opgeroepen om binnen een nader omschreven periode die niet langer mag duren dan zes maanden, corrigerende maatregelen te nemen.
3. Het te schorsen deel van de betaling wordt vastgesteld door een percentage toe te passen dat wordt bepaald met inachtneming van de in artikel 103, lid 5, van de controleverordening bedoelde criteria.
Artikel 138
Intrekking van de financiële bijstand
1. Indien de betrokken lidstaat tijdens de schorsingsperiode nog steeds niet in de zin van artikel 103, lid 2, van de controleverordening kan aantonen corrigerende maatregelen te hebben genomen om de situatie die aanleiding heeft gegeven tot het schorsingsbesluit, recht te zetten, kan de Commissie deze lidstaat in kennis stellen van haar voornemen een intrekkingsbesluit vast te stellen. Artikel 136, leden 2 en 3, van de onderhavige verordening zijn van overeenkomstige toepassing.
2. Indien de betrokken lidstaat niet op het in lid 1 bedoelde verzoek van de Commissie reageert, of een onbevredigend antwoord geeft, kan de Commissie op basis van de op dat moment beschikbare informatie een besluit vaststellen om de reeds geschorste betalingen aan die lidstaat geheel of gedeeltelijk in te trekken.
3. In het in lid 2 bedoelde intrekkingsbesluit kan onder meer worden bepaald dat eventuele voorschotten op de financiële bijdrage die reeds zijn betaald voor onder een schorsingsbesluit vallende projecten in het kader van artikel 8, onder a), van Verordening (EG) nr. 861/2006, geheel of gedeeltelijk worden teruggevorderd.
4. Het in te trekken deel van de geschorste betalingen wordt vastgesteld door een percentage toe te passen dat wordt bepaald met inachtneming van de in artikel 103, lid 5, van de controleverordening bedoelde criteria.
5. Het terug te vorderen bedrag van de voorschotten op de financiële bijdrage voor onder een schorsingsbesluit vallende projecten wordt aan de Commissie terugbetaald in het kader van een terugvorderingsprocedure als bedoeld in artikel 28, lid 2, van Verordening (EG) nr. 861/2006 en artikel 72 van Verordening (EG, Euratom) nr. 1605/2002.
HOOFDSTUK II
Verlaging van vangstmogelijkheden
Artikel 139
Algemene voorschriften voor de verlaging van vangstmogelijkheden vanwege overbenutting
1. De omvang van de overbenutting van vangstmogelijkheden ten opzichte van de in artikel 105, lid 1, en artikel 106, lid 1, van de controleverordening bedoelde, voor een bepaalde periode beschikbare quota en visserijinspanningen, wordt vastgesteld op basis van de cijfers die beschikbaar zijn op de vijftiende dag van de tweede maand na het verstrijken van de gereglementeerde periode.
2. De omvang van de overbenutting van vangstmogelijkheden wordt vastgesteld ten opzichte van de vangstmogelijkheden waarover de betrokken lidstaat aan het einde van elke periode beschikt, rekening houdend met het ruilen van vangstmogelijkheden overeenkomstig artikel 20, lid 5, van Verordening (EG) nr. 2371/2002, het overdragen van quota overeenkomstig artikel 4, lid 2, van Verordening (EG) nr. 847/96 van de Raad (35), het toewijzen van vangstmogelijkheden overeenkomstig artikel 37 van de controleverordening en het verlagen van de vangstmogelijkheden overeenkomstig de artikelen 105, 106 en 107 van de controleverordening.
3. Het ruilen van vangstmogelijkheden voor een bepaalde periode overeenkomstig artikel 20, lid 5, van Verordening (EG) nr. 2371/2002 is niet toegestaan na de laatste dag van de eerste maand na het verstrijken van die periode.
Artikel 140
Overleg over de verlaging van vangstmogelijkheden
Met betrekking tot verlagingen van vangstmogelijkheden overeenkomstig artikel 105, leden 4 en 5, en artikel 106, lid 3, van de controleverordening pleegt de Commissie met de betrokken lidstaat overleg over de voorgestelde maatregelen. De betrokken lidstaat dient binnen 10 werkdagen te reageren op deze raadpleging door de Commissie.
HOOFDSTUK III
Verlaging van quota wegens niet-naleving van de regels van het gemeenschappelijk visserijbeleid
Artikel 141
Voorschriften inzake de verlaging van quota wegens niet-naleving van de doelstellingen van het gemeenschappelijk visserijbeleid
1. De in artikel 107, lid 2, van de controleverordening vastgestelde termijn waarbinnen de lidstaten moeten aantonen dat de visbestanden veilig kunnen worden geëxploiteerd, gaat in op de dag waarop de brief van de Commissie aan de betrokken lidstaat wordt verzonden.
2. De lidstaten nemen in hun antwoord op grond van artikel 107, lid 2, van de controleverordening materiële bewijsstukken op waaruit de Commissie kan opmaken dat de visbestanden veilig kunnen worden geëxploiteerd.
Artikel 142
Vaststelling van de hoeveelheden waarmee de quota moeten worden verlaagd
1. Verlagingen van quota overeenkomstig artikel 107 van de controleverordening moeten evenredig zijn aan de omvang en de aard van de niet-naleving van de voorschriften inzake onder meerjarenplannen vallende bestanden, en aan de ernst van de bedreiging voor de instandhouding van deze bestanden. Bij het vaststellen van de verlagingen dient rekening te worden gehouden met de schade die bestanden lijden als gevolg van de niet-naleving van de voorschriften inzake onder meerjarenplannen vallende bestanden.
2. Indien een in lid 1 bedoelde verlaging niet kan worden toegepast op het quotum, de toewijzing of het gedeelte van een bestand of groep bestanden waarop de niet-naleving betrekking heeft, omdat dat quotum, die toewijzing of dat gedeelte van een bestand of groep bestanden niet of niet voldoende beschikbaar is voor de lidstaat in kwestie, kan de Commissie, na raadpleging van de betrokken lidstaat, het daaropvolgende jaar of de daaropvolgende jaren overeenkomstig lid 1 een verlaging toepassen op de quota voor andere bestanden of groepen bestanden van die lidstaat in hetzelfde geografische gebied of met dezelfde handelswaarde.
TITEL IX
GEGEVENS EN INFORMATIE
HOOFDSTUK I
Analyse en audit van gegevens
Artikel 143
Onderwerp
Het in artikel 109, lid 1, van de controleverordening bedoelde geautomatiseerde gegevensbestand voor validering bevat met name:
a)
een gegevensbestand of meerdere gegevensbestanden voor de opslag van alle gegevens die door dit systeem moeten worden gevalideerd, als bedoeld in artikel 144 van de onderhavige verordening;
b)
valideringsprocedures, met inbegrip van gegevenskwaliteitscontroles en analyses en kruiscontroles van al deze gegevens, als bedoeld in artikel 145 van de onderhavige verordening;
c)
procedures voor het verschaffen van toegang tot al deze gegevens aan de Commissie of de door de Commissie aangewezen instantie, als bedoeld in artikel 146 van de onderhavige verordening.
Artikel 144
Te valideren gegevens
1. Met het oog op de toepassing van een geautomatiseerd valideringssysteem zorgen de lidstaten ervoor dat alle in artikel 109, lid 2, van de controleverordening bedoelde gegevens worden opgeslagen in één of meer geautomatiseerde gegevensbestanden. Als minimum moeten hierin worden opgenomen de gegevens in bijlage XXIII, de als verplicht aangemerkte gegevens in bijlage XXVII, de gegevens in bijlage XII en de gegevens in bijlage XXXII. In het kader van het valideringssysteem mag tevens rekening worden gehouden met andere gegevens die voor de valideringsprocedures noodzakelijk worden geacht.
2. Met het oog op de werking van het valideringssysteem zijn de in lid 1 bedoelde in de gegevensbestanden op te nemen gegevens continu en in realtime toegankelijk. Het valideringssysteem heeft rechtstreeks, zonder menselijk ingrijpen, toegang tot al deze gegevensbestanden. Hiertoe dienen alle gegevensbestanden of systemen die in de lidstaten aanwezig zijn en de in lid 1 bedoelde gegevens bevatten, met elkaar verbonden te zijn.
3. Indien de in lid 1 bedoelde gegevens niet automatisch in een gegevensbestand worden opgeslagen, zorgen de lidstaten er onmiddellijk en met inachtneming van de in de betrokken wetgeving vastgestelde termijnen voor dat de gegevensbestanden handmatig worden aangevuld of gedigitaliseerd. De datum van ontvangst en van invoering van de gegevens wordt correct in het gegevensbestand geregistreerd.
Artikel 145
Valideringsprocedures
1. Het geautomatiseerde valideringssysteem zorgt op basis van geautomatiseerde algoritmen en procedures voor een onafgebroken, systematische en grondige validering van elke in artikel 144, lid 1, bedoelde gegevensreeks. De validering behelst procedures om de kwaliteit van de basisgegevens, het formaat van de gegevens en de minimale gegevensvoorschriften te controleren, alsmede een geavanceerdere verificatie die erin bestaat verschillende records van een gegevensreeks aan de hand van statistische methoden gedetailleerd te analyseren of kruiscontroles toe te passen op gegevens uit verschillende bronnen.
2. Elke valideringsprocedure gaat vergezeld van een bedrijfsregel of een reeks bedrijfsregels waarin wordt gedefinieerd welke valideringen door de procedure worden uitgevoerd en waar de resultaten van deze valideringen worden opgeslagen. In voorkomend geval wordt de verwijzing naar de op toepassing geverifieerde wetgeving aangegeven. De Commissie kan na overleg met de lidstaten een standaardreeks bedrijfregels vaststellen.
3. Alle, zowel positieve als negatieve, bevindingen van het geautomatiseerde valideringssysteem worden in een gegevensbestand opgeslagen. Gevallen van incoherentie en niet-naleving die in het kader van de valideringsprocedures worden gedetecteerd, alsmede de follow-up van deze incoherenties, moeten onmiddellijk als zodanig kunnen worden geïdentificeerd. Bovendien moet het mogelijk zijn de identificatie van vissersvaartuigen, kapiteins van vaartuigen en marktdeelnemers terug te vinden met betrekking waartoe/tot wie de vorige drie jaar herhaaldelijk incoherenties en eventuele gevallen van niet-naleving zijn gedetecteerd.
4. De follow-up van door het valideringssysteem gedetecteerde incoherenties moet aan de valideringsbevindingen worden gekoppeld, met vermelding van zowel de datum als de follow-up van de validering.
Indien de gedetecteerde incoherentie het resultaat van een verkeerde invoering van gegevens blijkt te zijn, worden die ingevoerde gegevens in het gegevensbestand gecorrigeerd, waarbij de gegevens duidelijk als gecorrigeerd worden aangemerkt, de oorspronkelijke waarde of vermelding wordt aangegeven en wordt uitgelegd waarom de gegevens zijn gecorrigeerd.
Indien de gedetecteerde incoherentie aanleiding geeft tot een follow-up, wordt in de valideringsbevinding een link naar het inspectieverslag en, in voorkomend geval, naar de follow-up daarvan opgenomen.
Artikel 146
Toegang door de Commissie
1. De lidstaten zorgen ervoor dat de Commissie of de door de Commissie aangewezen instantie te allen tijde in realtime toegang heeft tot:
a)
alle in artikel 144, lid 1, bedoelde gegevens;
b)
alle voor het valideringssysteem vastgestelde bedrijfsregels, met de definitie, de betrokken wetgeving en de plaats waar de valideringsbevindingen worden opgeslagen;
c)
alle valideringsbevindingen en follow-upmaatregelen, voorzien van een marker indien het gegevenselement gecorrigeerd is, en, in voorkomend geval, van een link naar inbreukprocedures.
2. De lidstaten zorgen ervoor dat de in lid 1, onder a), b) en c), bedoelde gegevens toegankelijk zijn via de geautomatiseerde gegevensuitwisseling op in artikel 147 bedoelde beveiligde websites.
3. De gegevens worden voor downloaddoeleinden in XML-formaat beschikbaar gesteld volgens het gegevensuitwisselingsformaat in bijlage XII. Andere gegevenselementen die toegankelijk moeten zijn en niet zijn omschreven in bijlage XII, moeten beschikbaar worden gesteld volgens het formaat in bijlage XXXII.
4. De Commissie of de door de Commissie aangewezen instantie krijgt de mogelijkheid om met betrekking tot om het even welke periode en om het even welk geografisch gebied de in lid 1 bedoelde gegevens van een individueel vissersvaartuig of een lijst van vissersvaartuigen te downloaden.
5. Op een met redenen omkleed verzoek van de Commissie corrigeert de betrokken lidstaat onmiddellijk de gegevens die de Commissie als incoherent heeft aangemerkt. De betrokken lidstaat stelt de andere betrokken lidstaten onmiddellijk in kennis van deze correctie.
HOOFDSTUK II
Websites van de lidstaten
Artikel 147
Werking van websites en webdiensten
1. Met het oog op de werking van de in de artikelen 115 en 116 van de controleverordening bedoelde officiële websites zetten de lidstaten webdiensten op. Deze webdiensten genereren realtime dynamische inhoud voor de officiële websites en verschaffen geautomatiseerde toegang tot de gegevens. Zo nodig passen de lidstaten hun bestaande gegevensbestanden aan of creëren zij nieuwe gegevensbestanden om de bij de webdiensten opgevraagde inhoud aan te bieden.
2. Deze webdiensten moeten de Commissie en de door de Commissie aangewezen instantie in staat stellen te allen tijde alle beschikbare, in de artikelen 148 en 149 bedoelde gegevens op te vragen. Dit geautomatiseerde opvraagsysteem moet zijn gebaseerd op het elektronische gegevensuitwisselingsformaat en -protocol in bijlage XII. De webdiensten dienen overeenkomstig de internationale normen te worden opgezet.
3. Elke subpagina van een in lid 1 bedoelde officiële website bevat aan de linkerkant een menu met hyperlinks naar alle andere subpagina's. Op elke subpagina worden de gerelateerde webdiensten onderaan gedefinieerd.
4. De webdiensten en de websites worden gecentraliseerd ingezet, met één enkel toegangspunt per lidstaat.
5. De Commissie kan gemeenschappelijke normen, technische specificaties en procedures vaststellen betreffende de interface van de website en de technische compatibiliteit van de geautomatiseerde systemen en webdiensten tussen de lidstaten, de Commissie en de door de Commissie aangewezen instantie. De Commissie coördineert het proces tot vaststelling van deze specificaties en procedures na overleg met de lidstaten.
Artikel 148
Publiek toegankelijke websites en webdiensten
1. Het publiek toegankelijke deel van de website bevat een overzichtspagina en meerdere subpagina's. De publieke overzichtspagina bevat een lijst met hyperlinks naar de in artikel 115, onder a) tot en met g), van de controleverordening bedoelde informatie en naar de subpagina's met de in dat artikel bedoelde gegevens.
2. Elke publieke subpagina bevat ten minste één van de in artikel 115, onder a) tot en met g), van de controleverordening bedoelde gegevenselementen. De subpagina's en de desbetreffende webdiensten verschaffen ten minste de in bijlage XXXIII bedoelde informatie.
Artikel 149
Beveiligde websites en webdiensten
1. Het beveiligde deel van de website bevat een overzichtspagina en meerdere subpagina's. De beveiligde overzichtspagina bevat een lijst met hyperlinks naar de in artikel 116, lid 1, onder a) tot en met h), van de controleverordening bedoelde informatie en naar de subpagina's met de in dat artikel bedoelde informatie.
2. Elke beveiligde subpagina bevat ten minste één van de in artikel 116, lid 1, onder a) tot en met h), van de controleverordening bedoelde gegevenselementen. De subpagina's en de desbetreffende webdiensten verschaffen ten minste de in bijlage XXIV bedoelde informatie.
3. Zowel op de beveiligde websites als in het kader van de beveiligde webdiensten dient gebruik te worden gemaakt van de in artikel 166, lid 3, van de controleverordening bedoelde elektronische certificaten.
TITEL X
TENUITVOERLEGGING
HOOFDSTUK I
Wederzijdse bijstand
Afdeling 1
Algemene bepalingen
Artikel 150
Toepassingsgebied
1. In dit hoofdstuk wordt vastgesteld onder welke voorwaarden de lidstaten administratief moeten samenwerken met elkaar, met derde landen, met de Commissie en met de door de Commissie tot handhaving van de controleverordening en van de onderhavige verordening aangewezen instantie. De in dit hoofdstuk vastgestelde bepalingen staan andere vormen van administratieve samenwerking tussen de lidstaten niet in de weg.
2. De in dit hoofdstuk vastgestelde bepalingen verplichten de lidstaten niet tot wederzijdse bijstand wanneer de kans reëel is dat hun nationale rechtsbestel, openbaar beleid, veiligheid of andere fundamentele belangen daardoor in gevaar worden gebracht. Alvorens een verzoek om wederzijdse bijstand af te wijzen, pleegt de aangezochte lidstaat overleg met de verzoekende lidstaat om vast te stellen of onder specifieke voorwaarden gedeeltelijk op het bijstandsverzoek kan worden ingegaan. Indien niet op een bijstandsverzoek kan worden ingegaan, worden de verzoekende lidstaat en de Commissie of de door de Commissie aangewezen instantie daarvan onmiddellijk in kennis gesteld, onder vermelding van de redenen waarom het verzoek niet kan worden ingewilligd.
3. De in dit hoofdstuk vastgestelde bepalingen laten de toepassing in de lidstaten van de regels inzake de strafrechtelijke vervolging en de wederzijdse rechtshulp in strafzaken, met inbegrip van de regels betreffende het geheim van het onderzoek, onverlet.
Artikel 151
Kosten
De lidstaten nemen hun eigen kosten voor de uitvoering van een bijstandsverzoek op zich en zien af van het recht aanvragen in te dienen voor de vergoeding van in het kader van deze titel gedane uitgaven.
Artikel 152
Eén enkele autoriteit
De in artikel 5, lid 5, van de controleverordening bedoelde ene enkele autoriteit treedt op als een enig verbindingsbureau, dat bevoegd is voor de toepassing van de in dit hoofdstuk vastgestelde bepalingen
Artikel 153
Follow-upmaatregelen
1. Nationale autoriteiten die naar aanleiding van een op dit hoofdstuk gebaseerd bijstandsverzoek of naar aanleiding van een spontane informatie-uitwisseling, besluiten maatregelen te nemen die slechts met de toestemming of op verzoek van een rechterlijke instantie ten uitvoer kunnen worden gelegd, delen de betrokken lidstaat en de Commissie of de door de Commissie aangewezen instantie alle informatie inzake die maatregelen mee die betrekking heeft op de niet-naleving van het gemeenschappelijk visserijbeleid.
2. Voor dergelijke mededelingen moet de voorafgaande toestemming van de rechterlijke instantie worden verkregen indien die toestemming krachtens de nationale wetgeving vereist is.
Afdeling 2
Informatieverstrekking zonder voorafgaand verzoek
Artikel 154
Informatieverstrekking zonder voorafgaand verzoek
1. Lidstaten die vernemen dat de regels van het gemeenschappelijk visserijbeleid mogelijk niet worden nageleefd en dat met name een in artikel 90, lid 1, van de controleverordening bedoelde ernstige inbreuk plaatsvindt, of die gegronde vermoedens hebben dat een dergelijke inbreuk kan plaatsvinden, stellen de andere betrokken lidstaten en de Commissie of de door de Commissie aangewezen instantie daarvan onmiddellijk in kennis. Deze kennisgeving gaat vergezeld van alle nodige informatie en wordt gedaan via de in artikel 152 bedoelde ene enkele autoriteit.
2. Lidstaten die handhavingsmaatregelen nemen in verband met een in lid 1 bedoelde niet-naleving of inbreuk, stellen de andere betrokken lidstaten en de Commissie of de door de Commissie aangewezen instantie daarvan in kennis via de in artikel 152 bedoelde ene enkele autoriteit.
3. Alle in dit artikel bedoelde kennisgevingen worden schriftelijk gedaan.
Afdeling 3
Bijstandsverzoeken
Artikel 155
Definities
Voor de toepassing van deze afdeling wordt onder „bijstandsverzoek” verstaan een door een lidstaat aan een andere lidstaat gedaan verzoek of een door de Commissie of de door de Commissie aangewezen instantie aan een lidstaat gedaan verzoek om:
a)
gegevens, inclusief de in artikel 93, leden 2 en 3, van de controleverordening bedoelde gegevens;
b)
handhavingsmaatregelen, of
c)
administratieve kennisgevingen.
Artikel 156
Algemene voorschriften
1. De verzoekende lidstaat zorgt ervoor dat alle bijstandsverzoeken voldoende informatie bevatten om de aangezochte lidstaat in staat te stellen aan het verzoek te voldoen, inclusief noodzakelijk bewijsmateriaal dat op het grondgebied van de verzoekende lidstaat kan worden verkregen.
2. Bijstandsverzoeken mogen slechts betrekking hebben op onderbouwde gevallen waarin om gegronde redenen wordt aangenomen dat de regels van het gemeenschappelijk visserijbeleid niet zijn nageleefd, en met name dat een in artikel 90, lid 1, van de controleverordening bedoelde ernstige inbreuk heeft plaatsgevonden, en waarin de verzoekende lidstaat zonder hulp van buitenaf de gevraagde informatie niet kan verkrijgen of de gevraagde maatregelen niet kan nemen.
Artikel 157
Toezending van verzoeken en antwoorden
1. Verzoeken mogen alleen door de ene enkele autoriteit van de verzoekende lidstaat, dan wel door de Commissie of de door de Commissie aangewezen instantie worden gericht aan de ene enkele autoriteit van de aangezochte lidstaat. Voor de antwoorden wordt hetzelfde communicatiekanaal gebruikt.
2. Verzoeken om wederzijdse bijstand en antwoorden daarop worden schriftelijk overgelegd.
3. Alvorens verzoeken worden gedaan, komen de betrokken ene enkele autoriteiten overeen welke talen voor de verzoeken en de antwoorden worden gebruikt. Indien hierover geen overeenstemming kan worden bereikt, worden de verzoeken toegezonden in de officiële taal of talen van de verzoekende lidstaat, en de antwoorden in de officiële taal of talen van de aangezochte lidstaat.
Artikel 158
Verzoeken om informatie
1. Op verzoek van hetzij een verzoekende lidstaat hetzij de Commissie of de door de Commissie aangewezen instantie verstrekt de betrokken lidstaat alle relevante informatie die nodig is om vast te stellen of gevallen van niet-naleving van de regels van het gemeenschappelijk visserijbeleid, en met name in artikel 90, lid 1, van de controleverordening bedoelde ernstige inbreuken, hebben plaatsgevonden of, naar redelijkerwijs kan worden vermoed, kunnen plaatsvinden. Deze informatie wordt verstrekt via de in artikel 152 bedoelde ene enkele autoriteit.
2. De aangezochte lidstaat voert op verzoek van hetzij de verzoekende lidstaat hetzij de Commissie of de door de Commissie aangewezen instantie de nodige administratieve onderzoeken uit met betrekking tot handelingen die overeenkomen met gevallen van niet-naleving van de regels van het gemeenschappelijk visserijbeleid en met name met in artikel 90, lid 1, van de controleverordening bedoelde ernstige inbreuken, of die daarmee volgens de verzoekende lidstaat lijken overeen te komen. De aangezochte lidstaat deelt de resultaten van dergelijke administratieve onderzoeken mee aan de verzoekende lidstaat en aan de Commissie of de door de Commissie aangewezen instantie.
3. Op verzoek van hetzij de verzoekende lidstaat hetzij de Commissie of de door de Commissie aangewezen instantie kan de aangezochte lidstaat een bevoegd functionaris van de verzoekende lidstaat toestemming verlenen om de functionarissen van hetzij de aangezochte lidstaat hetzij de Commissie of de door de Commissie aangewezen instantie tijdens de in lid 2 bedoelde administratieve onderzoeken te vergezellen. Voor zover op grond van de nationale bepalingen inzake strafrechtelijke procedures bepaalde handelingen slechts mogen worden verricht door daartoe specifiek bij de nationale wet aangewezen functionarissen, nemen de functionarissen van de verzoekende lidstaat niet deel aan deze handelingen. Zij nemen in geen geval deel aan huiszoekingen of formele verhoren van personen krachtens het nationale strafrecht. De functionarissen van de verzoekende lidstaat die aanwezig zijn in de aangezochte lidstaat, moeten hun identiteit en officiële functie te allen tijde aan de hand van een schriftelijke machtiging kunnen aantonen.
4. De aangezochte lidstaat stelt de verzoekende lidstaat, op diens verzoek, alle in zijn bezit zijnde documenten of gewaarmerkte kopieën ter beschikking die betrekking hebben op een geval van niet-naleving van de regels van het gemeenschappelijk visserijbeleid of een in artikel 90, lid 1, van de controleverordening bedoelde ernstige inbreuk.
5. Het standaardformaat voor informatieverstrekking op verzoek is vastgesteld in bijlage XXXIV.
Artikel 159
Verzoek om handhavingsmaatregelen
1. De aangezochte lidstaat neemt op basis van het in artikel 156 van de onderhavige verordening bedoelde bewijsmateriaal en op verzoek van hetzij de verzoekende lidstaat, hetzij de Commissie of de door de Commissie aangewezen instantie alle handhavingsmaatregelen die nodig zijn voor de onmiddellijke stopzetting van gevallen van niet-naleving van de regels van het gemeenschappelijk visserijbeleid of van in artikel 90, lid 1, van de controleverordening bedoelde ernstige inbreuken op zijn grondgebied of in onder zijn soevereiniteit of jurisdictie vallende maritieme wateren.
2. De aangezochte lidstaat kan met hetzij de verzoekende lidstaat hetzij de Commissie of de door de Commissie aangewezen instantie overleg plegen bij het nemen van de in lid 1 bedoelde handhavingsmaatregelen.
3. De aangezochte lidstaat rapporteert, via de in artikel 152 bedoelde ene enkele autoriteit, aan de verzoekende lidstaat, de andere betrokken lidstaten en de Commissie of de door de Commissie aangewezen instantie welke maatregelen zijn genomen en met welke resultaten.
Artikel 160
Termijn voor antwoorden op verzoeken om informatie en om handhavingsmaatregelen
1. De aangezochte lidstaat verstrekt de in artikel 158, lid 1, en in artikel 159, lid 3, bedoelde informatie zo snel mogelijk, maar niet later dan 4 weken na de datum van ontvangst van het verzoek. De aangezochte lidstaat, de verzoekende lidstaat, de Commissie of de door de Commissie aangewezen instantie kunnen andere termijnen afspreken.
2. Wanneer de aangezochte lidstaat niet binnen de gestelde termĳn aan het verzoek kan voldoen, deelt hij hetzij de verzoekende lidstaat, hetzij de Commissie of de door de Commissie aangewezen instantie schriftelĳk mee waarom hij de termĳn niet kan nakomen, en wanneer hij denkt aan het verzoek te kunnen voldoen.
Artikel 161
Verzoek om administratieve kennisgeving
1. De aangezochte lidstaat meldt de geadresseerde op verzoek van de verzoekende lidstaat en overeenkomstig zijn nationale voorschriften inzake kennisgeving van soortgelijke instrumenten en besluiten, welke instrumenten en besluiten in het kader van het gemeenschappelijk visserijbeleid, met name inzake onderwerpen die bij de controleverordening en de onderhavige verordening worden gereglementeerd, zijn vastgesteld door de administratieve autoriteiten van de verzoekende lidstaat en op het grondgebied van de aangezochte lidstaat ten uitvoer moeten worden gelegd.
2. Verzoeken om kennisgeving worden ingediend volgens het standaardformaat in bijlage XXXV.
3. De aangezochte lidstaat zendt zijn antwoord onmiddellijk na de kennisgeving via de in artikel 152 bedoelde ene enkele autoriteit toe aan de verzoekende lidstaat. Het antwoord wordt verstrekt volgens het standaardformaat in bijlage XXXVI.
Afdeling 4
Betrekkingen met de Commissie of de door de Commissie aangewezen instantie
Artikel 162
Communicatie tussen de lidstaten en de Commissie of de door de Commissie aangewezen instantie
1. Elke lidstaat meldt alle door hem als relevant beschouwde informatie over methoden, praktijken of geconstateerde tendensen waarvan in gevallen van niet-naleving van de regels van het gemeenschappelijk visserijbeleid en met name bij in artikel 90, lid 1, van de controleverordening bedoelde ernstige inbreuken gebruik is gemaakt of vermoedelijk gebruik is gemaakt, aan de Commissie of aan de door de Commissie aangewezen instantie zodra hij over deze informatie beschikt.
2. De Commissie of de door de Commissie aangewezen instantie stelt de lidstaten in kennis van alle informatie die voor hen van nut kan zijn bij de handhaving van de controleverordening of de onderhavige verordening, zodra zij over deze informatie beschikt.
Artikel 163
Coördinatie door de Commissie of de door de Commissie aangewezen instantie
1. Lidstaten die vernemen dat specifiek voor de Unie relevante handelingen plaatsvinden die overeenkomen met gevallen van niet-naleving van de regels van het gemeenschappelijk visserijbeleid en met name met in artikel 90, lid 1, van de controleverordening bedoelde ernstige inbreuken, of daarmee lijken overeen te komen, delen aan de Commissie of aan de door de Commissie aangewezen instantie zo snel mogelijk alle relevante informatie mee die nodig is voor de vaststelling van de feiten. De Commissie of de door de Commissie aangewezen instantie zendt deze informatie door aan de andere betrokken lidstaten.
2. Voor de toepassing van lid 1 worden handelingen die overeenkomen met gevallen van niet-naleving van de regels van het gemeenschappelijk visserijbeleid en met name met in artikel 90, lid 1, van de controleverordening bedoelde ernstige inbreuken vooral in de volgende omstandigheden beschouwd als specifiek voor de Unie relevante handelingen:
a)
deze handelingen hebben vertakkingen in één of meer andere lidstaten, of zouden deze kunnen hebben, of
b)
het lijkt de lidstaat waarschijnlijk dat soortgelijke handelingen ook in andere lidstaten zijn verricht.
3. Wanneer de Commissie of de door de Commissie aangewezen instantie van mening is dat handelingen die overeenkomen met gevallen van niet-naleving van de regels van het gemeenschappelijk visserijbeleid en met name met in artikel 90, lid 1, van de controleverordening bedoelde ernstige inbreuken, in één of meer lidstaten hebben plaatsgevonden, meldt zij dit aan de betrokken lidstaten, die zo snel mogelijk onderzoeken verrichten. De betrokken lidstaten stellen de Commissie of de door de Commissie aangewezen instantie zo snel mogelijk in kennis van de bevindingen van deze onderzoeken.
Afdeling 5
Betrekkingen met derde landen
Artikel 164
Informatie-uitwisseling met derde landen
1. Lidstaten die van een derde land of een regionale organisatie voor visserijbeheer informatie ontvangen die relevant is voor de doeltreffende toepassing van de controleverordening en de onderhavige verordening, delen deze informatie via de ene enkele autoriteit mee aan de andere betrokken lidstaten, de Commissie of de door de Commissie aangewezen instantie, voor zover zij dit mogen doen krachtens bilaterale overeenkomsten met het betrokken derde land of krachtens de voorschriften van de betrokken regionale organisatie voor visserijbeheer.
2. Een lidstaat mag de informatie die hij op grond van dit hoofdstuk ontvangt, via zijn ene enkele autoriteit meedelen aan een derde land of aan een regionale organisatie voor visserijbeheer in het kader van een bilaterale overeenkomst met dat derde land of overeenkomstig de voorschriften van de betrokken regionale organisatie voor visserijbeheer. Dergelijke mededelingen vinden plaats na raadpleging van de lidstaat die de informatie oorspronkelijk heeft meegedeeld en overeenkomstig de nationale en de EU-wetgeving inzake de bescherming van personen met betrekking tot de verwerking van persoonsgegevens.
3. In het kader van tussen de Unie en derde landen gesloten visserijovereenkomsten of in het kader van regionale organisaties voor visserijbeheer of soortgelijke regelingen waarbij de Unie overeenkomstsluitende partij of niet-overeenkomstsluitende samenwerkende partij is, kan de Commissie of de door de Commissie aangewezen instantie relevante informatie over gevallen van niet-naleving van de regels van het gemeenschappelijk visserijbeleid of in artikel 90, lid 1, van de controleverordening bedoelde ernstige inbreuken meedelen aan andere bij die overeenkomsten, organisaties of regelingen aangesloten partijen, mits de lidstaat die deze informatie heeft verstrekt, daarmee instemt.
HOOFDSTUK II
Rapportageverplichtingen
Artikel 165
Rapportageformaat en -termijnen
1. Voor het in artikel 118, lid 1, van de controleverordening bedoelde vijfjaarlijkse verslag maken de lidstaten gebruik van de in bijlage XXXVII bij de onderhavige verordening bedoelde gegevens.
2. Het in artikel 118, lid 4, van de controleverordening bedoelde verslag waarin wordt toegelicht volgens welke regels de verslagen over de basisgegevens worden opgesteld, wordt zes maanden na de inwerkingtreding van de onderhavige verordening verzonden. Telkens wanneer deze regels worden gewijzigd, sturen de lidstaten een nieuw verslag.
TITEL XI
SLOTBEPALINGEN
Artikel 166
Intrekkingen
1. Verordening (EEG) nr. 2807/83, Verordening (EEG) nr. 3561/85, Verordening (EEG) nr. 493/87, Verordening (EEG) nr. 1381/87, Verordening (EEG) nr. 1382/87, Verordening (EEG) nr. 2943/95, Verordening (EG) nr. 1449/98, Verordening (EG) nr. 2244/2003, Verordening (EG) nr. 1281/2005, Verordening (EG) nr. 1042/2006, Verordening (EG) nr. 1542/2007, Verordening (EG) nr. 1077/2008 en Verordening (EG) nr. 409/2009 worden ingetrokken.
2. Verordening (EG) nr. 356/2005 wordt ingetrokken met ingang van 1 januari 2012.
3. Verwijzingen naar de ingetrokken verordeningen gelden als verwijzingen naar de onderhavige verordening.
Artikel 167
Inwerkingtreding
Deze verordening treedt in werking op de zevende dag na die van de bekendmaking ervan in het Publicatieblad van de Europese Unie, met uitzondering van titel VII, die op 1 juli 2011 in werking treedt.
Titel II, hoofdstuk III, en titel IV, hoofdstuk I, zijn evenwel van toepassing met ingang van 1 januari 2012. Overeenkomstig artikel 124, onder c), van de controleverordening en de vorige alinea van het onderhavige artikel is titel VII van toepassing met ingang van 1 januari 2012.
Deze verordening is verbindend in al haar onderdelen en is rechtstreeks toepasselijk in elke lidstaat.
Gedaan te Brussel, 8 april 2011.