ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 19. října 2011
o režimech státních podpor zavedených Řeckem ve prospěch prefektur Kastorie, Evia, Florina, Kilkis, Rhodope, Evros, Xanthi a Dodecanese a na ostrovech Lesbos, Samos a Chios (restrukturalizace dluhů)
(č. C 23/04 (ex NN 153/03), C 20/05 (ex NN 70/04) a C 50/05 (ex NN 20/05))
(oznámeno pod číslem C(2011) 7252)
(Pouze řecké znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2012/307/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 108 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
poté, co vyzvala zúčastněné strany k podání připomínek v souladu s čl. 108 odst. 2 prvním pododstavcem této smlouvy (1), a s ohledem na tyto připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
I. POSTUP
(1)
Po obdržení informací, podle nichž byly v rámci nového projednání dluhů údajně poskytnuty v roce 1993 a následujících rocích podpory podnikům prefektur Kastorie a Euboia, vyzvala Komise dopisem ze dne 27. května 2003 řecké orgány, aby jí ve lhůtě čtyř týdnů sdělily znění právního základu tohoto opatření a dále také všechny informace nutné pro přezkum podle článků 87 a 88 Smlouvy (3).
(2)
Dopisem ze dne 10. července 2003, který byl zaevidován dne 17. července 2003, předalo Komisi Stálé zastoupení Řecka při Evropské unii zprávu řeckých orgánů, v níž tyto orgány žádají o prodloužení lhůty uvedené v 1. bodě odůvodnění o jeden měsíc.
(3)
Dopisem ze dne 4. srpna 2003, který byl zaevidován dne 6. srpna 2003, předalo Stálé zastoupení Řecka při Evropské unii Komisi informace požadované v dopise ze dne 27. května 2003.
(4)
Po přezkumu těchto informací se ukázalo, že podpory byly poskytnuty bez schválení Komise. Komise proto rozhodla o otevření spisu o neoznámené státní podpoře, který byl zaevidován pod číslem NN 153/03.
(5)
Dopisem ze dne 21. června 2004 (4) Komise informovala Řecko o svém rozhodnutí zahájit řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES (C 23/04) (dále jen „první rozhodnutí o zahájení řízení“).
(6)
Rozhodnutí Komise o zahájení řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie (5). Komise vyzvala zúčastněné strany k předložení jejich připomínek k předmětným podporám.
(7)
Komise neobdržela od zúčastněných třetích stran žádné připomínky.
(8)
Dopisem ze dne 13. července 2004, který byl zaevidován dne 19. července 2004, Stálé zastoupení Řecka při Evropské unii požádalo Komisi o prodloužení lhůty poskytnuté řeckým orgánům na odpověď na první rozhodnutí o zahájení řízení o jeden měsíc.
(9)
Faxem ze dne 6. srpna 2004 Komise požadované prodloužení lhůty poskytla.
(10)
Dopisem ze dne 9. srpna 2004, který byl zaevidován dne 10. srpna 2004, předalo Stálé zastoupení Řecka při Evropské unii Komisi odpověď řeckých orgánů na první rozhodnutí o zahájení řízení.
(11)
Při přezkumu informací sdělených řeckými orgány v jejich dopise ze dne 4. srpna 2003 se ukázalo, že se předmětné podpory netýkají pouze prefektur Kastorie a Euboia, ale také prefektur Florina a Kilkis. Komise si proto faxem ze dne 22. dubna 2004 vyžádala od řeckých orgánů dodatečné informace o těchto podporách.
(12)
Dopisem ze dne 26. května 2004 Stálé zastoupení Řecka při Evropské unii požádalo Komisi o prodloužení lhůty poskytnuté řeckým orgánům na sdělení výše uvedených dodatečných informací o jeden měsíc.
(13)
Faxem ze dne 7. června 2004 Komise požadované prodloužení lhůty poskytla.
(14)
Dopisem ze dne 1. července 2004, který byl zaevidován stejného dne, předalo Stálé zastoupení Řecka při Evropské unii Komisi informace požadované faxem ze dne 22. dubna 2004.
(15)
Po přezkumu těchto informací se ukázalo, že podpory byly poskytnuty bez schválení Komise. Komise proto rozhodla o otevření spisu o neoznámené státní podpoře, který byl zaevidován pod číslem NN 70/04.
(16)
Dopisem ze dne 9. června 2005 (7) Komise informovala Řecko o svém rozhodnutí zahájit řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES týkající se podpor poskytnutých v prefekturách Florina a Kilkis (C 20/05) (dále jen „druhé rozhodnutí o zahájení řízení“).
(17)
Rozhodnutí o zahájení řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie (8). Komise vyzvala zúčastněné strany k předložení jejich připomínek k předmětným podporám.
(18)
Komise neobdržela od zúčastněných třetích stran žádné připomínky.
(19)
Dopisem ze dne 24. června 2005, který byl zaevidován dne 28. června 2005, Stálé zastoupení Řecka při Evropské unii požádalo Komisi o prodloužení lhůty poskytnuté řeckým orgánům na odpověď na druhé rozhodnutí o zahájení řízení o dva měsíce.
(20)
Faxem ze dne 13. července 2005 Komise požadované prodloužení lhůty poskytla.
(21)
Dopisem ze dne 18. srpna 2005, který byl zaevidován dne 24. srpna 2005, předalo Stálé zastoupení Řecka při Evropské unii Komisi odpověď řeckých orgánů na druhé rozhodnutí o zahájení řízení.
(22)
Při přezkumu informací sdělených řeckými orgány v jejich dopise ze dne 1. července 2004 se ukázalo, že podpory byly poskytnuty také v prefekturách, kterých se netýkala dvě první rozhodnutí o zahájení řízení. Komise si proto faxem ze dne 12. listopadu 2004 vyžádala od řeckých orgánů dodatečné informace o těchto podporách.
(23)
Dopisem ze dne 13. prosince 2004, který byl zaevidován dne 15. prosince 2004, Stálé zastoupení Řecka při Evropské unii požádalo Komisi o prodloužení lhůty poskytnuté řeckým orgánům na sdělení výše uvedených dodatečných informací o jeden měsíc.
(24)
Faxem ze dne 6. ledna 2005 Komise požadované prodloužení lhůty poskytla.
(25)
Dopisem ze dne 27. ledna 2005, který byl zaevidován dne 1. února 2005, předalo Stálé zastoupení Řecka při Evropské unii Komisi informace požadované faxem ze dne 12. listopadu 2004.
(26)
Po přezkumu těchto informací se ukázalo, že podpory byly poskytnuty bez schválení Komise. Komise proto rozhodla o otevření spisu o neoznámené státní podpoře, který byl zaevidován pod číslem NN 20/05.
(27)
Dopisem ze dne 22. prosince 2005 (10) Komise informovala Řecko o svém rozhodnutí zahájit řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES týkající se podpor poskytnutých v prefekturách Rhodope, Evros, Xanthi a Dodecanese a na ostrovech Lesbos, Samos a Chios (C 50/05) (dále jen „třetí rozhodnutí o zahájení řízení“).
(28)
Rozhodnutí o zahájení řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie (11). Komise vyzvala zúčastněné strany k předložení jejich připomínek k předmětným podporám.
(29)
Komise neobdržela od zúčastněných třetích stran žádné připomínky.
(30)
Dopisem ze dne 23. ledna 2006, který byl zaevidován dne 25. ledna 2006, Stálé zastoupení Řecka při Evropské unii požádalo Komisi o prodloužení lhůty poskytnuté řeckým orgánům na odpověď na třetí rozhodnutí o zahájení řízení o tři měsíce.
(31)
Faxem ze dne 3. února 2006 Komise požadované prodloužení lhůty poskytla.
(32)
Dopisem ze dne 10. května 2006, který byl zaevidován dne 11. května 2006, předalo Stálé zastoupení Řecka při Evropské unii Komisi odpověď řeckých orgánů na třetí rozhodnutí o zahájení řízení.
(33)
Po přezkumu všech sdělených právních základů požádala Komise faxem ze dne 12. ledna 2011 řecké orgány, aby jí ve lhůtě jednoho měsíce poskytly upřesnění ohledně předmětných podpor.
(34)
Elektronických dopisem ze dne 7. února 2011 požádalo Stálé zastoupení Řecka při Evropské unii Komisi o prodloužení výše uvedené lhůty o čtyřicet pracovních dnů.
(35)
Faxem ze dne 17. února 2011 Komise poskytla prodloužení lhůty o dvacet pracovních dnů.
(36)
Elektronickými dopisy ze dne 15. března 2011 a 29. března 2011 sdělilo Stálé zastoupení Řecka při Evropské unii Komisi výše uvedená upřesnění.
II. POPIS
(37)
Vyhláška č. 69836/B1461 ze dne 30. září 1993 stanoví přeměnu dluhů splatných či nesplatných k 30. červnu 1993, které vyplývají z půjček jakékoliv povahy (na provozní kapitál a investice) v drachmách nebo ve valutách poskytnutých průmyslovým podnikům a podnikům provozujícím řemeslnou výrobu, jenž jsou usazeny a bez ohledu na své sídlo vyvíjejí činnost v prefekturách Kastorie a Euboia, a také přeměnu bankovních záruk v drachmách nebo ve valutách získaných na úkor těchto podniků na novou půjčku splatnou do deseti roků pomocí konstantních půlročních splátek jistiny a úroků nebo půlročních splátek stejné částky a výpočtu úroků každé pololetí v sazbě uplatňované v daném okamžiku na restrukturalizaci dluhů (sazba použitelná na půjčku je sazba používaná u státních dluhopisů na dvanáct let při jejich emisi předcházející počátek každého období výpočtu úroků z půjčky navýšená během prvních pěti let o dvě jednotky deseti procentních bodů s úrokovou subvencí hrazené z účtu zřízeného zákonem č. 128/75 (12)).
(38)
Výše uvedené podniky mohou u svých dluhů v drachmách nebo ve valutách existujících k 30. červnu 1993 a spojených s investicemi v oblasti aktiv nebo provozního kapitálu případně využívat po dobu pěti let úrokové subvence ve výši deseti procentních bodů.
(39)
Podniky musí být po restrukturalizaci dluhu životaschopné (což předpokládá, že jsou v obtížích) a toto kritérium ověřují banky.
(40)
Vyhlášky č. 2035824/5887 ze dne 1. června 1994, 2045909/7431/0025 ze dne 26. srpna 1994, 2071670/11297 ze dne 9. listopadu 1994 a 72742/B1723 ze dne 8. prosince 1994 upravují období osvobození a úrokové subvence u nových půjček a tyto půjčky zabezpečují zárukou státu.
(41)
Vyhláška č. 66336/B1398 ze dne 14. září 1993 stanoví stejná opatření a podmínky podpory jako v případě popsaném v 37. bodě odůvodnění. Počítá rovněž s poskytnutím státní záruky na jistinu a úroky u restrukturalizovaných dluhů průmyslových podniků a podniků provozujících řemeslnou výrobu v prefekturách Florina a Kilkis a také s tím, že stát uhradí v mezích rozpočtu zákona č. 128/75 úroky ze zpoždění existující k 31. prosinci 1992 u půjček poskytnutých těmto stejným podnikům na provozní kapitál nebo na investice.
(42)
Vyhláška č. 66336/B1398 ze dne 14. září 1993 byla změněna vyhláškou č. 30755/B1199 ze dne 21. července 1994, vyhláškou č. 60029/B1541 ze dne 23. září 1994, vyhláškou č. 72742/B1723 ze dne 8. prosince 1994, vyhláškou č. 236/B22 ze dne 4. ledna 1995, vyhláškou č. 8014/B285 ze dne 28. února 1995, vyhláškou č. 44678/B1145 ze dne 3. července 1995, vyhláškou č. 44446/B1613 ze dne 24. prosince 1996, vyhláškou č. 40410/B1678 ze dne 9. prosince 1997, vyhláškou č. 10995/B546 ze dne 24. března 1999, vyhláškou č. 12169/B736 ze dne 22. března 2000 a vyhláškou č. 35913/B2043 ze dne 24. října 2000. Tyto různé vyhlášky upravují délku půjček, období osvobození a úvěrové subvence u nových půjček a také prodlužují období, po kterém se neuhrazené splátky stávají vymahatelnými.
(43)
Podniky musí být po restrukturalizaci dluhu životaschopné (což předpokládá, že jsou v obtížích) a toto kritérium ověřují banky.
(44)
Vyhláška č. 1648/B.22/13.1.1994 stanoví toto:
a)
u nových půjček na provozní kapitál poskytnutých počínaje 1. dubnem 1993 průmyslovým, řemeslným a těžebním podnikům, hospodářstvím s průmyslovým typem chovu, hotelovým společnostem a loďařským podnikům usazeným bez ohledu na jejich hlavní sídlo v prefekturách Xanthi, Rhodope a Evros úrokovou subvenci ve výši deseti procentních bodů hrazenou z účtu zřízeného zákonem č. 128/75, a to až do výše 20 % obratu podniku v předchozím roce nebo do výše 50 % zakázek ve stávajícím roce u úroků účtovaných od 1. dubna 1993 do 31. března 1996 se státní zárukou až do celkové částky ve výši 100 000 000 GRD (293 470 EUR);
b)
seskupení do nové půjčky se státní zárukou a splatné do deseti roků pomocí konstantních půlročních splátek jistiny a úroků celkové částky dluhů splatných či nesplatných k 31. prosinci 1993 a vyplývajících z půjček poskytnutých na investice nebo na provozní kapitál průmyslovým, řemeslným a těžebním podnikům, hospodářstvím s průmyslovým typem chovu, hotelovým společnostem a podnikům kraje Thrákie, a to během prvních pěti let s úrokovou subvencí ve výši deseti procentních bodů hrazenou z účtu zřízeného zákonem č. 128/75;
c)
zahrnutí do restrukturalizace dluhů úroků ze zpoždění dlužných k 31. prosinci 1992 u půjček na investice nebo provozní kapitál.
(45)
Podniky musí být po restrukturalizaci dluhu životaschopné (což předpokládá, že jsou v obtížích) a toto kritérium ověřují banky.
(46)
Vyhláška č. 1648/B.22/13.1.1994 prošla řadou změn zavedených vyhláškami č. 14237/B.664/6.4.1994, 235/B.21/4.1.1995, 44678/B.1145/3.7.1995, 14946/B.566/30.4.1996, 44446/B.1613/24.12.1996, 32576/B.1282/9.10.1997 (13), 11362/B.472/7.4.1997, 40412/B.1677/9.12.1997 (14), 42998/B.2026/15.12.1998, 19954/B.957/7.6.1999, 10123/B.507/17.3.1999, 6244/B.270/18.2.2000 a 35913/B.2043/24.10.2000 (15). Všechny tyto dokumenty upravují technické parametry, jako jsou úrokové subvence, období osvobození, délka půjček a délka období, po jehož uplynutí se neuhrazené splátky stávají vymahatelnými.
(47)
Vyhláška č. 2003341/683/0025/17.2.94 uděluje státní záruku na půjčky na provozní kapitál poskytnuté počínaje 1. dubnem 1993 průmyslovým, řemeslným a těžebním podnikům, hospodářstvím s průmyslovým typem chovu, hotelovým společnostem a loďařským podnikům usazeným bez ohledu na jejich hlavní sídlo v prefekturách Xanthi, Rhodope a Evros, a to až do výše 100 000 000 GRD (293 470 EUR) na podnik, a také státní záruku na dluhy (jistinu a úroky) vyplývající z restrukturalizace dluhů k 31. prosinci 1993, které vznikly na základě minulých půjček poskytnutých v souladu s ustanoveními společné vyhlášky č. 1648/G.G.54/B.22/13.1.94.
(48)
Vyhláška č. 2003341/683/0025/17.2.94 prošla řadou změn zavedených vyhláškami č. 2022973/3968/0025/18.5.94, 2043231/6673/0025/11.7.95, 2030175/4446/0025/10.6.1996, 2087184/49/0025/11.7.97, 2016123/2133/0025/6.3.1998, 2090373/11216/0025/1.6.98 (16), 2/21857/0025/7.10.1999, 2/14774/0025/31.5.2000, 2/82257/0025/18.12.2000, 2/7555/0025/25.5.2001, 2/61352/0025/31.1.2002 a 2/64046/0025/2003/28.1.2004. Všechny tyto dokumenty uplatňují státní záruku při provádění opatření stanovených různými vyhláškami, kterými se mění vyhláška č. 1648/B.22/13.1.1994 (viz 46. bod odůvodnění).
(49)
Ve výše uvedeném seznamu vyhláška č. 2/82257/0025/18.12.2000 upřesňuje, že jejích ustanovení mohou využít pouze podniky životaschopné jako takové (a ne pouze až po restrukturalizaci dluhů, jak uvádějí ostatní vyhlášky zmiňované v tomto rozhodnutí), což předpokládá, že se nejedná o podniky v obtížích.
(50)
Vyhláška č. 2041901/16.5.1989 poskytuje úrokovou subvenci ve výši tří procentních bodů hrazenou ze společného účtu zřízeného zákonem č. 128/75 u dlužných zůstatků půjček na provozní kapitál poskytnutých počínaje 1. dubnem 1989 obchodním a řemeslným podnikům, které mají sídlo v prefekturách Evros, Lesbos, Samos, Chios a Dodecanese.
(51)
Vyhláška č. 2078809/10.10.89 stanoví úrokovou subvenci ve výši tří procentních bodů (3 %) hrazenou ze společného účtu zřízeného zákonem č. 128/75 u dlužných zůstatků půjček na provozní kapitál poskytnutých počínaje 1. dubnem 1989 obchodním a řemeslným podnikům, které mají sídlo v prefekturách Rhodope, Xanthi a Samos.
(52)
Vyhlášky č. 9034/B.289/10.2.2003 a 37497/B.1232/2.6.2003 doplňují vyhlášky uvedené v 50. a 51. bodě odůvodnění tím, že upřesňují rozsah a některé technické parametry stanovených úvěrových subvencí.
III. DŮVODY, KTERÉ VEDLY K ZAHÁJENÍ FORMÁLNÍHO VYŠETŘOVACÍHO ŘÍZENÍ
(53)
U třech předmětných režimů měla Komise pochyby nejenom o neexistenci státních podpor, ale také o slučitelnosti podpor, o jejichž přítomnosti byla přesvědčena, s vnitřním trhem.
a) Odůvodnění prvního rozhodnutí o zahájení řízení
(54)
První řízení bylo zahájeno z těchto kumulativních důvodů:
a)
když byly řecké orgány požádány o vysvětlení ohledně předmětných podpor, uvedly, že vyhlášky, jež jim posloužily jako právní základ, nebyly oznámeny, protože se domnívaly, že podpory, které tyto vyhlášky zavedly, nepředstavují státní podpory ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES; kromě toho dodaly, že i když neznají přesný počet příjemců, vztahuje se pravděpodobně na částky předmětných podpor pravidlo de minimis;
b)
vzhledem ke skutečnosti, že v době poskytnutí půjček nebylo pravidlo de minimis použitelné v odvětví zemědělství a že vyhlášky sloužící jako právní základ předmětných podpor se týkaly podniků, které čelily potížím s likviditou, Komise soudila, že je podpory nutno analyzovat z hlediska různých pravidel použitelných na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích, a to počínaje okamžikem, kdy vstoupila v platnost první z výše uvedených vyhlášek; dostupné informace ovšem neumožňovaly zjistit, zda byla tato pravidla dodržena;
c)
pokud jde stále o odvětví zemědělství, dostupné informace neumožňovaly zjistit, zda byla státní záruka poskytnuta při dodržení různých pravidel použitelných na státní podpory ve formě záruk, a to od okamžiku, kdy vstoupila v platnost první z výše uvedených vyhlášek;
d)
v odvětvích průmyslu a řemeslné výroby bylo sice pravidlo de minimis použitelné, protože ale řecké orgány neznaly počet příjemců opatření stanovených výše uvedenými vyhláškami a protože se podpory de minimis vypočítávají za období tří let a ne pro jednorázové opatření, nebylo možno zjistit, zda se na podpory stanovené výše uvedenými vyhláškami mohlo skutečně vztahovat pravidlo de minimis; v těchto souvislostech bylo rovněž nutno analyzovat podpory na základě různých pravidel použitelných na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích, která platila v okamžiku, kdy vstoupila v platnost první z výše uvedených vyhlášek; dostupné informace ovšem neumožňovaly zjistit, zda byla tato pravidla dodržena;
e)
v případě těchto stejných odvětví neumožňovaly dostupné informace zjistit, zda byla státní záruka poskytnuta při dodržení různých pravidel týkajících se státní podpory ve formě záruk použitelných od okamžiku, kdy vstoupila v platnost první z výše uvedených vyhlášek.
b) Odůvodnění druhého rozhodnutí o zahájení řízení
(55)
Druhé řízení bylo zahájeno z těchto kumulativních důvodů:
a)
když byly řecké orgány požádány o vysvětlení ohledně předmětných podpor, uvedly, že i když neznají přesný počet příjemců, vztahuje se pravděpodobně na částky předmětných podpor pravidlo de minimis; kromě skutečnosti, že se pravidlo de minimis až do 1. ledna 2005 nevztahovalo na odvětví zemědělství, Komise neměla žádný údaj, který by jí umožnil zjistit, do jaké míry částky obdržené zemědělskými podniky na základě vyhlášky č. 66336/B.1398 a jejích změněných znění spadají do pole působnosti nařízení Komise (ES) č. 1860/2004 ze dne 6. října 2004 o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na podporu de minimis v zemědělském odvětví (17), kterým se zavedlo pravidlo de minimis v odvětví zemědělství;
b)
vzhledem ke skutečnosti, že se výše uvedené vyhlášky vztahovaly na podniky v obtížích, bylo nutno analyzovat podpory z hlediska různých pravidel použitelných na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích, a to od okamžiku, kdy vstoupila v platnost první z dotyčných vyhlášek, tj. počínaje 21. zářím 1993; dostupné informace ovšem neumožňovaly zjistit, zda byla tato pravidla dodržena;
c)
pokud jde stále o odvětví zemědělství, dostupné informace neumožňovaly zjistit, zda byla státní záruka poskytnuta při dodržení různých pravidel použitelných na státní podporu ve formě záruk, a to od 21. září 1993;
d)
v odvětvích průmyslu a řemeslné výroby bylo sice pravidlo de minimis použitelné, protože ale řecké orgány neznaly počet příjemců opatření stanovených výše uvedenými vyhláškami a protože se prahy podpor vypočítávají za období tří let a ne pro jednorázové opatření, nebylo možno zjistit, zda se na podpory stanovené výše uvedenými vyhláškami mohlo skutečně vztahovat pravidlo de minimis; v těchto souvislostech bylo nutno analyzovat podpory rovněž na základě různých pravidel použitelných na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích od 21. září 1993; dostupné informace ovšem neumožňovaly zjistit, zda byla tato pravidla dodržena;
e)
v případě těchto stejných odvětví neumožňovaly dostupné informace zjistit, zda byla státní záruka poskytnuta při dodržení různých pravidel použitelných na státní podpory ve formě záruk, a to od 21. září 1993.
c) Odůvodnění třetího rozhodnutí o zahájení řízení
(56)
Třetí řízení bylo zahájeno z těchto kumulativních důvodů:
a)
v informacích, jež poskytly, řecké orgány stejně jako v případě obou prvních rozhodnutí o zahájení řízení uvedly, že předmětné částky měly pravděpodobně spadat pod pravidlo de minimis; kromě skutečnosti, že až do 1. ledna 2005 se pravidlo de minimis netýkalo odvětví zemědělství, neměla Komise k dispozici žádné údaje, které by jí umožnily posoudit, do jaké míry by částky obdržené zemědělskými podniky na základě vyhlášek, jež tvořily právní základ předmětného režimu, mohly spadat do oblasti působnosti nařízení (ES) č. 1860/2004;
b)
vzhledem k tomu, že se předmětné vyhlášky vztahovaly na podniky v obtížích, bylo nutno analyzovat podpory z hlediska různých pravidel použitelných na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích, a to od okamžiku, kdy vstoupila v platnost první z dotyčných vyhlášek, přičemž dostupné informace neumožňovaly zjistit, zda byla tato pravidla dodržena;
c)
v odvětvích průmyslu, hotelových služeb a řemeslné výroby bylo sice pravidlo de minimis použitelné, protože ale řecké orgány neposkytly informace o počtu příjemců podpor a protože se prahy podpory de minimis vypočítávají za období tří let a ne pro jednorázové opatření, nebylo možno zjistit, zda se na podpory stanovené výše uvedenými vyhláškami mohlo skutečně vztahovat pravidlo de minimis; v těchto souvislostech bylo rovněž nutno analyzovat podpory na základě různých pravidel použitelných na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích, která platila v okamžiku, kdy vstoupila v platnost první z výše uvedených vyhlášek; dostupné informace ovšem neumožňovaly zjistit, zda byla tato pravidla dodržena;
d)
na odvětví těžby a loďařství se pravidlo de minimis vztahovalo až počínaje vstupem v platnost nařízení Komise (ES) č. 69/2001 ze dne 12. ledna 2001 o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na podporu de minimis (18); ovšem z důvodů uvedených v písmenu c) bylo rovněž nutno analyzovat podpory na základě různých pravidel použitelných na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích, která platila v okamžiku, kdy vstoupila v platnost první z výše uvedených vyhlášek; dostupné informace ovšem neumožňovaly zjistit, zda byla tato pravidla dodržena;
e)
v odvětví námořní dopravy nebylo pravidlo de minimis použitelné a podpory bylo rovněž nutno analyzovat na základě pravidel použitelných na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích, která platila od vstupu v platnost první z výše uvedených vyhlášek; dostupné informace ovšem neumožňovaly zjistit, zda byla tato pravidla dodržena
f)
v žádném z uvedených odvětví neumožňovaly dostupné informace zjistit, zda byla státní záruka poskytnuta při dodržení různých pravidel použitelných na státní podpory ve formě záruk, a to od okamžiku, kdy vstoupila v platnost první z výše uvedených vyhlášek;
g)
vyhláška č. 2041901/16.5.1989 a vyhlášky zmíněné ve výše uvedeném 50. a 51. bodě odůvodnění stanovily podpory pro jiné prefektury než Rhodope, Xanthi a Evros a nebylo možno zjistit, zda se u plánovaného systému zásahů jedná o rozšíření systému použitého u výše uvedených tří prefektur nebo o samostatný systém, a bez ohledu na zvažovaný případ nebylo také možno na základě dostupných informací zjistit, zda byly dodrženy normy použitelné na státní podporu (normy použitelné na regionální podporu nebo na pravidlo de minimis);
h)
za předpokladu, že by vyhlášky uvedené v písmenu g) představovaly rozšíření systému zásahů použitého v prefekturách Rhodope, Xanthi a Evros, nebylo možno zjistit, zda by plánované podpory mohly spadat do rámce pravidla de minimis nebo zda by mohly být považovány za slučitelné s ustanoveními, kterými se řídí poskytování podpor na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích;
i)
za předpokladu, že by vyhlášky uvedené v písmenu g) představovaly samostatný systém zásahů, bylo vzhledem k neupřesnění této otázky v jejich ustanoveních nutno zvážit slučitelnost jeho použití na zdravé podniky a na podniky v obtížích, přičemž analýza dospěla k těmto závěrům:
-
pokud jde o podniky v obtížích, nebylo možno zjistit, zda by plánované podpory nemohly spadat pod pravidlo de minimis nebo zda by je nebylo možno považovat za slučitelné s ustanoveními, kterými se řídí poskytování podpor na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích,
-
pokud jde o zdravé podniky, nebylo možno zjistit, zda provozní kapitál vytvořený díky půjčce s poskytnutou úrokovou subvencí sloužil k financování způsobilých investic ve smyslu nařízení EU o regionálních podporách.
IV. PŘIPOMÍNKY ŘECKÝCH ORGÁNŮ K ROZHODNUTÍ O ZAHÁJENÍ FORMÁLNÍHO VYŠETŘOVACÍHO ŘÍZENÍ
a) Připomínky řeckých orgánů k prvnímu rozhodnutí o zahájení vyšetřovacího řízení
(57)
Ve svém dopise ze dne 9. srpna 2004 uvedly řecké orgány následující:
a)
u seskupení půjček se jedná o správní nástroj, který pro veřejnou správu nepředstavuje vysoké náklady;
b)
výpočet úroků za období šesti měsíců již podpořila judikatura vnitrostátního nejvyššího soudu, který prohlásil čtvrtletní kapitalizaci za protiprávní a nevhodnou, protože je odpovědná za zhoršování zadlužení;
c)
poskytnutí státní záruky nelze považovat za podporu, protože její použití provázejí opatření, jež jsou pro dlužníky mimořádně tvrdá;
d)
během referenčního období zůstaly úrokové sazby v Řecku bez ohledu na úrokovou subvenci nadále mnohem vyšší než ve zbývající části Unie, čímž nedošlo k narušení hospodářské soutěže, a to tím spíše, že podniky, které byly příjemci podpory, musely být životaschopné; úroková subvence byla kromě toho financována ze zvláštního účtu mimo státní rozpočet;
e)
poskytnutí období osvobození nelze považovat podporu, protože dluh a úroky přetrvávají: jedná se pouze o odložení splátek, jež lze odůvodnit hospodářskou situací;
f)
vyhláška č. 72742/B1723 (viz výše uvedený 42. bod odůvodnění) nevede k žádným dodatečným nákladům v porovnání s náklady vyvolanými vyhláškou, která tvoří základ předmětného režimu;
g)
uvolnění jištění na základě vyhlášky č. 2071670/11297 nelze považovat za podporu podniku, protože tato jištění jsou přizpůsobena výši restrukturalizovaných půjček a záruka řeckého státu navíc nepokrývá jakékoli náklady uložené vypůjčovatelům bankami;
h)
vyhláška č. 69836/B1451 a její změněná znění se týkala obecně zpracovatelských podniků a nezmiňovala konkrétně zpracovatelské podniky v odvětví zemědělství, které byly pokryty nařízením Rady (EHS) č. 866/1990 ze dne 29. března 1990 o zlepšení podmínek zpracování a uvádění na trh zemědělských produktů (19), nařízením Rady (ES) č. 951/1997 ze dne 20. května 1997 o zlepšení podmínek zpracování a uvádění na trh zemědělských produktů (20) a nařízením Rady (ES) č. 1257/1999 ze dne 17. května 1999 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) (21); tato nařízení byla uplatněna zavedením operačních programů druhého a třetího rámce podpory Společenství; podniky, které investovaly a obdržely za tímto účelem podporu od ministerstva zemědělství, rozvoje a výživy, nemohly využít restrukturalizace dluhů, protože se s tím nepočítalo; nebylo použito ani pravidlo de minimis, protože k získání dotace musely hospodářské subjekty provést práce a nést s nimi spojené náklady;
i)
odkaz na pravidlo de minimis slouží výlučně k dokreslení skutečnosti, že většina poskytnutých podpor nepřesáhla prahovou hodnotu de minimis, aniž by se přitom zvláště odkazovalo na odvětví zemědělství;
j)
kritérium „životaschopnosti po restrukturalizaci dluhu“ nemá žádný vliv na celkové posouzení životaschopnosti podniku provedené úvěrovou institucí, protože o způsobilosti k restrukturalizaci dluhu se rozhoduje ihned po vypracování studie životaschopnosti;
k)
restrukturalizace se týká starých půjček a na nové investice nebylo poskytnuto žádné financování;
l)
pokud jde o celkový grantový ekvivalent podpory na restrukturalizaci dluhů, drtivá většina podpor představovala nízké částky, u cílených oblastí (Kastorie a Euboia) se jednalo o znevýhodněné oblasti ve smyslu směrnice Rady 75/268/EHS ze dne 28. dubna 1975 o zemědělství v horských a znevýhodněných oblastech (22) a celá země je součástí cíle č. 1;
m)
úroková sazba použitá u nových půjček odpovídá sazbě u poslední emise státních dluhopisů a úroková subvence se netýká celé doby trvání restrukturalizované půjčky ale pouze prvních kritických roků, přičemž rozdíl sazeb není příliš významný (jeden až dva procentní body);
n)
režim trval od 30. června 1993 do 30. června 2003.
b) Připomínky řeckých orgánů k druhému rozhodnutí o zahájení vyšetřovacího řízení
(58)
Ve svém dopise ze dne 18. srpna 2005 řecké orgány předložily tyto argumenty, přičemž se ve většině případů jednalo o tvrzení již obsažená v jejich odpovědi na první rozhodnutí o zahájení řízení (viz předchozí bod odůvodnění):
a)
u seskupení půjček se jedná o správní nástroj, který pro veřejnou správu nepředstavuje vysoké náklady (k tomu dodávají, že cílem tohoto nástroje není selektivní poskytování podpor);
b)
výpočet úroků za období šesti měsíců již podpořila judikatura vnitrostátního nejvyššího soudu, který prohlásil čtvrtletní kapitalizaci za protiprávní a nevhodnou, protože je odpovědná za zhoršování zadlužení;
c)
během referenčního období zůstaly úrokové sazby v Řecku bez ohledu na úrokovou subvenci nadále mnohem vyšší než ve zbývající části Společenství;
d)
poskytnutí státní záruky nelze považovat za podporu, protože její použití provázejí podmínky, jež jsou pro dlužníky mimořádně tvrdé;
e)
úroky z prodlení a úrokové subvence byly financovány ze zvláštního účtu (účet zřízený zákonem č. 128/75) mimo státní rozpočet;
f)
poskytnutí období osvobození nelze považovat podporu, protože dluh a úroky přetrvávají: jedná se pouze o odložení splátek, jež lze odůvodnit hospodářskou situací;
g)
ustanovení ministerské vyhlášky 66336/B.1398/1993 a její změněná znění počítala s možností zásahu ve prospěch podniků usazených v prefekturách Florina a Kilkis bez výrazných nákladů pro veřejnou správu a za podmínky, že uvedené podniky jsou považovány za životaschopné; nenarušovala proto hospodářskou soutěž ve smyslu článku 87 Smlouvy o ES; kromě toho nelze zapomínat na to, že prefektury Florina a Kilkis sousedí s bývalou jugoslávskou republikou Makedonie a že během referenčního období (devadesátá léta) značně trpěly nestabilitou a válečným stavem v tomto regionu;
h)
výše uvedená vyhláška k tomu odkazuje na průmyslové podniky a podniky s řemeslnou výrobou a podle řeckých orgánů se její ustanovení údajně netýkala zemědělských podniků.
c) Připomínky řeckých orgánů k třetímu rozhodnutí o zahájení vyšetřovacího řízení
(59)
Ve svém dopise ze dne 10. května 2006 uvedly řecké orgány tyto argumenty:
a)
prefektury dotčené předmětnými vyhláškami se nacházely v obtížné hospodářské situaci poznamenané nízkým stupněm hospodářské činnosti a vyšší mírou nezaměstnanosti než ve zbylé části země, přičemž tyto okolnosti zhoršoval válečný stav v sousedních zemích (např. v Kosovu); k narušení hospodářské soutěže proto nemohlo dojít a podpory poskytnuté formou restrukturalizace dluhů a úvěrových subvencí mohly využít výjimky stanovené v čl. 87 odst. 3 písm. a) a c) Smlouvy o ES;
b)
podpory byly zaměřeny na vyřešení potíží v podobě nedostatečné dynamiky místních trhů, oslabení pracovního trhu, snížení poptávky a rovněž na dlouhodobý hospodářský rozvoj;
c)
pokud jde o tvrzení Komise, podle nějž mohlo údajně dojít k narušení podmínek obchodu v rámci Společenství vzhledem k silné hospodářské soutěži, jež existuje v odvětví zemědělství, se ze všech zkoumaných vyhlášek pouze vyhláška 1648/B22/13.1.1994 týká podniků s průmyslovým typem chovu; k tomu produkce masa v prefekturách Evros, Rhodope a Xanthi představovala v období 1995-2004 pouze malou část zemědělské produkce dotyčných prefektur a hrubý domácí produkt (HDP) těchto prefektur sice během šetřeného období vzrostl (jak v absolutních údajích, tak na obyvatele), ale zůstával přesto nadále značně pod vnitrostátním průměrem;
d)
vyhlášky č. 2041901/16.5.1989 a 2078809/1989, jež stanovily úrokové subvence u půjček na provozní kapitál podniků v prefekturách Lesbos, Samos, Chios a Dodecanese, stanovily také, že tyto podniky musí být před a po restrukturalizaci svých dluhů životaschopné;
e)
příslušné orgány v Řecku byly sice požádány, aby shromáždily údaje o skutečně poskytnutých podporách, nebyly ale schopny je poskytnout;
f)
úrokové subvence byly financovány z účtu zřízeného zákonem č. 128/75, který neobsahuje státní prostředky, protože se jedná o účet určený hlavně na přerozdělování finančních prostředků.
d) Dopisy řeckých orgánů ze dne 15. a 29. března 2011
(60)
V dopisech ze dne 15. a 29. března 2011 řecké orgány především upřesnily konce platnosti výchozích vyhlášek, kterými se řídily předmětné režimy. Jedná se o tyto termíny:
a)
30. června 2003 v případě vyhlášky č. 69836/B1461 (prefektury Kastorie a Euboia);
b)
30. června 2000 v případě vyhlášky č. 66336/B/398/14-9-1993 (prefektury Florina a Kilkis);
c)
31. prosince 2005 v případě vyhlášky č. 1648/B.22/13.1.94 (prefektury Xanthi, Rhodope a Evros);
d)
31. prosince 2004 v případě vyhlášky č. 2041901/16-5-1989 (prefektury Rhodope, Evros, Xanthi, Dodecanese a ostrovy Lesbos, Samos a Chios).
(61)
Řecké orgány dále upřesňují, že kritérium životaschopnosti podniků po restrukturalizaci dluhů nepředstavovalo výlučně zohlednění životaschopnosti podniků po restrukturalizaci dluhů ale spíše celkové posouzení životaschopnosti podniků před a po restrukturalizaci.
(62)
Oba dopisy obsahují rovněž tabulky s uvedením grantového ekvivalentu předmětných podpor obdrženého každým podnikem-příjemcem, přičemž účelem tabulek je zdůraznit procentuální podíl podniků, u nichž by podpory mohly spadat do rámce režimu de minimis. Řecké orgány nicméně přiznávají, že u podpor poskytnutých na základě vyhlášek č. 2041901/16-5-1989 (prefektury Xanthi, Rhodope a Evros a ostrovy Samos, Lesbos, Chios a Dodecanese) a č. 1648/B.22/13.1.94 (prefektury Xanthi, Rhodope a Evros) zahrnují dostupné údaje pouze období 2004-2007. Údaje poskytnuté ohledně podpor poskytnutých na základě vyhlášky č. 69836/B1461 (prefektury Kastorie a Euboia) pokrývají období 1993-1998 a údaje ohledně podpor poskytnutých na základě vyhlášky č. 66336/B/398/14-9-1993 (prefektury Florina a Kilkis) období 1993-2001. Tyto údaje byly získány od bank, ale ne všechny na žádost odpověděly. Řecké orgány se přesto domnívají, že číselné údaje se blíží celkové částce poskytnutých podpor, protože banky, které reagovaly, představují hlavní poskytovatele úvěrů pro dotyčné prefektury. Podle nich analýza údajů prokazuje, že podpory zapadají do rámce prahové hodnoty de minimis v 73,55 až 99,46 % případů v závislosti na období a zvažované vyhlášce.
(63)
Řecké orgány nakonec upřesňují, že výrobní a zpracovatelské podniky zemědělských produktů a podniky uvádějící je na trh nebyly pro podpory způsobilé a že termín „důlní podniky“ ve skutečnosti znamená podniky těžící mramor a kámen.
V. HODNOCENÍ
V.I. EXISTENCE PODPORY
(64)
Podle čl. 107 odst. 1 SFEU podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné s vnitřním trhem. Bráno doslova odpovídají předmětné podpory této definici v tom smyslu, že jsou financovány státem nebo ze státních prostředků, že se týkají určitých podniků (podniků odvětví zemědělství, řemeslné výroby, průmyslu, hotelových služeb, těžby - viz 63. bod odůvodnění - a loďařství v uvedených prefekturách), které zvýhodňují opatřeními, jako je splátkový kalendář jejich půjček, snížení splátek v důsledku jejich rozložení v čase, úvěrové subvence nebo poskytnutí záruk, a že mohou ovlivnit obchod (23) a narušit hospodářskou soutěž (24).
(65)
Řecké orgány se samozřejmě pokusily prokázat, že předmětné podpory mohou spadat do rámce režimu de minimis, a nepředstavují proto státní podpory ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU. Ovšem kromě skutečnosti, že pravidlo de minimis nebylo během období platnosti vyhlášek, jež představují právní základ předmětných režimů, vždy použitelné na všechna dotyčná odvětví (což byl ostatně jeden z důvodů rozhodnutí o zahájení řízení), jsou tyto údaje i podle přiznání uvedených orgánů neúplné (viz 62. bod odůvodnění). Kromě toho se výše podpor de minimis liší podle jednotlivých odvětví (v odvětví průmyslu a v odvětví zemědělství nejsou stejné) a na základě poskytnutých tabulek se lze domnívat, že řecké orgány tento rozdíl zcela jasně nepochopily. Na rozdíl od tvrzení řeckých orgánů, podle nichž podniky výroby, zpracování a uvádění na trh zemědělských produktů nebyly způsobilé pro předmětné režimy podpory, Komise zjišťuje, že z výše zmíněných tabulek jasně vyplývá, že některé podniky z těchto odvětví činnosti byly přesto příjemci podpor a že tyto podpory jsou považovány za podpory v rámci režimu de minimis, i když zjevně přesahují přípustnou prahovou hodnotu.
(66)
Komise připomíná, že každá jednotlivá podpora poskytnutá na základě režimu, který splňuje v okamžiku poskytnutí podmínky uvedené v použitelném nařízení o podpoře de minimis, je považována za podporu, jež nepředstavuje státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy.
(67)
V okamžiku, kdy řecké orgány začaly poskytovat předmětné podpory, pro odvětví zemědělství dosud neexistovaly předpisy Unie, kterými se řídí podpory de minimis.
(68)
První předpisy Společenství v této oblasti představují ustanovení nařízení (ES) č. 1860/2004 (25).
(69)
Podle nařízení (ES) č. 1860/2004, které zahrnuje jak zemědělskou prvovýrobu, tak zpracování a uvádění na trh zemědělských produktů, neovlivňují podpory nepřesahující částku 3 000 EUR na příjemce a na tři roky obchod mezi členskými státy, nenarušují nebo nemohou narušit hospodářskou soutěž, a nespadají proto pod čl. 107 odst. 1 SFEU.
(70)
Při použití článku 5 nařízení (ES) č. 1860/2004 platí stejné pro podpory poskytnuté před vstupem v platnost dotyčného nařízení, pokud tyto podpory splňují všechny podmínky stanovené v jeho článcích 1 a 3.
(71)
Dne 1. ledna 2008 bylo nařízení (ES) č. 1860/2004 nahrazeno nařízením Komise (ES) č. 1535/2007 ze dne 20. prosince 2007 o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na podporu de minimis v produkčním odvětví zemědělských produktů (26), kterým se zvýšila částka podpory de minimis na 7 500 EUR na příjemce a období tří fiskálních hospodářských roků, a to bez ohledu na formu a cíle podpor při maximální částce na členský stát, která odpovídá 0,75 % hodnoty roční produkce.
(72)
Ustanovení čl. 6 odst. 1 nařízení (ES) č. 1535/2007 uvádí, že „[…] nařízení se vztahuje na podporu poskytnutou před 1. lednem 2008 podnikům produkčního odvětví zemědělských produktů, pokud tato podpora splňuje všechny podmínky stanovené v článcích 1, 2, 3 a 4, s výjimkou požadavku výslovného odkazu na toto nařízení uvedeného v čl. 4 odst. 1 prvním pododstavci“. Nařízení se ovšem vztahuje pouze pro zemědělskou prvovýrobu.
(73)
Pravidlo de minimis použitelné od 1. ledna 2007 v oblasti zpracování a uvádění na trh zemědělských produktů je stanoveno v nařízení Komise (ES) č. 1998/2006 ze dne 15. prosince 2007 o použití článků 87 a 88 Smlouvy na podporu de minimis (27).
(74)
Ustanovení čl. 2 odst. 2 nařízení (ES) č. 1998/2006 stanoví částku, do jejíž výše podpora neovlivňuje obchod mezi členskými státy, nenarušuje nebo nemůže narušit hospodářskou soutěž, a nespadá proto pod čl. 107 odst. 1 SFEU, na 200 000 EUR.
(75)
Ustanovení čl. 5 odst. 1 nařízení (ES) č. 1998/2006 uvádí, že „toto nařízení se […] použije na podpory poskytnuté před jeho vstupem v platnost podnikům provozujícím zpracovávání a uvádění na trh zemědělských produktů, jestliže podpora splňuje veškeré podmínky stanovené v článku 1 a 2. ...“.
(76)
V těchto souvislostech nebude Komise považovat za státní podporu podpory poskytnuté na základě analyzovaných vyhlášek, které nepřesahují na příjemce:
a)
v případě zemědělské prvovýroby: 3 000 EUR za tříleté období, pokud byly v okamžiku jejich udělení v souladu s ustanoveními nařízení (ES) č. 1860/2004, nebo 7 500 EUR za období tří fiskálních roků, pokud byly v okamžiku jejich udělení v souladu s ustanoveními nařízení (ES) č. 1535/2007;
b)
v případě zpracování a uvádění na trh zemědělských produktů: 3 000 EUR za tříleté období, pokud byly v okamžiku jejich udělení v souladu s ustanoveními nařízení (ES) č. 1860/2004, nebo 200 000 EUR za období tří fiskálních roků, pokud byly v okamžiku jejich udělení v souladu s ustanoveními nařízení (ES) č. 1998/2006.
(77)
Komise ovšem zdůrazňuje, že ustanovení nařízení (ES) č. 1998/2006 a (ES) č. 1535/2007 nemohou využívat podniky v obtížích.
(78)
V jiných odvětvích, než je zemědělství (což v tomto konkrétním případě znamená v různých odvětvích uvedených v tomto rozhodnutí s výjimkou odvětví loďařství, o němž bude pojednáno níže v 80. a 81. bodě odůvodnění (28)), bylo použitelné v okamžiku, kdy byly předmětné podpory poskytnuty, pravidlo de minimis stanovené ve sdělení Komise ze dne 20. května 1992 s názvem „Rámec Společenství pro podpory malým a středním podnikům z roku 1992“ (29) (dále jen „rámec Společenství z roku 1992“). Sdělení stanovilo, že „[…] vyplacení ad hoc podpor nepřesahujících částku 50 000 ecu na daný druh výdajů a režimy, na jejichž základě je částka podpory, již může získat podnik pro daný typ výdajů za tříleté období, omezena na tuto výši, nemusí být nadále oznamovány podle čl. 93 odst. 3 [Smlouvy o ES] (30) za podmínky, že poskytnutí podpory nebo podmínky režimu obsahují výslovné ustanovení, které stanoví, že dodatečná podpora poskytnutá stejném podniku na stejný druh výdajů z jiných zdrojů financování nebo v rámci jiných režimů nesmí zvýšit celkovou částku, jejímž je podnik příjemcem, na hranici přesahující prahovou hodnotu ve výši 50 000 ecu. …“. Toto pravidlo bylo následně předefinováno ve sdělení Komise o podpoře de minimis (31) z roku 1996 (dále jen „sdělení z roku 1996“), které stanovilo výši podpory de minimis na 100 000 ecu za stejné období, a poté v nařízení (ES) č. 69/2001, které stanovilo tuto částku na 100 000 EUR za stejné období.
(79)
Vzhledem k termínům ukončení platnosti analyzovaných režimů (poslední k 31. prosinci 2005) a k nemožnosti zpětného uplatnění předpisů, pokud jde o odvětví uvedená v 78. bodě odůvodnění, nebude Komise považovat za státní podporu podpory poskytnuté na základě analyzovaných vyhlášek, které nepřesahují na příjemce:
a)
50 000 ecu za tři roky během období od 19. srpna 1992 do 5. března 1996, pokud tyto podpory byly v okamžiku jejich poskytnutí v souladu s ustanoveními rámce z roku 1992;
b)
100 000 ecu/EUR za tři roky během období od 6. března 1996 do 1. února 2001, pokud tyto podpory byly v okamžiku jejich poskytnutí v souladu s příslušnými ustanoveními sdělení z roku 1996;
c)
100 000 EUR za tři roky během období od 2. února 2001 do 31. prosince 2005, pokud tyto podpory byly v okamžiku jejich poskytnutí v souladu s příslušnými ustanoveními nařízení (ES) č. 69/2001.
(80)
Pokud jde o odvětví loďařství, pravidlo de minimis je použitelné pouze od vstupu v platnosti nařízení (ES) č. 69/2001.
(81)
Komise proto nebude považovat za státní podporu podpory poskytnuté na základě analyzovaných vyhlášek, které nepřesahují částku 100 000 EUR na příjemce a tři roky během období od 2. února 2001 do 31. prosince 2005, pokud tyto podpory byly v okamžiku jejich poskytnutí v souladu s příslušnými ustanoveními nařízení (ES) č. 69/2001.
(82)
Ostatní tvrzení, kterými řecké orgány odůvodňují neexistenci státní podpory, nemůže Komise přijmout z následujících důvodů, které platí v každém případě, kdy jsou tato tvrzení použita:
a)
tvrzením, že seskupení půjček nevede k vysokým nákladům pro veřejnou správu (viz zejména 57. bod odůvodnění písm. a) a 58. bod odůvodnění písm. a)), řecké orgány uznávají, že opatření znamená pro stát náklad, tj. zapojuje státní prostředky;
b)
až do vstupu v platnost sdělení o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na státní podpory ve formě záruk (32) (dále jen „sdělení z roku 2000“) byly všechny záruky považovány za obsahující prvek státní podpory (viz 105. bod odůvodnění písm. a)); sdělení z roku 2000 stanoví, že záruku lze považovat za prostu státní podpory ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy, pokud se u příjemců nejedná o vypůjčovatele ve finančních obtížích a pokud by v zásadě mohli získat půjčku na finančních trzích za tržních podmínek bez zásahu státu, jestliže jsou záruky spojeny s konkrétní finanční operací, týkají se určité maximální částky, nepokrývají více než 80 % splatného zůstatku půjčky nebo jiného finančního závazku (s výjimkou investičních dluhopisů a podobných nástrojů), nejsou neomezené, pokud jsou podmínky režimu stanoveny na základě realistického posouzení rizik ohledně zajištění co nejpravděpodobnějšího vlastního financování pomocí pojistného hrazeného podniky-příjemci, pokud režim určuje způsoby poskytování záruk a stanoví, že jeho obecné financování bude předmětem přezkumu nejméně jednou za rok a pokud pojistné kryje jak běžná rizika spojená s poskytnutím záruky, tak správní náklady režimu a umožňuje běžné odměňování výchozího kapitálu případně poskytnutého státem pro rozběh režimu; řecké orgány ovšem neposkytly žádnou informaci, která by potvrzovala přijatelnost tohoto scénáře v tomto konkrétním případě;
c)
pokud jde o hospodářskou soutěž, nepředstavuje poskytnutí období osvobození (viz 57. bod odůvodnění písm. e) a 58. bod odůvodnění písm. f)) pouze časové posunutí splátek, protože se jím snižuje splátková zátěž v konkrétním okamžiku a příjemci se poskytuje dočasné finanční ulehčení;
d)
přestože účet zřízený zákonem č. 128/75, který se používá pro financování úrokových subvencí (viz 57. bod odůvodnění písm. d), 58. bod odůvodnění písm. e) a 59. bod odůvodnění písm. f)), nebyl, jak uvádějí samy řecké orgány, zahrnut do rozpočtu řeckého státu, představuje státní prostředek (33);
e)
poskytnutí úrokové subvence u půjček poskytuje podnikům, které jsou jejím příjemcem, zvýhodnění, i když jsou úrokové sazby v zemi vysoké;
f)
přestože uvolnění jištění poskytovaných pro získání záruky (viz 57. bod odůvodnění písm. g)) nepředstavuje podle vyhlášky č. 2071670/11297 pro řecký stát žádný přímý výdaj, obsahuje prvek podpory, protože stát tím, že s touto možností počítá, nejenom poskytuje podnikům-příjemcům možnost získání kapitálu, ale ruší zároveň kompenzační opatření požadované pro získání své záruky;
g)
skutečnost, že v Řecku byly údajně vysoké úrokové sazby (viz 57. bod odůvodnění písm. d)), neznamená nepřítomnost podpory v tom smyslu, že bez ohledu na hospodářské okolnosti, za nichž došlo k restrukturalizacím dluhů s úrokovými subvencemi, už pouhá skutečnost jejich poskytnutí se rovná zbavení příjemců zátěže, kterou by musely za běžných okolností nést při výkonu své činnosti.
(83)
Vzhledem ke všem těmto důvodům nezbývá Komisi než dospět k závěru, že podpory, které nesplňují prahové hodnoty a podmínky pro poskytování podpor de minimis uvedených v 68. až 81. bodě odůvodnění, spadají do oblasti působnosti čl. 107 odst. 1 SFEU.
V.II. SLUČITELNOST PODPORY
(84)
V případech stanovených v čl. 107 odst. 2 a 3 SFEU mohou být ovšem určité podpory uplatněním výjimky považovány za slučitelné s vnitřním trhem.
(85)
V tomto konkrétním případě je nutno v rámci každého zahájeného řízení přezkoumat, jakou výjimku by bylo možno uplatnit podle jednotlivých dotčených odvětví (při odlišení odvětví zemědělství a ostatních odvětví).
V.II.1 PODPORY TÝKAJÍCÍ SE PREFEKTUR KASTORIE A EUBOIA, KTERÉ BYLY PŘEDMĚTEM PRVNÍHO ROZHODNUTÍ O ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ
a) Odvětví zemědělství
(86)
Vzhledem k povaze poskytnutých podpor je jedinou výjimkou, o které lze uvažovat při odůvodnění jejich slučitelnosti s vnitřním trhem, výjimka, s níž počítá čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU a podle níž lze považovat za slučitelné s vnitřním trhem podpory, které mají usnadnit rozvoj určitých hospodářských činností nebo hospodářských oblastí, pokud nemění podmínky obchodu v takové míře, jež by byla v rozporu se společným zájmem.
(87)
Jelikož se u předmětných podpor jedná o neoznámené podpory, je nutno pro použití této výjimky, aby byly v souladu s pravidly o státní podpoře, jež platila v okamžiku jejich poskytnutí. Podle údajů poskytnutých řeckými orgány trval předmětný režim od 30. června 1993 do 30. června 2003. Slučitelnost předmětného režimu s vnitřním trhem bude proto analyzována na základě předpisů o státní podpoře použitelných během tohoto období.
(88)
Jedním z důvodů, které vedly Komisi k zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU, je, že podpory se zdály být určeny pro podniky v obtížích. V této věci řecké orgány ve svém dopise ze dne 9. srpna 2004 uvedly, že kritérium „životaschopnosti po restrukturalizaci dluhů“ nemělo žádný vliv na celkové posouzení životaschopnosti podniku, které provedla úvěrová instituce, protože o způsobilosti k restrukturalizaci se rozhodovalo okamžitě po vypracování studie životaschopnosti. Toto tvrzení bylo opakováno v dopisech ze dne 15. a 29. března 2011 (viz 61. bod odůvodnění).
(89)
Komise se domnívá, že toto vysvětlení neumožňuje dospět k závěru, že podpory nebyly poskytovány podnikům v obtížích, protože se sice, jak tvrdí řecké orgány, o způsobilosti k restrukturalizaci dluhů rozhodovalo ihned po vypracování studie životaschopnosti, ale samotná studie byla zaměřena na výhledy životaschopnosti příjemců po provedení restrukturalizace dluhů, což znamená, že zájemci-příjemci se mohli nacházet v okamžiku provádění studie v potížích a přitom být do režimu zahrnuti, protože subjekt provádějící studii mohl odhadnout možnosti návratu k životaschopnosti po restrukturalizaci dluhů (Komise tento prvek ostatně zdůraznila ve 23. bodě odůvodnění svého rozhodnutí o zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU, protože se preambule vyhlášky č. 2045909/7931/0025 zmiňovala o nutnosti podpořit podniky prefektur Kastorie a Euboia, které čelí potížím s likviditou).
i) Předpisy použitelné na podpory na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích během zvažovaného období
I. Období od 1. října 1993 do 31. prosince 1997
(90)
Podpory podnikům v obtížích podléhají určitému počtu pravidel. V okamžiku vstupu v platnost vyhlášky č. 69836/B1461 Komise prováděla politiku, na jejímž základě považovala v odvětví zemědělství tyto podpory za provozní, jež mohly být prohlášeny za slučitelné s vnitřním trhem pouze za splnění třech následujících podmínek:
a)
předmětné podpory se musely týkat finančních nákladů půjček uzavřených za účelem financování již provedených investic;
b)
kumulovaný grantový ekvivalent podpor případně poskytnutých u předem dojednaných půjček a předmětných podpor nesměl přesáhnout obecně přijímané míry, tj.:
i)
u investic na úrovni zemědělské prvovýroby: 35 nebo 75 % v znevýhodněných oblastech ve smyslu směrnice 75/268/EHS,
ii)
u investic na úrovni zpracování a uvádění na trh zemědělských produktů: 55 nebo 75 % v oblastech cíle 1 u projektů, které jsou v souladu s odvětvovými programy nebo jedním z cílů článku 1 nařízení (EHS) č. 866/90 (34), a 35 % (nebo 50 % v oblastech cíle 1) u ostatních projektů za podmínky, že nejsou vyloučeny z výběrových kritérií stanovených v bodě 2 přílohy rozhodnutí Komise 90/342/EHS ze dne 7. června 1990 o přijetí výběrových kritérií pro investice do zlepšení zpracovatelských a marketingových podmínek pro zemědělské a lesnické produkty (35) (či rozhodnutí 94/173/ES (36), které jej nahradilo);
c)
předmětné podpory musí následovat po úpravách sazeb nových půjček provedených za účelem zohlednění kolísání hodnoty peněz (výše podpor musí být nižší nebo se rovnat změně sazeb u nových půjček) a musí se týkat zemědělských hospodářství, u kterých existují záruky životaschopnosti, a to zejména v případech, kdy by finanční zátěž vyplývající ze stávajících půjček byla takové míry, že by u hospodářství existovalo riziko ohrožení či dokonce úpadku.
(91)
V dopise ze dne 9. srpna 2004 řecké orgány uvedly, že se vyhláška č. 69836/B1451 a její změněná znění týkají zpracovatelských podniků obecně, že tato vyhláška se nijak zvláště nezmiňuje o zpracovatelských podnicích odvětví zemědělství, které jsou pokryty nařízeními (EHS) č. 866/90, (ES) č. 951/97 a (ES) č. 1257/1999, že celé území země patří k cíli 1 a že podniky, které investovaly a získaly za tím účelem podporu od ministerstva zemědělství, rozvoje a výživy, nemohly využít restrukturalizace dluhů, protože se s tím nepočítalo. Pokud jde o celkový grantový ekvivalent restrukturalizace dluhů, dodávají, že drtivá většina podpor představovala nízké částky a že restrukturalizace dluhů se týká starých půjček, a tím pádem již provedených investic.
(92)
Upřesnění poskytnutá řeckými orgány v prvé řadě Komisi neumožňují vyloučit, že zpracovatelské podniky odvětví zemědělství nemohly být příjemci podpor na základě vyhlášky č. 69836/B1451 a jejích změněných znění, protože skutečnost, že dotyčné podniky nejsou zvláště zmiňovány, automaticky neznamená, že nepatří do obecné kategorie zpracovatelských podniků (průmyslových podniků), které spadají do oblasti působnosti vyhlášky.
(93)
Pokud jde o dodržení podmínek stanovených v 90. bodě odůvodnění, Komise zjišťuje, že vyhláška č. 69836/B1451 a její změněná znění pokrývala restrukturalizaci půjček, jež se mohly týkat jak investic, tak provozního kapitálu.
(94)
Pokud jde o restrukturalizaci půjček spojených s investiční činností, upřesnění poskytnutá řeckými orgány umožňují Komisi konstatovat, že podmínka stanovená v 90. bodě odůvodnění písm. a) je splněna, protože se tyto půjčky týkaly již provedených investic.
(95)
Komise může rovněž považovat druhou možnost podmínky stanovené v 90. bodě odůvodnění písm. c) za splněnou, protože podniky-příjemci musí být po restrukturalizaci dluhů životaschopné na základě posouzení provedeného finančními institucemi.
(96)
Komise ale nemůže na základě informací, které má k dispozici, dospět k závěru o nezpochybnitelném dodržení podmínky stanovené v 90. bodě odůvodnění písm. b), protože řecké orgány ve svém dopise ze dne 9. srpna 2004 upřesnily, že se na podniky zpracování a uvádění na trh zemědělských produktů vztahovala mimo jiné nařízení (EHS) č. 866/90 a (ES) č. 951/97 a že tato nařízení byla uplatněna při dodržení jejich ustanovení, což znamená, že podpory již mohly být poskytnuty ve výši maximální povolené míry stanovené dotyčnými nařízeními (75 % pro oblasti cíle 1, k nimž Řecko patří) a že uplatnění předmětného režimu v tomto konkrétním případě mohlo vést kvůli kumulování podpor k překročení této míry.
(97)
Pokud jde o restrukturalizaci půjček spojených s vytvořením provozního kapitálu, k provádění předmětného režimu také nemohlo dojít při dodržení všech podmínek stanovených v 90. bodě odůvodnění, protože první ze stanovených podmínek (písmeno a) výslovně stanoví, že půjčky musí být vázány na investice.
II. Období od 1. ledna 1998 do 30. června 2000
(98)
V roce 1997 byly podmínky stanovené v 90. bodě odůvodnění nahrazeny ustanoveními sdělení Komise s názvem „Pokyny Společenství pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci podniků v nesnázích“ (dále jen „pokyny z roku 1997“) (37). V bodě 4.4 dotyčných pokynů se stanoví, že „pokud jde o odvětví zemědělství, jsou [pokyny] použitelné od 1. ledna 1998 na nové státní podpory a na stávající podpory od stejného dne nebo, pokud Komise zahájila v těchto souvislostech vůči jednomu nebo více členských států řízení podle čl. 93 odst. 2 Smlouvy [o ES], ode dne přijetí konečného rozhodnutí Komisí na základě čl. 93 odst. 2 Smlouvy [o ES] týkajícího se dotyčného členského státu či členských států“.
(99)
Pokyny z roku 1997, které byly pro odvětví zemědělství zcela nové, stanovily mimo jiné toto:
a)
pokud jde o podpory na záchranu: poskytování podpor likvidity z akutních sociálních důvodů ve formě úvěrových záruk nebo splatných úvěrů se sazbou odpovídající tržní sazbě, v částce omezené na výši nezbytně nutnou k provozování podniku (např. pokrytí mzdových nákladů a zajištění běžného zásobování) a dobu rovněž nezbytně nutnou ke stanovení nezbytných a možných opatření na ozdravení, aniž by došlo k destabilizaci průmyslové nebo zemědělské situace v ostatních členských státech;
b)
pokud jde o podpory na restrukturalizaci: poskytování podpor spojených s prováděním restrukturalizačního plánu zaměřeného na omezení nebo nezvratné uzavření výrobních kapacit v případě nadbytečných strukturálních kapacit v odvětví (omezení kapacit musí být dodatečné ke každému omezení, ke kterému by došlo v případě neexistence podpory na restrukturalizaci) s jedinou výjimkou v případech, kdy by se rozhodnutí přijatá ve prospěch všech příjemců během následných dvanáctiměsíčních období netýkala celkově určitého množství produktu nepřesahujícího stanovený procentuální podíl na celkové roční produkci tohoto produktu v zemi (3 % u opatření cílených na určitou kategorii produktů nebo hospodářských subjektů a 1,5 % u opatření necílených).
(100)
Členské státy měly možnost požádat o provádění těchto zemědělských ustanovení namísto ustanovení stanovených pokyny z roku 1997 pro jiná odvětví než zemědělství, která spadala do oblasti jejich působnosti (pro tato jiná odvětví platila velmi přísná kritéria, a to zejména v oblasti restrukturalizačního plánu a příspěvku příjemce na restrukturalizaci - viz mimo jiné kapitola b) „nezemědělské odvětví“, body 109 až 121).
(101)
V dopise ze dne 9. srpna 2004 řecké orgány neposkytly žádnou informaci, která by Komisi umožnila konstatovat, že došlo k přizpůsobení režimu podpor těmto ustanovením a že během zvažovaného období byly proto podpory poskytovány za dodržení příslušných podmínek pokynů z roku 1997, nebo-li za dodržení buď podmínek popsaných výše v 99. bodě odůvodnění písm. b), nebo za dodržení podmínek stanovených pro jiná odvětví než zemědělství (předložení restrukturalizačního plánu s výhledem na návrat k životaschopnosti v přiměřené době a vycházejícímu z realistických předpokladů, se zmírněním dopadů podpor na konkurenční subjekty, při dodržení zásady jediné podpory, provázenému omezením kapacit v případě nadbytečných strukturálních kapacit v odvětví, zaručujícímu proporcionalitu mezi podporou a náklady na restrukturalizaci a výhodami z ní plynoucími a s pokrytím jejích sociálních nákladů).
III. Období od 1. července 2000 do 30. června 2003
(102)
Pokyny z roku 1997 byly nahrazeny dne 9. října 1999 pokyny Společenství o státní podpoře na záchranu a restrukturalizaci podniků v nesnázích (dále jen „pokyny z roku 1999“) (38). V bodě 6.3 pokynů z roku 1999 je uvedeno, že „členské státy musí upravit své stávající režimy podpory na záchranu a restrukturalizaci, které mají zůstat v platnosti po 30. červnu 2000, aby je přizpůsobily … pokynům … po tomto dnu“. Kromě toho, „aby Komise mohla kontrolovat postup úprav, členské státy jí musí předložit seznam těchto režimů do 31. prosince 1999. Následně jí musí, v každém případě do 30. června 2000, poskytnout informace postačující k tomu, aby jí umožnily kontrolovat, zda jsou režimy skutečně upraveny v souladu s … pokyny“.
(103)
Pokyny z roku 1999 obsahovaly rovněž zvláštní kapitolu věnovanou restrukturalizaci podniků v obtížích v odvětví zemědělství. V porovnání s kapitolou pokynů z roku 1997 definovala tato kapitola nadbytečnou strukturální kapacitu odvětví, omezila výjimku uvedenou v 99. bodě odůvodnění písm. b) na podniky prvovýroby (což znamená, že pododvětví zpracování a uvádění na trh zemědělských produktů automaticky podléhalo povinnosti snížení kapacit) a učinila platnou zásadu jediné podpory, podle níž podpory na restrukturalizaci mohou být poskytnuty pouze jednou.
(104)
V dopise ze dne 9. srpna 2004 řecké orgány neposkytly žádnou informaci, která by Komisi umožnila konstatovat, že došlo k přizpůsobení režimu podpor těmto ustanovením a že během zvažovaného období byly proto podpory poskytovány za dodržení příslušných podmínek pokynů z roku 1999, nebo-li po předložení restrukturalizačního plánu stanovujícímu zejména omezení kapacit v případě nadbytečných strukturálních kapacit a případně omezenou výjimku uvedenou ve 103. bodě odůvodnění, a to na základě zásady jediné podpory.
ii) Záležitost záruk
(105)
Další oblast, kvůli které Komise zahájila řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU, je otázka slučitelnosti podpor poskytnutých formou záruk. Řecké orgány ve svém dopise ze dne 9. srpna 2004 vyjádřily několik připomínek (viz 57. bod odůvodnění písm. c) a g)). Komise soudí, že tyto připomínky vyžadují následující poznámky:
a)
pokud jde o písmeno c), skutečnost, že poskytnutí záruky provázejí přísné podmínky, sama o sobě neznamená nepřítomnost státní podpory: pravidla použitelná během trvání předmětného režimu a uvedená v dopisech členským státům SG(89) D/4328 ze dne 5. dubna 1989 a SG(89) D/12772 ze dne 12. října 1989 a rovněž v bodě č. 38 sdělení Komise členským státům o použití článků 92 a 93 Smlouvy a článku 5 směrnice Komise 80/723/EHS na veřejné podniky v odvětví průmyslu (39) naopak jasně stanoví, že „[…] každá záruka poskytnutá státem přímo nebo prostřednictvím jím pověřených finančních institucí spadá do působnosti čl. 92 odst. 1 Smlouvy o ES“, a vyžadují uplatnění podmínek, které mohou vést až k likvidaci podniku; výše uvedené dopisy byly sice v roce 2000 nahrazeny sdělením o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na státní podpory ve formě záruk, jež počítalo se scénářem, který umožňuje dospět k závěru o nepřítomnosti státní podpory, ale řecké orgány ve svém dopise ze dne 9. srpna 2004 neposkytly žádné informace, jež by umožnily dospět k závěru, že poskytnuté záruky lze zahrnout do tohoto scénáře;
b)
i v případě, kdy by řecké orgány poskytly informace za účelem prokázání, že poskytnuté záruky spadají do scénáře o nepřítomnosti podpory, Komise by tento scénář nemohla schválit už jenom proto, že jej lze použít pouze, pokud podniky-příjemci nejsou ve finančních obtížích;
c)
pokud jde o písm. g), skutečnost, že záruka nepokrývá některé náklady, nepředstavuje v žádném případě důkaz o dodržení všech podmínek, které umožňují dospět k závěru o slučitelnosti podpory obsažené v poskytnutí záruky s vnitřním trhem; navíc je nutno konstatovat, že žádná z informací poskytnutých řeckými orgány v jejich dopise ze dne 9. srpna 2004 nepotvrzuje jejich dodržení.
(106)
Po tomto upřesnění Komise spíše soudí, že záruky představovaly během trvání předmětného režimu jeden z prvků souboru nástrojů poskytování podpor podnikům v obtížích, a jejich slučitelnost je proto spojena se slučitelností celého procesu restrukturalizace, k němuž, jak dostatečně ukazuje analýza v 94. až 104. bodě odůvodnění, řecké orgány neposkytly žádné informace, jež by umožnily Komisi zbavit se pochyb, jež vyjádřila při zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU (tyto úvahy ohledně záruk platí pro všechna tři řízení uvedená v tomto rozhodnutí a pro všechna uváděná odvětví s výjimkou záruk stanovených vyhláškou 2/82257/0025/18.12.2000, které budou předmětem odděleného přezkumu vzhledem k použitému kritériu životaschopnosti, tj. životaschopnosti před restrukturalizací dluhů).
(107)
Ostatní tvrzení rozváděná řeckými orgány v jejich dopise ze dne 9. srpna 2004 (použitá úroková sazba, záležitost existence či neexistence dodatečných výdajů vyvolaných vyhláškami tvořícími právní základ režimu, periodicita úroků) nepřinášejí žádné skutečnosti, které by mohly změnit výše vysvětlené stanovisko Komise.
(108)
Protože informace poskytnuté řeckými orgány neumožňují odstranit pochyby vyjádřené při zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU, může Komise pouze dospět k závěru o neslučitelnosti předmětného režimu se společným trhem.
b) Nezemědělské odvětví
(109)
Stejně jak tomu učinila pro odvětví zemědělství, musí Komise analyzovat předmětné podpory na základě pravidel použitelných pro státní podpory na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích.
(110)
V okamžiku vstupu v platnost vyhlášky č. 69836/B1461, tj. 1. října 1993, byla dotyčná pravidla stanovena v osmé zprávě o politice hospodářské soutěže, a to zejména v bodech č. 177, 227 a 228 této zprávy.
(111)
Bod č. 117 zprávy uvádí, že v případě, kdy se mohou opatření na záchranu ukázat jako nutná pro poskytnutí odkladu, během nějž začnou být prováděna dlouhodobá řešení obtíží daného podniku, nesmí být těchto opatření využito k tomu, aby se zabránilo nutným snížením kapacit, a smí se jich proto použít pouze v případech, kdy jsou nutná pro vyřešení akutních sociálních potíží.
(112)
Bod č. 227 zprávy upřesňuje, že podpory na záchranu lze z hlediska Smlouvy odůvodnit, pokud jsou vázány na restrukturalizaci prováděnou s cílem trvale konsolidovat situaci dotyčných podniků a/nebo regionů v obtížích a pokud mají dostatečně regionální nebo odvětvovou povahu, aby bylo možno posoudit jejich dopady.
(113)
Bod č. 228 zprávy upřesňuje podrobněji stanovisko Komise ohledně podpor na záchranu a stanoví, co mají představovat „průvodní podpory“.
(114)
Podpory na záchranu musí:
a)
spočívat v podporách likvidity formou úvěrových záruk nebo záruk za splatné úvěry s úrokovou sazbou rovnající se sazbě tržní;
b)
omezit se ve své výši na částku nezbytně nutnou pro další zajištění mzdových nákladů a běžného zásobování;
c)
být vypláceny pouze po dobu nutnou (obvykle šestiměsíční) na určení nezbytných a možných opatření ozdravění;
d)
být odůvodněny akutními sociálními potížemi, aniž by zachování podniku, jež umožňují, vedlo k destabilizaci průmyslové situace v ostatních členských státech.
(115)
Průvodní podpory musí být úzce podmíněny provedením řádně strukturovaného programu restrukturalizace/přeměny činnosti schopným skutečně obnovit v dlouhodobém výhledu konkurenceschopnost předmětné produkce a musí být omezeny na míru a výši nezbytně nutné k zajištění rovnováhy podniku během nevyhnutelného přechodného období do doby, než podobný program přinese své výsledky, což znamená období značně omezené a s dostatečnou sestupností.
(116)
Tyto podmínky byly nahrazeny pokyny Společenství o státní podpoře na záchranu a restrukturalizaci podniků v nesnázích z roku 1994 (40), které vstoupily v platnost dne 23. prosince 1994 (dále jen „pokyny z roku 1994“), následně pokyny z roku 1997, které vstoupily v platnost dne 1. ledna 1998, a konečně pokyny z roku 1999, které se staly použitelnými počínaje 1. červencem 2000, a to při zohlednění období na přizpůsobení režimů podpory poskytnutého členským státům (viz 98. a 102. bod odůvodnění).
(117)
Pokyny z roku 1994 potvrzují politiku prováděnou Komisí v oblasti podpor na záchranu (viz 114. bod odůvodnění) a definují přesněji obsah a důsledky restrukturalizačních plánů, které se mají předkládat (výhledy na návrat k životaschopnosti v přiměřené době na základě realistických předpokladů, zmírnění dopadů podpor na konkurenční subjekty, zásada jediné podpory, snížení kapacit v případě nadbytečných strukturálních kapacit dotyčného odvětví, proporcionalita mezi podporou a náklady a výhodami restrukturalizace, pokrytí sociálních nákladů restrukturalizace).
(118)
V nezemědělském odvětví potvrzují pokyny z roku 1997, které jsou výsledkem pravidelného přezkumu politiky prováděné Komisí v oblasti záchrany a restrukturalizace podniků v obtížích, obsah pokynů z roku 1994.
(119)
Pokyny z roku 1999 zpřísňují podmínky poskytování podpor na záchranu tím, že zavádějí přesnou lhůtu pro předložení restrukturalizačního plánu. V oblasti restrukturalizace jsou přísnější zejména s ohledem na malé a střední podniky a stanoví možnost požadovat snížení kapacit i v případě, kdy v odvětví nadbytečné strukturální kapacity neexistují.
(120)
Vzhledem k tomu, že vysvětlení poskytnutá řeckými orgány v jejich dopise ze dne 9. srpna 2004 platí jak pro odvětví zemědělství, tak pro nezemědělské odvětví, může Komise jen konstatovat, stejně jak to již učinila pro odvětví zemědělství, že žádná z informací poskytnutých řeckými orgány neumožňuje zjistit, zda byly dodrženy různé podmínky stanovené v pokynech z roku 1994, 1997 a 1999 (stačí jen uvést, že nic nenasvědčuje tomu, že by podniky-příjemci předložily jakýkoli restrukturalizační plán obsahující nutná kompenzační opatření). Toto zjištění platí rovněž pro dodržení ustanovení popsaných v osmé zprávě o politice hospodářské soutěže.
(121)
Bez podkladů, které by potvrzovaly dodržení výše uvedených podmínek, není Komise schopna zjistit, zda podpory byly poskytnuty následně po předložení restrukturalizačního plánu vykazujícího všechny náležitosti stanovené v různých výše zmíněných předpisech (k nimž patří zejména výhledy na návrat k životaschopnosti v přiměřené době na základě realistických předpokladů, zmírnění dopadů podpor na konkurenční subjekty, zásada jediné podpory, snížení kapacit, proporcionalita mezi podporou a náklady a výhodami restrukturalizace a pokrytí sociálních nákladů restrukturalizace). Nemůže se proto zbavit pochyb, jež vyjádřila při zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU, a může tak dospět pouze k závěru o neslučitelnosti předmětného režimu se společným trhem.
V.II.2 PODPORY PODNIKŮM PREFEKTUR FLORINA A KILKIS, JEŽ BYLY PŘEDMĚTEM DRUHÉHO ROZHODNUTÍ O ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ
a) Odvětví zemědělství
(122)
V dopise ze dne 18. srpna 2005 řecké orgány uvedly, že základní vyhláška, jíž se řídí poskytování podpor (vyhláška č. 66336/B.1398/1993), odkazuje na průmyslové podniky a podniky řemeslné výroby a že se její ustanovení netýkala žádného zemědělského podniku.
(123)
Komise bere na vědomí tato upřesnění a soudí proto, že nemusí analyzovat předmětný režim na základě pravidel o státní podpoře platných pro odvětví zemědělství v okamžiku poskytnutí podpor.
b) Nezemědělské odvětví
(124)
Komise, jež se při zahájení řízení domnívala, že režim byl plánován pro podniky v obtížích, jelikož vyhláška č. 66336/B.1398/1993 stanoví, že podniky musí být po restrukturalizaci životaschopné (což neumožňovalo vyloučit obtížný stav v okamžiku rozhodnutí o způsobilosti pro získání podpory), musí přezkoumat slučitelnost předmětných podpor na základě pravidel, která platila pro podpory na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích v okamžiku jejich poskytnutí.
(125)
Pravidla, jež platila pro záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích v okamžiku poskytnutí předmětných podpor, byla postupně ustanovení bodů č. 177, 227 a 228 osmé zprávy o politice hospodářské soutěže, pokyny z roku 1994 a pokyny z roku 1997.
(126)
Pokud jde o dodržení ustanovení bodů č. 177, 227 a 228 osmé zprávy o politice hospodářské soutěže, pokynů z roku 1994 a pokynů z roku 1997, poskytly řecké orgány ve svém dopise ze dne 18. srpna 2005 stejná vysvětlení jako v případě zdůvodnění poskytnutí podpor v prefekturách Kastorie a Euboia (tvrzení řeckých orgánů popsaná v 57. bodě odůvodnění písm. a) až f) jsou již uvedena v 56. bodě odůvodnění písm. a) až e)). Analýza provedená Komisí v 110. až 121. bodě odůvodnění je proto v tomto konkrétním případě nadále platná, což znamená, že Komise není schopna se zbavit pochyb, jež vyjádřila při zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU, a že může dojít pouze k závěru o neslučitelnosti předmětného režimu se společným trhem.
(127)
V dopise ze dne 18. srpna 2005 se řecké orgány rovněž pokusily zdůvodnit předmětné podpory skutečností, že prefektury Florina a Kilkis sousedí s bývalou jugoslávskou republikou Makedonií a že místní podniky velmi trpěly nestabilitou a válečným stavem v regionu.
(128)
Kvůli tomuto odkazu na mimořádné události by snad bylo možno uplatnit výjimku stanovenou v čl. 107 odst. 2 písm. b) SFEU, podle níž jsou s vnitřním trhem slučitelné podpory určené k náhradě škod způsobených přírodními pohromami nebo jinými mimořádnými událostmi. Řecké orgány ovšem neposkytly žádný prvek analýzy, který by dokládal zmiňované potíže podniků obou prefektur a příčinnou souvislost s nestabilitou v regionu vyvolanou událostmi v Jugoslávii. Komise kromě toho nemá k dispozici informace, jež by mohly dokládat, že by se události zmiňované řeckými orgány mohly projevovat po celou dobu trvání režimu. Komise si konečně také klade otázku, proč se režim týkal jen některých odvětví hospodářství obou prefektur, když by zmiňované události měly mít logicky dopad na všechny místní podniky ve všech odvětvích.
(129)
Vzhledem k těmto skutečnostem Komise také nechápe, jak by předmětný režim podpor mohl být způsobilý pro uplatnění výjimky stanovené čl. 107 odst. 2 písm. b) SFEU. Může proto opět dojít pouze k závěru o neslučitelnosti předmětného režimu se společným trhem.
V.II.3 PODPORY TÝKAJÍCÍ SE PREFEKTUR RHODOPE, EVROS, XANTHI A DODECANESE, KTERÉ BYLY PŘEDMĚTEM TŘETÍHO ROZHODNUTÍ O ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ
(130)
Vzhledem k tomu, že Komise ve svém rozhodnutí o zahájení řízení uvedla, že na základě informací, které má k dispozici, nemůže rozhodnout, zda obě vyhlášky z roku 1989 a následující, které jsou uvedeny ve výše uvedeném 50. až 52. bodě odůvodnění, představují nezávislý režim podpor nebo zda se jedná o nedílnou součást celkového systému analyzovaného v různých zahájených řízeních, a vzhledem k tomu, že řecké orgány ve svém dopise ze dne 10. května 2006 neposkytly v tomto ohledu žádné vysvětlení, bude slučitelnost podpor stanovených vyhláškami s vnitřním trhem přezkoumána odděleně. Záruky stanovené vyhláškou č. 2/82257/0025/18.12.2000 (viz 49. bod odůvodnění) budou rovněž předmětem odděleného přezkumu, protože tato vyhláška stanoví, že podniky-příjemci musí být povinně životaschopné a nikoli životaschopné až po restrukturalizaci, jak je tomu v ostatních uváděných případech.
(131)
Pokud jde o vyhlášky uvedené ve 44. až 52. bodě odůvodnění, bude se analýza skládat ze dvou základních oblastí, a to zemědělské a nezemědělské, jak tomu bylo také v případě režimů, jichž se týkala dvě první rozhodnutí o zahájení řízení, přičemž nezemědělská oblast bude rozdělena na několik částí: odvětví průmyslu, hotelových služeb a řemeslné výroby na jedné straně a odvětví loďařství na straně druhé. Odvětví těžby, které bylo rovněž zahrnuto do rozhodnutí o zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU, zde nebude nadále projednáváno, protože řecké orgány ve svých dopisech ze dne 15. a 29. března 2011 uvedly, že dotyčná těžební činnost se týkala těžby mramoru a kamene, čímž dotyčné podniky spadají do rámce analýzy podpor poskytnutých odvětví průmyslu.
a) Odvětví zemědělství
(132)
Komise musí režim přezkoumat na základě pravidel použitelných na státní podporu na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích, která platila v okamžiku, kdy byla podpora poskytnuta.
(133)
Pokud jde o odvětví zemědělství, byla příslušná pravidla zdůrazněna v 90. a 98. až 103. bodě odůvodnění. Vzhledem k tomu, že platnost dotyčného režimu skončila dne 31. prosince 2005, je nutno přidat k seznamu použitelných předpisů pokyny Společenství pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích (41) z roku 2004 (dále jen „pokyny z roku 2004“); pokyny z roku 2004 vstoupily v platnost dne 10. října 2004 a zpřísnily podmínky stanovené pokyny z roku 1999 (zejména opět potvrdily, že příspěvek příjemce k restrukturalizaci musí být skutečný a nezávislý na podpoře). Navíc vzhledem k povaze příjemců (hospodářství s průmyslových chovem zvířat a hospodářství zaměřená na produkci mléka) je oprávněné se domnívat, že režim mohl zahrnovat jak prvovýrobu (pouze chov zvířat), tak zpracování a uvádění na trh (např. hospodářství se zpracovatelskou linkou přímo na místě).
(134)
Pokud jde o soulad s vlastními podmínkami, Komise se domnívá, že ministerská vyhláška č. 1648/B22 ze dne 13. ledna 1994 a její následná změněná znění zavedla restrukturalizaci půjček, kterou bylo možno využít pro investování nebo vytvoření provozního kapitálu.
(135)
Pokud jde o restrukturalizaci půjček vázanou na investice, řecké orgány ve svém dopise ze dne 10. května 2006 neposkytly žádné informace, jež by Komisi umožnily potvrdit, že restrukturované půjčky byly skutečně vázány na již provedené investice. Komise proto nemůže konstatovat, že byla splněna podmínka stanovená v 90. bodě odůvodnění písm. a).
(136)
Na základě dostupných informací není Komise podobně schopna dospět k nezpochybnitelnému závěru, že došlo k dodržení podmínky stanovené v 90. bodě odůvodnění písm. b), protože řecké orgány neposkytly v tomto ohledu ve svém dopise ze dne 10. května 2006 žádné podrobnosti.
(137)
S ohledem na požadavek stanovený v 90. bodě odůvodnění písm. c), Komise soudí, že došlo ke splnění druhé možnosti, protože podniky-příjemci musely být životaschopnými po restrukturalizaci, a to na základě posouzení vypracovaného bankami.
(138)
Pokud jde o restrukturalizaci půjček vázanou na vytvoření provozního kapitálu, dotyčný režim nemohl být uplatněn v souladu se všemi podmínkami stanovenými v 90. bodě odůvodnění, protože první požadavek (90. bod odůvodnění písm. a)) výslovně stanoví, že půjčky musí být vázány na investice.
(139)
Pokud jde o podporu poskytovanou od 1. ledna 1998 až do vstupu v platnost pokynů z roku 1994, platí analýza provedená v 98. až 104. bodě odůvodnění také pro podstatu tohoto konkrétního případu, protože řecké orgány ve svém dopise ze dne 10. května 2006 neposkytly žádnou informaci, jež by Komisi umožnila potvrdit, že byl za účelem získání předmětné podpory předložen jakýkoli restrukturalizační plán provázený povinným příspěvkem.
(140)
Pokud jde konečně o podporu poskytovanou ode dne vstupu v platnost pokynů z roku 2004, může Komise pouze poznamenat, že řecké orgány ve svém dopise ze dne 10. května nepředložily žádné skutečnosti, jež by Komisi umožnily potvrdit, že byl za účelem obdržení dotyčné podpory předložen restrukturalizační plán provázený povinným vlastním příspěvkem. Komise proto není schopna zbavit se všech pochyb vyjádřených při zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy, a je proto nucena dospět k závěru o neslučitelnosti předmětného režimu se společným trhem.
(141)
V dopise ze dne 10. května se řecké orgány pokusily odůvodnit předmětnou podporu válečným stavem v sousedních regionech. Řecko vyjádřilo názor, že tyto okolnosti učinily podporu způsobilou pro výjimku podle čl. 107 odst. 3 písm. a) a c) Smlouvy (viz 59. bod odůvodnění písm. a)).
(142)
Komise nemůže přijmout tento názor z několika důvodů:
a)
z hlediska předpisů je existence konfliktu považována za mimořádnou událost, jež může spadat pouze pod čl. 107 odst. 2 písm. b) Smlouvy, podle kterého jsou slučitelné s vnitřním trhem podpory určené k náhradě škod způsobených přírodními pohromami nebo jinými mimořádnými událostmi;
b)
v odvětví zemědělství je slučitelnost opatření podpory posuzována na základě výjimky stanovené v čl. 107 odst. 3 písm. c) Smlouvy, který stanoví, že za slučitelné s vnitřním trhem mohou být považovány podpory, které mají usnadnit rozvoj určitých hospodářských činností nebo hospodářských oblastí, pokud nemění podmínky obchodu v takové míře, jež by byla v rozporu se společným zájmem, a ne na základě výjimky stanovené v čl. 107 odst. 3 písm. a) Smlouvy, který stanoví, že za slučitelné s vnitřním trhem mohou být považovány podpory, které mají napomáhat hospodářskému rozvoji oblastí s mimořádně nízkou životní úrovní nebo s vysokou nezaměstnaností, jakož i rozvoji regionů uvedených v článku 349 (42) s ohledem na jejich strukturální, hospodářskou a sociální situaci;
c)
aby byla tato výjimka použitelná, bylo by nutno, aby podpora byla poskytnuta v souladu s pravidly, jimiž se řídí podpory na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích, k čemuž, jak je doloženo výše, nedošlo.
(143)
Komise není schopna zjistit, zda nelze použít čl. 107 odst. 2 písm. b) Smlouvy, a to z těchto důvodů:
a)
v dopise ze dne 10. května 2006 řecké orgány sice oprávněně zdůraznily, že během období provádění režimu byl v dotyčných prefekturách jak celkový HDP, tak HDP na obyvatele nižší než v ostatních regionech země, ale zároveň uvedly, že HDP zaznamenal během stejného období určitý růst, což dokládá, že válečný stav v sousedních regionech neměl na hospodářství dotčených oblastí katastrofální dopad;
b)
jak dokládá popis právního základu režimu, k několika jeho změnám došlo téměř deset let po ukončení bojů v sousedních regionech, a nelze proto soudit, že Řecko bylo nuceno zasáhnout kvůli válečnému stavu v příhraničních oblastech a že existovala příčinná souvislost mezi tímto stavem a potížemi podniků (jako příklad stačí uvést tuto poznámku: ministerská vyhláška č. 2/64046/0025/2003 ze dne 28. října 2004 uvedená ve 48. bodě odůvodnění zahrnuje půjčky, které si mohly brát průmyslové podniky, tj. případně podniky s průmyslovým chovem zvířat, až do 31. prosince 2004).
(144)
Pokud jde o ostatní tvrzení řeckých orgánů v jejich dopise ze dne 10. května 2006, Komise zdůrazňuje následující (s výjimkou písm. b) platí tyto poznámky pro všechna odvětví, na něž se vztahuje zahájené řízení):
a)
potíže jako nedostatek dynamiky na místních trzích nebo pokles poptávky nelze řešit pomocí podpory poskytované podnikům v obtížích, aniž by se přistoupilo k jejich restrukturalizaci. Vhodnější způsob pomoci představují strukturální opatření;
b)
podíl produkce masa v dotyčných prefekturách na celkové řecké produkci nemá vůbec žádný vztah s rizikem narušení hospodářské soutěže, které představuje podpora poskytnutá mimo stanovený předpisový rámec (v tomto konkrétním případě se jedná o podporu poskytnutou podnikům v obtížích bez restrukturalizačního plánu); podle judikatury Soudního dvora, pokud finanční podpora poskytnutá členským státem posílí postavení určitého podniku ve srovnání s ostatními podniky zapojenými do hospodářské soutěže (což je podstatou tohoto konkrétního případu), může tato podpora představovat konkurenční zvýhodnění vůči ostatním podnikům, které nejsou příjemci této pomoci (43);
c)
záležitost životaschopnosti podniků ve smyslu stanoveném oběma ministerskými vyhláškami z roku 1989 bude řešena v tomto rozhodnutí níže;
d)
tvrzení, podle nějž účet zřízený zákonem č. 128/75 nepředstavuje státní prostředek, bylo vyřešeno v 82. bodě odůvodnění písm. d).
(145)
Vzhledem k těmto důvodům je Komise nucena dospět k závěru o neslučitelnosti předmětného režimu s vnitřním trhem.
b) Odvětví průmyslu, řemeslné výroby a hotelových služeb
(146)
Komise musí přezkoumat předmětný režim z hlediska pravidel, kterými se řídí podpory na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích.
(147)
Stejně jako v případě podpor, jichž se týkala první dvě řízení, platila pro záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích v době poskytnutí předmětné podpory pravidla stanovená postupně body č. 177, 227 a 228 osmé zprávy o politice hospodářské soutěže a pokyny z roku 1994, 1997 a 1999. Ve zkoumaném případě je k tomuto seznamu nutno přidat pokyny z roku 2004, protože v některých prefekturách skončilo provádění režimu k 31. prosinci 2005.
(148)
Informace poskytnuté řeckými orgány v jejich dopise ze dne 10. května 2006 a uvedené v 59. bodě odůvodnění neobsahovaly žádné podrobnosti ohledně dodržení pravidel, kterými se řídí záchrana a restrukturalizace podniků v obtížích. Komise proto není schopna ověřit, zda byly dodrženy body 177, 227 a 228 osmé zprávy o politice hospodářské soutěže a pokyny z roku 1994, 1997, 1999 a 2004.
(149)
Komise proto není schopna zbavit se všech pochyb vyjádřených při zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy a je proto nucena dospět k závěru o neslučitelnosti předmětného režimu se společným trhem.
c) Odvětví loďařství
(150)
Slučitelnost předmětného režimu s vnitřním trhem bude posuzována ze dvou hledisek, protože pojem „odvětví loďařství“ zahrnuje jak stavbu lodí, tak lodní přepravu.
(151)
Komise musí přezkoumat předmětný režim z hlediska pravidel, kterými se řídí podpory na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích.
(152)
Pokud jde o stavbu lodí, platily pro záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích od vstupu v platnost ministerské vyhlášky č. 1648/B.22 ze dne 13. ledna 1994 tyto předpisy:
a)
do 31. prosince 1998: směrnice Rady 90/684/EHS ze dne 21. prosince 1990 o podporách na stavbu lodí (44);
b)
od 1. ledna 1999 do 31. prosince 2003: nařízení Rady (ES) č. 1540/98 ze dne 29. června 1998 o nových pravidlech pro podporu na stavbu lodí (45);
c)
od 1. ledna 2004: rámec pro státní podporu na stavbu lodí (46).
(153)
Ve svém dopise ze dne 10. května 2006 řecké orgány nepředložily žádnou informaci, která by Komisi umožnila dospět k závěru, že předmětný režim podpory byl prováděn v souladu s pravidly platnými pro záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích tohoto odvětví. Komise proto není schopna zbavit se všech pochyb vyjádřených při zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy a je proto nucena dospět k závěru o neslučitelnosti předmětného režimu s vnitřním trhem.
(154)
Pokud jde o námořní přepravu, musí Komise podobně přezkoumat předmětný režim z hlediska pravidel, kterými se řídí podpory na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích.
(155)
Od vstupu v platnost ministerské vyhlášky č. 1648/B.22 ze dne 13. ledna 1994 platily a nadále platí pro záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích v odvětví loďařství tyto předpisy:
a)
finanční a daňová opatření ohledně využívání plavidel registrovaných ve Společenství (47);
b)
pokyny Společenství ke státní podpoře v námořní dopravě z roku 1997 (48);
c)
pokyny Společenství ke státní podpoře v námořní dopravě z roku 2004 (49).
(156)
Ve svém dopise ze dne 10. května 2006 řecké orgány opět nepředložily žádnou informaci, která by Komisi umožnila dospět k závěru, že předmětný režim podpory byl prováděn v souladu s pravidly platnými pro záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích tohoto odvětví. Komise proto není schopna zbavit se pochyb vyjádřených při zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy a je proto nucena dospět k závěru o neslučitelnosti předmětného režimu s vnitřním trhem.
d) Podpory poskytnuté v prefekturách Lesbos, Samos, Chios a Dodecanese, kterých se rovněž týkalo třetí rozhodnutí o zahájení řízení
(157)
Protože Komise neměla dostatečné informace, posoudila v rámci řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy dva předpoklady:
a)
podpora poskytnutá na základě ministerské vyhlášky č. 2041901 ze dne 16. května 1989 a ministerské vyhlášky č. 2078809 ze dne 10. října 1989 a jejich pozměněných znění spadala do stejného rámce jako byl rámec stanovený vyhláškami uvedenými ve 44. až 48. bodě odůvodnění;
b)
podpora byla součástí systému financování, který nebyl postaven na stejných základech.
(158)
V dopise ze dne 10. května 2006 řecké orgány prohlásily, že obě ministerské vyhlášky vydané v roce 1989 stanovily, že podniky musí být životaschopné před a po restrukturalizaci svých dluhů. Komise toto prohlášení nemůže přijmout, protože se po přezkumu ukazuje, že ani jedna z obou dotyčných vyhlášek neříká, že podniky musely být životaschopné před a po restrukturalizaci dluhů. Komise proto posoudí slučitelnost podpory stanové oběma vyhláškami a jejich pozměněnými zněními nejenom na základě předpokladů uvedených ve 157. bodě odůvodnění, ale také s tím, že u druhého předpokladu nevyloučí možnost, že tato podpora mohla být poskytována podnikům v obtížích.
(159)
Pokud jde o první předpoklad uvedený ve 157. bodě odůvodnění, Komise je nucena dospět k závěru, že v případě, pokud obě ministerské vyhlášky vydané v roce 1989 a jejich pozměněná znění spadají do stejného rámce, jako byl rámec stanovený ministerskými vyhláškami uvedenými ve 44. až 48. bodě odůvodnění, zůstává v platnosti analýza provedená ve 146. až 149. bodě odůvodnění, a protože vysvětlení podaná řeckými orgány v jejich dopise ze dne 10. května 2006 neodstraňují pochyby vyjádřené při zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy, je Komise nucena dospět k závěru o neslučitelnosti předmětného režimu s vnitřním trhem.
(160)
Pokud jde o druhý předpoklad, je nutno zvážit dva scénáře: podpora byla poskytnuta podnikům v obtížích nebo byla poskytnuta podnikům životaschopným.
(161)
V případě prvního scénáře zůstává platná analýza provedená ve 146. až 149. bodě odůvodnění, přičemž vysvětlení podaná řeckými orgány v jejich dopise ze dne 10. května 2006 neodstraňují pochyby vyjádřené při zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy, a Komise je proto nucena dospět k závěru o neslučitelnosti předmětného režimu s vnitřním trhem.
(162)
V případě druhého scénáře Komise rovněž poznamenává, že vysvětlení podaná řeckými orgány v jejich dopisech ze dne 10. května 2006, 15. března 2011 a 29. března 2011 neumožňují zjistit, zda provozní kapitál vytvořený využitím dotovaných půjček financoval způsobilé investice ve smyslu předpisů Unie v oblasti regionální podpory (od vstupu v platnost ministerské vyhlášky č. 2041901 ze dne 16. května 1989 platily jako předpisy sdělení Komise o metodě použití čl. 92 odst. 3 písm. a) a c) na regionální podporu (50) a následně pokyny k regionální podpoře z roku 1998 (51)). Komise je proto nucena dospět k závěru o neslučitelnosti předmětného režimu s vnitrním trhem.
(163)
V případě, že tento provozní kapitál nefinancoval způsobilé investice ve smyslu stanoveném předpisy Unie v oblasti regionální podpory, musí Komise přezkoumat, zda nelze podporu poskytnutou na vytvoření tohoto kapitálu, která by tak představovala podporu na provoz, prohlásit za slučitelnou na základě příslušných ustanovení předpisů Unie v oblasti regionální podpory. V tomto ohledu si Komise přeje zdůraznit, že přísluší dotyčnému členskému státu za účelem splnění jeho povinnosti spolupráce s Komisí poskytnout všechny poznatky, aby bylo Komisi umožněno ověřit slučitelnost předmětné podpory (52). Protože informace v různých dopisech zaslaných řeckými orgány neumožnily Komisi ověřit soulad s ustanoveními předpisů Unie v oblasti regionální podpory, může Komise dospět pouze k závěru o neslučitelnosti předmětného režimu s vnitřním trhem.
(164)
Záruku poskytnutou na základě vyhlášky č. 2/82257/0025 ze dne 18. prosince 2000 nelze považovat za nástroj pomoci při restrukturalizaci podniku v obtížích, jako je tomu v případě ostatních vyhlášek, jichž se toto rozhodnutí týká, protože ministerská vyhláška č. 2/82257/0025 stanoví, že záruka může být poskytnuta pouze životaschopným podnikům a ne podnikům, které se stanou životaschopnými až po restrukturalizaci dluhů. Tuto záruku je proto nutno přezkoumat podle použitelných předpisů o státní podpoře.
(165)
Od vstupu v platnost ministerské vyhlášky č. 2/82257/0025 ze dne 18. prosince 2000 se záruky až do 31. prosince 2005 (ukončení provádění režimu) řídily sdělením z roku 2000.
(166)
Sdělení z roku 2000 stanoví, že Komise musí posuzovat slučitelnost podpory vázané na poskytnutí záruky na základě předpisů platných pro jiné formy podpory, a uvádí různé rámce a pokyny použitelné v dotyčných odvětvích. Záruku lze navíc pouze přijmout, pokud je její využití smluvně vázáno na konkrétní podmínky, jež mohou vést až k povinnému vyhlášení úpadku příjemce nebo jiným podobným opatřením.
(167)
V tomto konkrétním případě řecké orgány nepředložily k poskytnutým zárukám žádné informace. Komise proto tyto záruky nemůže posoudit na základě různých předpisů použitelných v dotyčných odvětvích nebo ověřit, zda opatření podpory nemohlo přesáhnout příslušnou platnou míru nezbytně nutnou pro podniky, které se nenacházejí v obtížích (v odpovědi na třetí rozhodnutí o zahájení řízení řecké orgány navíc neposkytly žádné informace o dodržení různých předpisů).
(168)
Za těchto okolností Komise nemůže dojít k závěru, že podpora poskytnutá formou záruk na základě ministerské vyhlášky č. 2/82257/0025 ze dne 18. prosince 2000 je slučitelná s vnitřním trhem.
VI. ZÁVĚR
(169)
Komise zjišťuje, že Řecko provedlo předmětná opatření podpory protiprávně porušením čl. 108 odst. 3 Smlouvy. Předchozí analýza dokládá, že podporu nelze prohlásit za slučitelnou s vnitřním trhem, protože Řecko nepředložilo žádné informace, které by potvrzovaly dodržení různých uvedených předpisů, a Komise proto není schopna odstranit pochyby vyjádřené při zahájení různých řízení. V této souvislosti Komise připomíná, že přísluší dotyčnému členskému státu za účelem splnění jeho povinnosti spolupráce s Komisí poskytnout všechny poznatky, aby bylo Komisi umožněno ověřit slučitelnost předmětné podpory.
(170)
V souladu s čl. 14 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (53), je-li v případech protiprávní podpory přijato záporné rozhodnutí, Komise rozhodne, že dotyčný členský stát učiní všechna nezbytná opatření, aby příjemce podporu navrátil (v tomto konkrétním případě se jedná o všechny podniky, které využily možností zkoumaných ministerských vyhlášek). Řecko musí učinit všechna nezbytná opatření, aby od příjemců získalo zpět poskytnutou neslučitelnou podporu. V souladu s ustanoveními bodu č. 42 oznámení Komise s názvem „Cesta k účinnému provádění rozhodnutí Komise, jimiž se členským státům nařizuje zajistit navrácení protiprávní a neslučitelné podpory“ (54) má Řecko lhůtu čtyři měsíce od oznámení tohoto rozhodnutí na jeho provedení. Podpora, která má být vrácena, musí zahrnovat úroky vypočítané v souladu s nařízením Komise (ES) č. 794/2004 ze dne 21. dubna 2004, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 659/1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (55).
(171)
Toto rozhodnutí musí být provedeno okamžitě, a to zejména s ohledem na navrácení všech jednotlivých podpor poskytnutých v rámci režimu podpory při vyloučení jednotlivých podpor poskytnutých na konkrétní projekty, které splňovaly v okamžiku poskytnutí podpory všechny podmínky stanovené v nařízení o blokové výjimce nebo v nařízení o podpoře de minimis použitelné podle článků 1 a 2 nařízení Rady (ES) č. 994/98 ze dne 7. května 1998 o použití článků 92 a 93 Smlouvy o založení Evropského společenství na určité kategorie horizontální státní podpory (56) či podle režimu podpory schváleného Komisí.
(172)
Článek 15 nařízení (ES) č. 659/1999 ovšem stanoví, že pravomoci Komise ve věci navrácení podpory podléhají promlčecí lhůtě. Promlčecí lhůta počíná dnem, kdy je protiprávní podpora udělena příjemci buď jako jednotlivá podpora, nebo v rámci režimu podpory. Jakékoli opatření přijaté Komisí nebo členským státem jednajícím na žádost Komise, týkající se protiprávní podpory, přerušuje běh promlčecí lhůty a každým přerušením počíná lhůta běžet znovu.
(173)
V tomto konkrétním případě se Komise za účelem navrácení podpory může vracet zpět k těmto termínům:
a)
v případě podpory, jíž se týkalo první řízení: 1. říjen 1993 vzhledem ke skutečnosti, že Komise přijala první opatření dne 27. května 2003, zatímco ministerská vyhláška č. 69836/B1461, která byla přijata dne 14. září 1993, byla zveřejněna v řeckém vládním věstníku dne 1. října 1993, kdy také vstoupila v platnost;
b)
v případě podpory, jíž se týkalo druhé řízení: 22. duben 1994 vzhledem ke skutečnosti, že Komise přijala první opatření dne 22. dubna 2004;
c)
v případě podpory, jíž se týkalo třetí řízení: 12. listopad 1994 vzhledem ke skutečnosti, že Komise přijala první opatření dne 12. listopadu 2004,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ
Článek 1
Režimy podpory v podobě restrukturalizace dluhů, které Řecko provedlo protiprávně při porušení čl. 108 odst. 3 Smlouvy o fungování Evropské unie v prefekturách Kastorie, Euboia, Florina, Kilkis, Rhodope, Evros, Xanthi a Dodecanese a na ostrovech Lesbos, Samos a Chios, jsou neslučitelné s vnitřním trhem.
Článek 2
Jednotlivá podpora poskytnutá v rámci jednoho z režimů uvedených v článku 1 nepředstavuje podporu, pokud v okamžiku svého poskytnutí splňovala podmínky stanovené v jednom z předpisů přijatých podle článku 2 nařízení (ES) č. 994/98 použitelného v okamžiku poskytnutí podpory.
Článek 3
1. Řecko si vyžádá neslučitelnou podporu, která byla poskytnuta v rámci režimů uvedených v článku 1, od příjemců zpět.
2. Částky, které mají být navráceny, podléhají úrokům ode dne, kdy byly příjemcům dány k dispozici, až do dne, kdy byly skutečně získány zpět.
3. Výše úroků se vypočte jako složený úrok podle kapitoly V nařízení (ES) č. 794/2004.
4. S účinkem ode dne oznámení tohoto rozhodnutí Řecko zruší všechny neprovedené platby v rámci režimů podpory uvedených v článku 1.
Článek 4
Navrácení podpory poskytnuté v rámci režimů uvedených v článku 1 musí být okamžité a účinné.
Řecko zajistí, aby toto rozhodnutí bylo provedeno do čtyř měsíců ode dne jeho oznámení.
Článek 5
1. Do dvou měsíců od oznámení tohoto rozhodnutí poskytne Řecko Komisi následující informace:
a)
seznam příjemců, kteří na základě režimů uvedených v článku 1 obdrželi podporu, a celkovou částku podpory, kterou každý z nich obdržel v rámci dotyčného režimu;
b)
celkovou částku (hlavní částka a úroky), kterou má každý příjemce navrátit v případě podpory, která nespadá pod pravidlo de minimis;
c)
podrobný popis opatření již přijatých a plánovaných k dosažení souladu s tímto rozhodnutím;
d)
doklady prokazující, že příjemcům bylo nařízené podporu vrátit.
2. Řecko informuje Komisi o vývoji vnitrostátních opatření přijatých s cílem provést toto rozhodnutí až do úplného navrácení podpory poskytnuté na základě režimu uvedeného v článku 1. Na žádost Komise neprodleně předloží informace o již přijatých a plánovaných opatřeních k dosažení souladu s tímto rozhodnutím. Bude rovněž poskytovat podrobné informace o částkách podpory a úrocích, které příjemci již vrátili.
Článek 6
Toto rozhodnutí je určeno Řecké republice.
V Bruselu dne 19. října 2011.
BESLUIT VAN DE COMMISSIE
van 19 oktober 2011
betreffende de staatssteunregelingen in de vorm van een schuldherschikking die Griekenland ten uitvoer heeft gelegd in de nomoi Kastoria, Evia, Florina, Kilkis, Rodopi, Evros, Xanthi en Dodekanesos en op de eilanden Lesvos, Samos en Chios
(nr. C 23/04 (ex NN 153/03), C 20/05 (ex NN 70/04) en C 50/05 (ex NN 20/05))
(Kennisgeving geschied onder nummer C(2011) 7252)
(Slechts de tekst in de Griekse taal is authentiek)
(Voor de EER relevante tekst)
(2012/307/EU)
DE EUROPESE COMMISSIE,
Gezien het Verdrag betreffende de werking van de Europese Unie, en met name artikel 108, lid 2, eerste alinea,
Gezien de Overeenkomst betreffende de Europese Economische Ruimte, en met name artikel 62, lid 1, onder a),
Na de belanghebbenden overeenkomstig artikel 108, lid 2, eerste alinea, van het Verdrag (1) te hebben aangemaand hun opmerkingen te maken, en gezien deze opmerkingen,
Overwegende hetgeen volgt:
I. PROCEDURE
(1)
Nadat de Commissie informatie had gekregen waaruit bleek dat in 1993 en de daaropvolgende jaren aan bedrijven in de nomoi Kastoria en Evia steun was toegekend in het kader van een regeling betreffende schuldherschikking (schuldheronderhandeling), heeft zij bij brief van 27 mei 2003 de Griekse autoriteiten verzocht haar binnen vier weken de tekst van de rechtsgrondslag voor die regeling mee te delen, alsmede alle gegevens die nodig zijn voor het onderzoek op grond van de artikelen 87 en 88 van het EG-Verdrag (3).
(2)
Bij brief van 10 juli 2003, geregistreerd op 17 juli 2003, heeft de Permanente Vertegenwoordiging van Griekenland bij de Europese Unie een nota gestuurd waarin de Griekse autoriteiten vroegen de in overweging 1 vermelde termijn met één maand te verlengen.
(3)
Bij brief van 4 augustus 2003, geregistreerd op 6 augustus 2003, heeft de Permanente Vertegenwoordiging van Griekenland bij de Europese Unie de Commissie de inlichtingen verstrekt waarom in de brief van 27 mei 2003 was gevraagd.
(4)
Na onderzoek van die inlichtingen bleek dat er steun was betaald zonder goedkeuring van de Commissie. Bijgevolg besloot de Commissie een dossier van niet-aangemelde steun te openen onder nummer NN 153/03.
(5)
Bij brief van 21 juni 2004 (4) heeft de Commissie Griekenland in kennis gesteld van haar besluit om de procedure van artikel 88, lid 2, van het EG-Verdrag in te leiden (C 23/04) (hierna „de eerste inleiding van de procedure” genoemd).
(6)
Het besluit van de Commissie tot inleiding van de procedure is in het Publicatieblad van de Europese Unie bekendgemaakt (5). De Commissie heeft de belanghebbenden uitgenodigd hun opmerkingen over de betrokken steunmaatregelen te maken.
(7)
De Commissie heeft geen opmerkingen van belanghebbende derden ontvangen.
(8)
Bij brief van 13 juli 2004, geregistreerd op 19 juli 2004, heeft de Permanente Vertegenwoordiging van Griekenland bij de Europese Unie de Commissie verzocht om een verlenging met één maand van de termijn die aan de Griekse autoriteiten was gegeven om hun antwoord betreffende de eerste inleiding van de procedure mee te delen.
(9)
De Commissie heeft per fax van 6 augustus 2004 de gevraagde termijnverlenging toegestaan.
(10)
Bij brief van 9 augustus 2004, geregistreerd op 10 augustus 2004, heeft de Permanente Vertegenwoordiging van Griekenland bij de Europese Unie de Commissie in kennis gesteld van het antwoord van de Griekse autoriteiten op de eerste inleiding van de procedure.
(11)
Tijdens het onderzoek van de inlichtingen die de Griekse autoriteiten in hun brief van 4 augustus 2003 hadden verstrekt, bleek dat de betrokken steunmaatregelen niet alleen betrekking hadden op de nomoi Κastoria en Evia, maar ook op de nomoi Florina en Kilkis. Bijgevolg heeft de Commissie de Griekse autoriteiten per fax van 22 april 2004 om aanvullende inlichtingen betreffende die laatste steunmaatregelen verzocht.
(12)
Bij brief van 26 mei 2004 heeft de Permanente Vertegenwoordiging van Griekenland bij de Europese Unie de Commissie verzocht om verlenging met één maand van de termijn die aan de Griekse autoriteiten was toegekend voor het verstrekken van de genoemde aanvullende inlichtingen.
(13)
De Commissie heeft per fax van 7 juni 2004 de gevraagde termijnverlenging toegestaan.
(14)
Per brief van 1 juli 2004, die dezelfde dag is geregistreerd, heeft de Permanente Vertegenwoordiging van Griekenland bij de Europese Unie de Commissie de inlichtingen verstrekt waarom in de fax van 22 april 2004 was gevraagd.
(15)
Na onderzoek van die inlichtingen bleek dat er steun was betaald zonder goedkeuring van de Commissie. Bijgevolg besloten de diensten van de Commissie een dossier van niet-aangemelde steun te openen onder nummer NN 70/04.
(16)
Per brief van 9 juni 2005 (7) heeft de Commissie Griekenland in kennis gesteld van haar besluit om de procedure van artikel 88, lid 2, van het EG-Verdrag in te leiden met betrekking tot de steun die werd toegekend aan de nomoi Florina en Kilkis (C 20/05) (hierna „de tweede inleiding van de procedure” genoemd).
(17)
Het besluit om de procedure in te leiden is bekendgemaakt in het Publicatieblad van de Europese Unie (8). De Commissie heeft de belanghebbenden uitgenodigd hun opmerkingen over de betrokken steunmaatregelen te maken.
(18)
De Commissie heeft geen opmerkingen van belanghebbende derden ontvangen.
(19)
Per brief van 24 juni 2005, geregistreerd op 28 juni 2005, heeft de Permanente Vertegenwoordiging van Griekenland bij de Europese Unie de Commissie verzocht om een verlenging met twee maanden van de termijn die aan de Griekse autoriteiten was gegeven voor het verstrekken van hun antwoord betreffende de tweede inleiding van de procedure.
(20)
De Commissie heeft per fax van 13 juli 2005 de gevraagde termijnverlenging toegestaan.
(21)
Bij brief van 18 augustus 2005, geregistreerd op 24 augustus 2005, heeft de Permanente Vertegenwoordiging van Griekenland bij de Europese Unie de Commissie in kennis gesteld van het antwoord van de Griekse autoriteiten op de tweede inleiding van de procedure.
(22)
Tijdens het onderzoek van de inlichtingen die de Griekse autoriteiten in hun brief van 1 juli 2004 hadden verstrekt, bleek dat ook steun was verleend aan andere nomoi dan die waarop de eerste twee inleidingen van de procedure betrekking hadden. Bijgevolg heeft de Commissie de Griekse autoriteiten per fax van 12 november 2004 om aanvullende inlichtingen betreffende die steunmaatregelen verzocht.
(23)
Bij brief van 13 december 2004, geregistreerd op 15 december 2004, heeft de Permanente Vertegenwoordiging van Griekenland bij de Europese Unie de Commissie verzocht om verlenging met één maand van de termijn die aan de Griekse autoriteiten was toegekend voor het verstrekken van de genoemde aanvullende inlichtingen.
(24)
De Commissie heeft per fax van 6 januari 2005 de gevraagde termijnverlenging toegestaan.
(25)
Per brief van 27 januari 2005, geregistreerd op 1 februari 2005, heeft de Permanente Vertegenwoordiging van Griekenland bij de Europese Unie de Commissie de aanvullende inlichtingen verstrekt waarom in de fax van 12 november 2004 was gevraagd.
(26)
Na onderzoek van die inlichtingen bleek dat er steun was betaald zonder goedkeuring van de Commissie. Bijgevolg besloot de Commissie een dossier van niet-aangemelde steun te openen onder nummer NN 20/05.
(27)
Per brief van 22 december 2005 (10) heeft de Commissie Griekenland in kennis gesteld van haar besluit om de procedure van artikel 88, lid 2, van het EG-Verdrag in te leiden met betrekking tot de steun die werd toegekend aan de nomoi Rodopi, Evros, Xanthi en Dodekanesos, alsmede de nomoi van de eilanden Lesvos, Samos en Chios (C 50/05) (hierna „de derde inleiding van de procedure” genoemd).
(28)
Het besluit om de procedure in te leiden is bekendgemaakt in het Publicatieblad van de Europese Unie (11). De Commissie heeft de belanghebbenden uitgenodigd hun opmerkingen over de betrokken steunmaatregelen te maken.
(29)
De Commissie heeft geen opmerkingen van belanghebbende derden ontvangen.
(30)
Per brief van 23 januari 2006, geregistreerd op 25 januari 2006, heeft de Permanente Vertegenwoordiging van Griekenland bij de Europese Unie de Commissie verzocht om een verlenging met drie maanden van de termijn die aan de Griekse autoriteiten was toegekend voor het verstrekken van hun antwoord betreffende de derde inleiding van de procedure.
(31)
De Commissie heeft per fax van 3 februari 2006 de gevraagde termijnverlenging toegestaan.
(32)
Bij brief van 10 mei 2006, geregistreerd op 11 mei 2006, heeft de Permanente Vertegenwoordiging van Griekenland bij de Europese Unie de Commissie in kennis gesteld van het antwoord van de Griekse autoriteiten op de derde inleiding van de procedure.
(33)
Na een nieuw onderzoek van alle meegedeelde rechtsgrondslagen heeft de Commissie de Griekse autoriteiten per fax van 12 januari 2011 verzocht haar binnen één maand verduidelijkingen met betrekking tot de betrokken steunmaatregelen toe te sturen.
(34)
Per e-mail van 7 februari 2011 heeft de Permanente Vertegenwoordiging van Griekenland bij de Europese Unie de Commissie verzocht de genoemde termijn met 40 werkdagen te verlengen.
(35)
Per fax van 17 februari 2011 heeft de Commissie een verlenging van de termijn met 20 werkdagen toegestaan.
(36)
Per e-mail van 15 maart 2011 en 29 maart 2011 heeft de Permanente Vertegenwoordiging van Griekenland bij de Europese Unie de Commissie de genoemde verduidelijkingen meegedeeld.
II. BESCHRIJVING
(37)
Op grond van Ministerieel Besluit nr. 69836/B1461 van 30 september 1993 werd het op 30 juni 1993 uitstaande totaalbedrag aan al dan niet vervallen schulden uit enerzijds leningen in enigerlei vorm (bedrijfskapitaal en vaste activa), in drachmen of vreemde valuta, die waren aangegaan door industriële of ambachtelijke bedrijven die, ongeacht hun bedrijfszetel, in de nomoi Kastoria en Evia waren gevestigd en daar bedrijvig waren, en uit anderzijds verbeurde bankgaranties van die bedrijven in drachmen of vreemde valuta, omgezet in een nieuwe lening die in tien jaar moest worden terugbetaald met constante halfjaarlijkse aflossings- en rentebetalingen of met constante halfjaarlijkse aflossingsbetalingen en berekening, om de zes maanden, van de rente tegen het op dat ogenblik voor de schuldherschikking geldende tarief (het rentepercentage van de nieuwe lening was het percentage dat voor schatkistcertificaten op twaalf maanden gold tijdens de emissieperiode die voorafging aan het begin van elke renteberekeningsperiode, verhoogd met twee eenheden en gedurende de eerst vijf jaar gesubsidieerd met 10 procentpunten ten laste van de bij Wet 128/75 ingestelde rekening (12)).
(38)
Bij wijze van alternatief konden de genoemde bedrijven gedurende vijf jaar een rentesubsidie van 10 procentpunten krijgen voor hun op 30 juni 1993 uitstaande schulden, in drachmen of vreemde valuta, voor investeringen in vaste activa en bedrijfskapitaal.
(39)
De bedrijven moesten na de herschikking levensvatbaar zijn (wat impliceert dat hun toestand enigszins problematisch was), en dit criterium werd door de banken geverifieerd.
(40)
Bij de Ministeriële Besluiten nr. 2035824/5887 van 1 juni 1994, nr. 2045909/7431/0025 van 26 augustus 1994, nr. 2071670/11297 van 9 november 1994 en nr. 72742/B1723 van 8 december 1994 werden de aflossingsvrije perioden en de rentesubsidies voor de nieuwe leningen vastgesteld en werd voor die leningen een staatsgarantie verleend.
(41)
Ministerieel Besluit nr. 66336/B.1398 van 14 september 1993 voorziet in dezelfde maatregelen en voorwaarden als die welke in overweging 37 zijn beschreven. Voorts werd bij dat besluit een staatsgarantie verleend voor het kapitaal en de rente van de herschikte schulden van de industriële en ambachtelijke bedrijven van de nomoi Florina en Kilkis en werd de tot 31 december 1992 verschuldigde moratoire rente voor leningen voor vaste activa en bedrijfskapitaal van die bedrijven door de staat gedekt binnen de grenzen van het budget van Wet 128/75.
(42)
Besluit nr. 66336/B.1398 van 14 september 1993 werd gewijzigd bij Besluit nr. 30755/B.1199 van 21 juli 1994, Besluit nr. 60029/B.1541 van 23 september 1994, Besluit nr. 72742/B.1723 van 8 december 1994, Besluit nr. 236/B.22 van 4 januari 1995, Besluit nr. 8014/B.285 van 28 februari 1995, Besluit nr. 44678/B.1145 van 3 juli 1995, Besluit nr. 44446/B.1613 van 24 december 1996, Besluit nr. 40410/B.1678 van 9 december 1997, Besluit nr. 10995/B.546 van 24 maart 1999, Besluit nr. 12169/B.736 van 22 maart 2000 en Besluit nr. 35913/B.2043 van 24 oktober 2000. Bij die verschillende besluiten werden de looptijd van de leningen, de aflossingsvrije perioden en de rentesubsidies voor de nieuwe leningen vastgesteld en werd de termijn verlengd waarna de nog niet afgeloste tranches verschuldigd werden.
(43)
De bedrijven moesten na de herschikking levensvatbaar zijn (wat impliceert dat hun toestand enigszins problematisch was), en dit criterium werd door de banken geverifieerd.
(44)
In Ministerieel Besluit nr. 1648/B.22 van 13 januari 1994 is het volgende bepaald:
a)
voor nieuwe leningen voor bedrijfskapitaal die vanaf 1 april 1993 worden toegekend aan ambachtelijke en industriële bedrijven, mijnbouwondernemingen, industriële veehouderijen, ondernemingen in het hotelwezen en scheepvaartmaatschappijen die, ongeacht hun bedrijfszetel, in de nomoi Xanthi, Rodopi en Evros zijn gevestigd, wordt ten laste van de bij Wet 128/75 ingestelde rekening een rentesubsidie van tien (10) procentpunten ten bedrage van hoogstens 20 % van de omzet van het bedrijf van het voorgaande jaar of hoogstens 50 % van de orders van het lopende jaar toegekend voor de rente die van 1 april 1993 tot en met 31 maart 1996 wordt aangerekend; voor deze leningen wordt een staatsgarantie verleend voor een totaalbedrag van 100 000 000 drachme (293 470 EUR);
b)
alle op 31 december 1993 uitstaande schulden, al dan niet vervallen, die zijn ontstaan door leningen voor vaste activa of bedrijfskapitaal die werden verstrekt aan ambachtelijke en industriële bedrijven, mijnbouwondernemingen, industriële veehouderijen, ondernemingen in het hotelwezen en scheepvaartmaatschappijen van de regio Thrakië, worden omgezet in één nieuwe lening die in tien jaar moet worden terugbetaald met constante halfjaarlijkse aflossings- en rentebetalingen; voor deze lening wordt gedurende de eerste vijf jaar een rentesubsidie van tien (10) procentpunten toegekend ten laste van de bij Wet 128/75 ingestelde rekening en wordt een staatsgarantie verleend;
c)
de herschikking slaat ook op de moratoire rente tot 31 december 1992 voor leningen voor investeringen of bedrijfskapitaal.
(45)
De bedrijven moesten na de herschikking levensvatbaar zijn (wat impliceert dat hun toestand enigszins problematisch was), en dit criterium werd door de banken geverifieerd.
(46)
Ministerieel Besluit nr. 1648/B.22 van 13 januari 1994 werd herhaaldelijk gewijzigd bij de Ministeriële Besluiten nrs. 14237/B.664/6.4.1994, 235/B.21/4.1.1995, 44678/B.1145/3.7.1995, 14946/B.566/30.4.1996, 44446/B.1613/24.12.1996, 32576/B.1282/9.10.1997 (13), 11362/B.472/7.4.1997, 40412/B.1677/9.12.1997 (14), 42998/B.2026/15.12.1998, 19954/B.957/7.6.1999, 10123/B.507/17.3.1999, 6244/B.270/18.2.2000 en 35913/B.2043/24.10.2000 (15). Bij al die besluiten werden technische parameters vastgesteld, zoals de rentesubsidie, de aflossingsvrije perioden, de looptijd van de leningen en de termijnen waarna de nog niet afgeloste tranches verschuldigd werden.
(47)
Bij Ministerieel Besluit nr. 2003341/683/0025 van 17 februari 1994 werd een garantie van de Griekse staat ten bedrage van in totaal 100 000 000 drachme (293 470 EUR) per bedrijf verleend voor leningen die op of na 1 april 1993 voor bedrijfskapitaal waren toegekend aan ambachtelijke en industriële bedrijven, mijnbouwondernemingen, industriële veehouderijen, ondernemingen van het hotelwezen en scheepvaartmaatschappijen die, ongeacht hun bedrijfszetel, in de nomoi Xanthi, Rodopi en Evros waren gevestigd, alsmede een garantie van de Griekse staat voor schulden (kapitaal en rente) die voortvloeiden uit de herschikking, overeenkomstig de bepalingen en voorwaarden van Gezamenlijk Besluit nr. 1648/G.G.54/B.22 van 13 januari 1994, van de per 31 december 1993 uitstaande schulden uit oudere leningen.
(48)
Ministerieel Besluit nr. 2003341/683/0025 van 17 februari 1994 werd herhaaldelijk gewijzigd bij de Besluiten nrs. 2022973/3968/0025/18.5.94, 2043231/6673/0025/11.7.95, 2030175/4446/0025/10.6.1996, 2087184/49/0025/11.7.97, 2016123/2133/0025/6.3.1998, 2090373/11216/0025/1.6.98 (16), 2/21857/0025/7.10.1999, 2/14774/0025/31.5.2000, 2/82257/0025/18.12.2000, 2/7555/0025/25.5.2001, 2/61352/0025/31.1.2002 en 2/64046/0025/2003/28.1.2004. Bij al die besluiten werden staatsgaranties verleend voor de uitvoering van de maatregelen waarin was voorzien bij de verschillende besluiten tot wijziging van Ministerieel Besluit nr. 1648/B.22 van 13 januari 1994 (zie overweging 46).
(49)
In het in de bovenstaande lijst van besluiten vermelde Ministerieel Besluit 2/82257/0025 van 18 december 2000 is bepaald dat de bedrijven, om onder de betrokken bepalingen te kunnen vallen, op zich levensvatbaar moesten zijn (en niet levensvatbaar na de schuldherschikking, zoals bepaald in de andere in dit besluit vermelde ministeriële besluiten), wat impliceert dat hun toestand niet problematisch mocht zijn.
(50)
Bij Ministerieel Besluit 2041901 van 16 mei 1989 is ten laste van de bij Wet 128/75 ingestelde gemeenschappelijke rekening een rentesubsidie van drie procentpunten toegekend voor de nog te betalen saldi van leningen die vanaf 1 april 1989 met het oog op de vorming van bedrijfskapitaal werden toegekend aan commerciële en ambachtelijke bedrijven met zetel in de nomoi Evros, Lesvos, Samos, Chios en Dodekanesos.
(51)
Bij Ministerieel Besluit 2078809 van 10 oktober 1989 is ten laste van de bij Wet 128/75 ingestelde gemeenschappelijke rekening een rentesubsidie van drie procentpunten toegekend voor de nog te betalen saldi van leningen die vanaf 1 april 1989 met het oog op de vorming van bedrijfskapitaal werden toegekend aan commerciële en ambachtelijke bedrijven met zetel in de nomoi Rodopi, Xanthi en Samos.
(52)
De Ministeriële Besluiten 9034/B.289 van 10 februari 2003 en 37497/B.1232 van 2 juni 2003 vullen de in de overwegingen 50 en 51 genoemde besluiten aan, in die zin dat een nadere omschrijving wordt gegeven van het toepassingsgebied en van bepaalde technische parameters van de vastgestelde rentesubsidies.
III. REDENEN VOOR DE INLEIDING VAN DE FORMELE ONDERZOEKPROCEDURE
(53)
Bij de drie betrokken steunregelingen had de Commissie twijfels, niet alleen in verband met de afwezigheid van staatssteun, maar ook in verband met de verenigbaarheid van de steun, die volgens haar wel degelijk bestond, met de interne markt.
a) Rechtvaardiging van de eerste inleiding van de procedure
(54)
De eerste procedure werd ingeleid om de volgende cumulatieve redenen:
a)
toen de Griekse autoriteiten werd verzocht uitleg over de betrokken steunmaatregelen te geven, voerden zij aan dat zij de ministeriële besluiten die de rechtsgrondslag voor de steunmaatregelen vormden, niet hadden gemeld omdat zij van mening waren dat de daarbij ingestelde steunmaatregelen geen steunmaatregelen van de staten vormden in de zin van artikel 87, lid 1, van het EG-Verdrag; hieraan voegden zij toe dat, hoewel zij het precieze aantal begunstigden niet kenden, voor de bedragen van de betrokken steun naar alle waarschijnlijkheid de „de minimis”-regel gold;
b)
aangezien de „de minimis”-regel in de periode dat de steun werd toegekend, niet voor de landbouwsector gold en de besluiten die de rechtsgrondslag voor de betrokken maatregelen vormden, bedoeld waren voor ondernemingen met liquiditeitsproblemen, was de Commissie van mening dat de steunmaatregelen moesten worden getoetst aan de diverse voorschriften voor de redding en herstructurering van ondernemingen in moeilijkheden die van toepassing waren vanaf de inwerkingtreding van het eerste van die besluiten; de beschikbare gegevens volstonden evenwel niet om na te gaan in hoeverre die voorschriften in acht werden genomen;
c)
nog in de landbouwsector volstonden de beschikbare gegevens niet om na te gaan in hoeverre de staatsgarantie werd verleend overeenkomstig de diverse voorschriften die vanaf de inwerkingtreding van het eerste van de genoemde ministeriële besluiten van toepassing waren op steunmaatregelen van de staten in de vorm van garanties;
d)
voor de industriële en de ambachtelijke sector gold de „de minimis”-regel inderdaad wel, maar aangezien de Griekse autoriteiten het aantal begunstigden van de door de genoemde ministeriële besluiten vastgestelde maatregelen niet kenden en de maxima van de „de minimis”-steun over een periode van drie jaar worden berekend en niet voor een specifieke actie, kon onmogelijk worden nagegaan in hoeverre de steunmaatregelen waarin de genoemde besluiten voorzagen, werkelijk onder de „de minimis”-regel konden vallen; in die context moesten de steunmaatregelen ook worden getoetst aan de diverse voorschriften voor de redding en herstructurering van ondernemingen in moeilijkheden die van toepassing waren vanaf de inwerkingtreding van het eerste van de genoemde besluiten; de beschikbare gegevens volstonden evenwel niet om na te gaan in hoeverre die voorschriften in acht werden genomen;
e)
nog in die sectoren volstonden de beschikbare gegevens niet om na te gaan in hoeverre de staatsgarantie werd verleend overeenkomstig de diverse voorschriften die vanaf de inwerkingtreding van het eerste van de genoemde besluiten van toepassing waren op steunmaatregelen van de staten in de vorm van garanties.
b) Rechtvaardiging van de tweede inleiding van de procedure
(55)
De tweede procedure werd ingeleid om de volgende cumulatieve redenen:
a)
toen de Griekse autoriteiten werd verzocht uitleg over de betrokken steunmaatregelen te geven, voerden zij aan dat, hoewel zij het precieze aantal begunstigden niet kenden, voor de bedragen van de betrokken steun naar alle waarschijnlijkheid de „de minimis”-regel gold; naast het feit dat de „de minimis”-regel tot 1 januari 2005 niet voor de landbouwsector gold, beschikte de Commissie over geen enkel gegeven op basis waarvan zij kon bepalen in welke mate de bedragen die de landbouwbedrijven op grond van Besluit 66336/B.1398 en de wijzigingen daarvan hadden ontvangen, onder het toepassingsgebied konden vallen van Verordening (EG) nr. 1860/2004 van de Commissie van 6 oktober 2004 betreffende de toepassing van de artikelen 87 en 88 van het EG-Verdrag op de „de minimis”-steun in de landbouwsector (17), waarbij de „de minimis”-regel in de landbouwsector werd ingesteld;
b)
aangezien de genoemde besluiten bedoeld waren voor ondernemingen in moeilijkheden, moesten de steunmaatregelen worden getoetst aan de diverse voorschriften voor de redding en herstructurering van ondernemingen in moeilijkheden die van toepassing waren vanaf de inwerkingtreding van het eerste van die besluiten, d.i. vanaf 21 september 1993; de beschikbare gegevens volstonden evenwel niet om na te gaan in hoeverre die voorschriften in acht werden genomen;
c)
nog in de landbouwsector volstonden de beschikbare gegevens niet om na te gaan in hoeverre de staatsgarantie werd verleend overeenkomstig de diverse voorschriften die vanaf 21 september 1993 van toepassing waren op steunmaatregelen van de staten in de vorm van garanties;
d)
voor de industriële en de ambachtelijke sector gold de „de minimis”-regel inderdaad wel, maar aangezien de Griekse autoriteiten het aantal begunstigden van de door de genoemde besluiten vastgestelde maatregelen niet kenden en de maxima van de steun over een periode van drie jaar worden berekend en niet voor een specifieke actie, kon onmogelijk worden nagegaan in hoeverre de steunmaatregelen waarin de genoemde besluiten voorzagen, werkelijk onder de „de minimis”-regel konden vallen; in die context moesten de steunmaatregelen ook worden getoetst aan de diverse voorschriften voor de redding en herstructurering van ondernemingen in moeilijkheden die vanaf 21 september 1993 van toepassing waren; de beschikbare gegevens volstonden evenwel niet om na te gaan in hoeverre die voorschriften in acht werden genomen;
e)
nog in die sectoren volstonden de beschikbare gegevens niet om na te gaan in hoeverre de staatsgarantie werd verleend overeenkomstig de diverse voorschriften die vanaf 21 september 1993 van toepassing waren op steunmaatregelen van de staten in de vorm van garanties.
c) Rechtvaardiging van de derde inleiding van de procedure
(56)
De derde procedure werd ingeleid om de volgende cumulatieve redenen:
a)
in de gegevens die de Griekse autoriteiten hebben verstrekt, hebben zij, zoals bij de eerste twee inleidingen van de procedure, te kennen gegeven dat de bedragen van de betrokken steun naar alle waarschijnlijkheid onder de „de minimis”-regel vielen; naast het feit dat de „de minimis”-regel tot 1 januari 2005 niet voor de landbouwsector gold, beschikte de Commissie over geen enkel gegeven op basis waarvan zij kon bepalen in welke mate de bedragen die de landbouwbedrijven hadden ontvangen op grond van de besluiten die de rechtsgrondslag van de betrokken steunregeling vormden, onder het toepassingsgebied konden vallen van Verordening (EG) nr. 1860/2004;
b)
aangezien de betrokken ministeriële besluiten bedoeld waren voor ondernemingen in moeilijkheden, moesten de steunmaatregelen worden getoetst aan de diverse voorschriften voor de redding en herstructurering van ondernemingen in moeilijkheden die van toepassing waren vanaf de inwerkingtreding van het eerste van die besluiten; de beschikbare gegevens volstonden evenwel niet om na te gaan in hoeverre die voorschriften in acht werden genomen;
c)
voor de industriële en de ambachtelijke sector en het hotelwezen gold de „de minimis”-regel inderdaad wel, maar aangezien de Griekse autoriteiten geen gegevens hadden verstrekt over het aantal begunstigden van de steunmaatregelen en de maxima van de „de minimis”-steun over een periode van drie jaar worden berekend en niet voor een specifieke actie, kon onmogelijk worden nagegaan in hoeverre de steunmaatregelen waarin de genoemde besluiten voorzagen, werkelijk onder de „de minimis”-regel konden vallen; in die context moesten de steunmaatregelen ook worden getoetst aan de diverse voorschriften voor de redding en herstructurering van ondernemingen in moeilijkheden die van toepassing waren vanaf de inwerkingtreding van het eerste van de genoemde besluiten; de beschikbare gegevens volstonden evenwel niet om na te gaan in hoeverre die voorschriften in acht werden genomen;
d)
in de mijnbouw- en scheepvaartsector was de „de minimis”-regel pas van toepassing na de inwerkingtreding van Verordening (EG) nr. 69/2001 van de Commissie van 12 januari 2001 betreffende de toepassing van de artikelen 87 en 88 van het EG-Verdrag op „de minimis”-steun (18); om de onder c) vermelde redenen moest de steun evenwel ook worden getoetst aan de diverse voorschriften voor de redding en herstructurering van ondernemingen in moeilijkheden die van toepassing waren vanaf de inwerkingtreding van het eerste van de genoemde besluiten; de beschikbare gegevens volstonden evenwel niet om uit te maken in hoeverre die voorschriften in acht werden genomen;
e)
in de sector van het zeevervoer gold er geen „de minimis”-regel; de steunmaatregelen moesten ook worden getoetst aan de diverse voorschriften voor de redding en herstructurering van ondernemingen in moeilijkheden die van toepassing waren vanaf de inwerkingtreding van het eerste van de genoemde besluiten; de beschikbare gegevens volstonden evenwel niet om na te gaan in hoeverre die voorschriften in acht werden genomen·
f)
in geen enkele van de genoemde sectoren volstonden de beschikbare gegevens om na te gaan in hoeverre de staatsgarantie werd verleend overeenkomstig de diverse voorschriften betreffende steunmaatregelen van de staten in de vorm van garanties die van toepassing waren vanaf de inwerkingtreding van het eerste van de genoemde besluiten;
g)
Besluit nr. 2041901 van 16 mei 1989 en de in de overwegingen 51 en 52 genoemde besluiten voorzien in steun voor andere nomoi dan Rodopi, Evros en Xanthi en het kon niet worden uitgemaakt in hoeverre de daarin opgenomen interventieregeling een uitbreiding vormde van de regeling voor de drie genoemde nomoi, dan wel een aparte regeling; in elk geval kon op basis van de beschikbare gegevens ook niet worden nagegaan of de voorschriften voor de steunmaatregelen van de staten (voorschriften voor regionale steunmaatregelen of de „de minimis”-regel) in acht werden genomen;
h)
in de veronderstelling dat de onder g) genoemde ministeriële besluiten een uitbreiding vormden van de in de nomoi Rodopi, Evros en Xanthi toegepaste interventieregeling, was het niet mogelijk te bepalen of de beoogde steunmaatregelen onder de „de minimis”-regel konden vallen of verenigbaar konden worden geacht met de voorschriften voor reddings- en herstructureringssteun aan ondernemingen in moeilijkheden;
i)
in de veronderstelling dat de onder g) genoemde ministeriële besluiten een afzonderlijke interventieregeling vormden, moest, bij gebrek aan preciseringen hieromtrent in die besluiten, de verenigbaarheid worden onderzocht van de toepassing van die regeling op gezonde ondernemingen en op ondernemingen in moeilijkheden; dit onderzoek leverde de volgende resultaten op:
(i)
voor ondernemingen in moeilijkheden kon niet worden uitgemaakt in hoeverre de beoogde steunmaatregelen onder de „de minimis”-regel konden vallen of verenigbaar konden worden geacht met de voorschriften voor reddings- en herstructureringssteun aan ondernemingen in moeilijkheden,
(ii)
voor gezonde ondernemingen kon niet worden uitgemaakt in hoeverre het bedrijfskapitaal dat dankzij een lening met de toegestane rentesubsidie werd gevormd, is gebruikt voor de financiering van investeringen die subsidiabel waren overeenkomstig de regelgeving van de Unie betreffende regionale steun.
IV. OPMERKINGEN VAN DE GRIEKSE AUTORITEITEN OVER DE OFFICIËLE INLEIDING VAN DE PROCEDURE
a) Opmerkingen van de Griekse autoriteiten over de eerste inleiding van de procedure
(57)
Bij schrijven van 9 augustus 2004 verklaarden de Griekse autoriteiten het volgende:
a)
het groeperen van leningen is een administratief instrument dat geen hoge budgettaire kosten met zich brengt;
b)
de zesmaandelijkse berekening van de rente werd reeds aanvaard in de rechtspraak van het Griekse Hooggerechtshof, dat van oordeel was dat driemaandelijkse kapitalisatie illegaal was, op misbruik neerkwam en een buitensporige last voor de debiteuren vormde;
c)
de toekenning van de Griekse staatsgarantie kan niet worden beschouwd als een subsidie, omdat die garantie gepaard gaat met bijzonder harde maatregelen voor de hoofddebiteur;
d)
tijdens de betrokken periode was de rente in Griekenland, die veel hoger was dan de overeenkomstige gemiddelde rente in de Unie, ondanks de rentesubsidies duidelijk nog steeds hoger; bijgevolg werd de mededinging niet verstoord, des te meer omdat de begunstigde ondernemingen levensvatbaar moesten zijn; voorts werden de rentesubsidies gefinancierd uit een specifieke rekening buiten de staatsbegroting;
e)
het toestaan van aflossingsvrije perioden kan niet als steun worden beschouwd, aangezien de schuld, met rente, bleef bestaan; het ging slechts om uitstel van de terugbetaling wegens de economische conjunctuur;
f)
Ministerieel Besluit nr. 72742/B1723 (zie overweging 42) bracht geen extra kosten met zich ten opzichte van die welke voortvloeiden uit het oorspronkelijke besluit, dat de rechtsgrondslag van de steunregeling vormde;
g)
de vrijgave van zekerheden op grond van Ministerieel Besluit nr. 2071670/11297 kan niet als steun aan ondernemingen worden beschouwd aangezien de zekerheden aangepast werden aan de hoogte van de herschikte schulden; voorts dekt de Griekse staatsgarantie niet al de soorten kosten die de banken de kredietnemers aanrekenen;
h)
Ministerieel Besluit nr. 69836/B1451 en de wijzigingen daarvan betroffen de verwerkende bedrijven in het algemeen, en niet specifiek de verwerkende bedrijven in de landbouwsector, die vallen onder Verordening (EEG) nr. 866/90 van de Raad van 29 maart 1990 inzake de verbetering van de verwerking en de afzet van landbouwproducten (19), Verordening (EG) nr. 951/97 van de Raad van 20 mei 1997 inzake de verbetering van de verwerking en de afzet van landbouwproducten (20) en Verordening (EG) nr. 1257/1999 van de Raad van 17 mei 1999 inzake steun voor plattelandsontwikkeling uit het Europees Oriëntatie- en Garantiefonds voor de Landbouw (EOGFL) (21); deze verordeningen werden toegepast via de uitvoering van de operationele programma’s van het tweede en het derde communautaire bestek; de bedrijven die investeringen hadden verricht en daartoe steun hadden gekregen van het ministerie van Plattelandsontwikkeling en Voedselvoorziening, kwamen niet voor de schuldherschikking in aanmerking, omdat daarin niet was voorzien; evenmin werd de „de minimis”-regel toegepast omdat de marktdeelnemers, om de rentesubsidie te ontvangen, werken hadden moeten uitvoeren en de kosten daarvan hadden moeten betalen;
i)
er werd uitsluitend naar de „de minimis”-regel verwezen om een idee te geven van de hoogte van de steun, die in de meeste gevallen lager was dan het maximum voor de „de minimis”-regel; er werd niet specifiek naar de landbouwsector verwezen;
j)
het criterium „levensvatbaarheid na de herschikking” heeft in de praktijk geen invloed gehad op de algemene beoordeling van de levensvatbaarheid van de bedrijven door de kredietinstellingen, aangezien het besluit om ze al dan niet voor de herschikking in aanmerking te laten komen, onmiddellijk na het onderzoek van de levensvatbaarheid is genomen;
k)
de betrokken herschikking betrof oude leningen en er werden geen nieuwe investeringen gefinancierd;
l)
wat het totale subsidie-equivalent van de rentesubsidies betreft, ging het bij het overgrote deel van de afzonderlijke rentesubsidies om kleine bedragen, waren de gebieden waar de bedrijven gevestigd waren (Κastoria en Evia), allemaal probleemgebieden in de zin van Richtlijn 75/268/EEG van de Raad van 28 april 1975 betreffende de landbouw in bergstreken en in sommige probleemgebieden (22) en valt het hele land onder doelstelling 1;
m)
de rentevoet voor de nieuwe leningen was die van de laatste uitgifte van schatkistcertificaten van de Griekse staat, de rentesubsidie betrof niet de volledige duur van de herschikte lening, maar slechts de eerste kritieke jaren, en het verschil in rentevoet was niet bijzonder groot (1 tot 2 procentpunten);
n)
de rentesubsidieregeling liep van 30 juni 1993 tot en met 30 juni 2003.
b) Opmerkingen van de Griekse autoriteiten over de tweede inleiding van de procedure
(58)
In hun brief van 18 augustus 2005 voerden de Griekse autoriteiten de volgende argumenten aan (de meeste daarvan kwamen reeds voor in hun antwoord op de eerste inleiding van de procedure - zie het vorige punt):
a)
het „groeperen” van leningen is een administratief instrument dat geen hoge budgettaire kosten met zich brengt (in verband hiermee voegden zij toe dat die regeling niet tot doel had op selectieve wijze steun toe te kennen);
b)
de zesmaandelijkse berekening van de rente werd reeds aanvaard in de rechtspraak van het Griekse Hooggerechtshof, dat van oordeel was dat driemaandelijkse kapitalisatie illegaal was, neerkwam op misbruik en een buitensporige last voor de debiteuren vormde;
c)
tijdens de betrokken periode was de rente in Griekenland, die hoger was dan de overeenkomstige rente in de rest van de Unie, ondanks de rentesubsidies nog steeds hoger;
d)
de toekenning van de Griekse staatsgarantie kan niet worden beschouwd als een subsidie, omdat, als een beroep op een garantie wordt gedaan, de uitbetaling daarvan gepaard gaat met dwingende maatregelen die voor de hoofddebiteur bijzonder hard zijn;
e)
de moratoire rente en de rentesubsidies werden betaald via een specifieke rekening (rekening ingesteld bij Wet 128/75), buiten de staatsbegroting;
f)
het toestaan van aflossingsvrije perioden kan niet als steun worden beschouwd, aangezien de schuld, met rente, bleef bestaan; het ging slechts om uitstel van de terugbetaling wegens de economische conjunctuur;
g)
de regelingen van Ministerieel Besluit nr. 66336/B.1398/1993, als gewijzigd, voorzagen in de mogelijkheid om ondernemingen die in de nomoi Florina en Kilkis waren gevestigd, in de regeling op te nemen, zonder hoge budgettaire kosten en mits die ondernemingen levensvatbaar werden geacht; bijgevolg vervalsen zij de mededinging niet in de zin van artikel 87 van het EG-Verdrag; voorts mag niet uit het oog worden verloren dat de nomoi Florina en Kilkis aan de voormalige Joegoslavische Republiek Macedonië grenzen en dat zij tijdens de betrokken periode (de jaren 1990) veel te lijden hadden onder de instabiliteit en de oorlogssituatie in die streek;
h)
tot slot wordt in het genoemde besluit verwezen naar de industriële en de ambachtelijke bedrijven; volgens de Griekse autoriteiten had dit besluit geen betrekking op landbouwbedrijven.
c) Opmerkingen van de Griekse autoriteiten over de derde inleiding van de procedure
(59)
In hun brief van 10 mei 2006 voerden de Griekse autoriteiten de volgende argumenten aan:
a)
de nomoi waarop de betrokken besluiten betrekking hadden, stonden voor een moeilijke economische conjunctuur, gekenmerkt door een ernstig gebrek aan werkgelegenheid en een hogere werkloosheid dan in de rest van het land; deze toestand werd nog verergerd door de oorlogssituatie in de buurlanden (bijvoorbeeld Kosovo); bijgevolg kon de mededinging niet worden vervalst en kon de economische steun in de vorm van een schuldherschikking of rentesubsidie onder de afwijking van artikel 87, lid 3, onder a), van het EG-Verdrag vallen;
b)
de steunmaatregelen waren gericht op het oplossen van problemen zoals het gebrek aan dynamisme van de lokale markten, de teruggang op de arbeidsmarkt en de vermindering van de vraag, alsmede op het bereiken van langetermijndoelstellingen inzake economische ontwikkeling;
c)
wat betreft het argument van de Commissie dat de voorwaarden van het intracommunautaire handelsverkeer konden worden vervalst wegens de sterke concurrentie in de landbouwsector, heeft van alle betrokken besluiten alleen Ministerieel Besluit nr. 1648/B22 van 13 januari 1994 betrekking op industriële veehouderijen; voorts maakte de vleesproductie in de periode 1995-2004 in de nomoi Evros, Xanthi en Rodopi slechts een klein deel uit van de landbouwproductie in die nomoi en bedroeg het bruto binnenlands product (bbp) van die nomoi in die periode (zowel in absolute cijfers als per inwoner), ondanks een stijging, nog steeds ver onder het nationale gemiddelde;
d)
in de Ministeriële Besluiten nr. 2041901 van 16 mei 1989 en nr. 2078809/1989, die voorzien in rentesubsidies voor leningen voor bedrijfskapitaal voor in de nomoi Lesvos, Samos, Chios en Dodekanesos gevestigde bedrijven, is ook bepaald dat die bedrijven levensvatbaar moesten zijn, zowel vóór als na hun schuldherschikking;
e)
de bevoegde instanties van Griekenland werd verzocht gegevens te verzamelen over de begunstigden en de steunbedragen die werden uitbetaald, maar zij verklaarden daar niet toe in staat te zijn;
f)
de rentesubsidies voor leningen werden gefinancierd via de bij Wet nr. 128/75 ingestelde rekening, waarop geen staatsmiddelen staan, aangezien het gaat om een rekening die vooral bedoeld is voor het herverdelen van fondsen.
d) Brieven van de Griekse autoriteiten van 15 en 29 maart 2011
(60)
In hun brieven van 15 en 29 maart 2011 preciseerden de Griekse autoriteiten eerst de data waarop de oorspronkelijke ministeriële besluiten betreffende de betrokken steunmaatregelen vervielen. Deze data zijn:
a)
30 juni 2003 voor Besluit nr. 69836/B1461 (de nomoi Kastoria en Evia);
b)
30 juni 2000 voor Besluit nr. 66336/B/398 van 14 september 1993 (de nomoi Florina en Kilkis);
c)
31 december 2005 voor Besluit nr. 1648/B.22 van 13 januari 1994 (de nomoi Xanthi, Rodopi en Evros);
d)
31 december 2004 voor Besluit nr. 2041901 van 16 mei 1989 (de nomoi Rodopi, Evros, Xanthi en Dodekanesos en de nomoi van de eilanden Lesvos, Samos en Chios).
(61)
Vervolgens preciseerden de Griekse autoriteiten dat het criterium van de levensvatbaarheid van de bedrijven na de schuldherschikking niet betekende dat alleen rekening werd gehouden met de levensvatbaarheid van de bedrijven na de schuldherschikking, maar dat het veeleer op een volledige evaluatie van de levensvatbaarheid vóór en na de herschikking sloeg.
(62)
De twee genoemde brieven bevatten ook tabellen met het subsidie-equivalent van de betrokken steun die elke begunstigde onderneming had ontvangen, met als doel duidelijk te maken voor welk percentage ondernemingen de steun onder een van de „de minimis”-regelingen kon vallen. De Griekse autoriteiten deelden evenwel mee dat voor de steunmaatregelen die werden toegekend op grond van de Ministeriële Besluiten nr. 2041901 van 16 mei 1989 (de nomoi Xanthi, Rodopi, Evros, Samos, Lesvos, Chios en Dodekanesos) en nr. 1648/B.22 van 13 januari 1994 (de nomoi Xanthi, Rodopi en Evros), de beschikbare gegevens slechts betrekking hadden op de periode 2004-2007. De gegevens die werden verstrekt voor de steunmaatregelen die werden toegekend op grond van Ministerieel Besluit nr. 69836/B1461 (de nomoi Kastoria en Evia), hebben betrekking op de periode 1993-1998 en die voor de steunmaatregelen op grond van Ministerieel Besluit nr. 66336/B/398 van 14 september 1993 (de nomoi Florina en Kilkis) op de periode 1993-2001. Die gegevens werden bij alle kredietinstellingen opgevraagd, maar niet alle banken hebben geantwoord. Toch zijn de Griekse autoriteiten van mening dat de verzamelde cijfergegevens dicht aansluiten bij het totaalbedrag van de toegekende steun, aangezien de banken die hebben geantwoord, de belangrijkste kredietverstrekkers in de betrokken nomoi zijn. Volgens de Griekse autoriteiten blijkt uit de analyse van de gegevens dat de steunmaatregelen onder het voor de „de minimis”-regel vastgestelde maximum vallen in 73,55 % tot 99,46 % van de gevallen, naargelang van de onderzochte periode van drie jaar en het betrokken ministeriële besluit.
(63)
Tot slot preciseerden de Griekse autoriteiten dat de bedrijven die landbouwproducten produceren, verwerken en afzetten, niet voor de regelingen in aanmerking kwamen en dat de term „mijnbouwondernemingen” in feite betrekking had op bedrijven die marmer en steen bewerkten.
V. BEOORDELING
V.I. IS ER SPRAKE VAN STEUN?
(64)
Op grond van artikel 107, lid 1, van het Verdrag zijn steunmaatregelen van de staten of in welke vorm ook met staatsmiddelen bekostigd, die de mededinging door begunstiging van bepaalde ondernemingen of bepaalde producties vervalsen of dreigen te vervalsen, onverenigbaar met de interne markt, voor zover deze steun het handelsverkeer tussen de lidstaten ongunstig beïnvloedt. Op zich beantwoorden de betrokken steunmaatregelen aan die definitie: zij worden door de lidstaat of met staatsmiddelen gefinancierd, zijn bedoeld voor bepaalde ondernemingen (ondernemingen uit de landbouwsector, de ambachtelijke sector, de industrie, het hotelwezen, de sector van de ontginning - zie overweging 63 - en de scheepsbouwsector in de genoemde nomoi) die worden begunstigd door maatregelen zoals een herschikking van hun leningen, een verlichting van de aflossing door spreiding van de betaling in de tijd, rentesubsidies of de toekenning van garanties, en kunnen het handelsverkeer ongunstig beïnvloeden (23) en de concurrentie vervalsen (24).
(65)
De Griekse autoriteiten hebben weliswaar geprobeerd om aan te tonen dat de betrokken steunmaatregelen onder een „de minimis”-regeling konden vallen en bijgevolg geen staatssteun vormden in de zin van artikel 107, lid 1, van het Verdrag. Afgezien van het feit dat de „de minimis”-regel niet altijd in alle betrokken sectoren van toepassing was tijdens de hele looptijd van de ministeriële besluiten die de rechtsgrondslag van de betrokken regelingen vormden (dit is trouwens één van de redenen waarom de procedures zijn ingeleid), zijn die gegevens onvolledig, wat de genoemde autoriteiten trouwens zelf toegeven (zie overweging 62). Bovendien variëren de bedragen van de „de minimis”-steun naargelang van de sector (in de industriële sector gelden andere bedragen dan in de landbouwsector) en de voorgelegde tabellen doen het vermoeden rijzen dat de Griekse autoriteiten dat onderscheid onvoldoende hebben gemaakt. Tot slot merkt de Commissie op dat, hoewel de Griekse autoriteiten te kennen hebben gegeven dat de bedrijven die landbouwproducten produceren, verwerken of afzetten, niet in aanmerking kwamen voor de betrokken steunregelingen, uit de genoemde tabellen duidelijk blijkt dat bepaalde bedrijven die in die sectoren actief waren, wel degelijk steun kregen en werden geacht onder een van de „de minimis”-regelingen te vallen, terwijl zij duidelijk het toegestane maximum hadden overschreden.
(66)
De Commissie herinnert eraan dat elke individuele steun die krachtens een regeling wordt toegekend en op het ogenblik van de toekenning ervan aan de voorwaarden van een van kracht zijnde „de minimis”-verordening voldoet, wordt geacht geen staatssteun te zijn in de zin van artikel 107, lid 1, van het Verdrag.
(67)
Voor de landbouwsector bestonden, toen de Griekse autoriteiten de betrokken steun begonnen toe te kennen, nog geen bepalingen van de Unie betreffende „de minimis”-steun.
(68)
De eerste bepalingen ter zake waren die van Verordening (EG) nr. 1860/2004 (25).
(69)
Overeenkomstig Verordening (EG) nr. 1860/2004, die betrekking heeft op zowel de primaire landbouwproductie als de verwerking en de afzet van landbouwproducten, heeft aan eenzelfde begunstigde verleende steun die over een periode van drie jaar niet meer bedraagt dan 3 000 EUR, geen ongunstige invloed op het handelsverkeer tussen de lidstaten en vervalst hij de mededinging niet, noch dreigt hij die te vervalsen; bijgevolg valt hij niet onder artikel 107, lid 1, van het Verdrag.
(70)
Op grond van artikel 5 van Verordening (EG) nr. 1860/2004 geldt dit ook voor steun die is verleend vóór de inwerkingtreding van die verordening mits aan de in de artikelen 1 en 3 van die verordening vastgestelde voorwaarden wordt voldaan.
(71)
Op 1 januari 2008 is Verordening (EG) nr. 1860/2004 vervangen door Verordening (EG) nr. 1535/2007 van de Commissie van 20 december 2007 betreffende de toepassing van de artikelen 87 en 88 van het EG-Verdrag op de „de minimis”-steun in de sector van landbouwproductie (26), op grond waarvan het bedrag van de „de minimis”-steun is verhoogd tot 7 500 EUR per begunstigde over drie belastingjaren, ongeacht de vorm en het doel van de steun, met een plafond per lidstaat ter hoogte van 0,75 % van de jaarproductie van de landbouwsector.
(72)
In artikel 6, lid 1, van Verordening (EG) nr. 1535/2007 is het volgende bepaald: „Deze verordening is van toepassing op steun die vóór 1 januari 2008 is verleend aan ondernemingen van de landbouwproductiesector, mits deze steun voldoet aan alle in de artikelen 1 tot en met 4 vastgestelde voorwaarden, met uitzondering van de in artikel 4, lid 1, eerste alinea, vastgestelde verplichte verwijzing naar deze verordening”. Die verordening is evenwel slechts van toepassing op de primaire landbouwproductie.
(73)
In de sector van de verwerking en de afzet van landbouwproducten is de „de minimis”-regel, die vanaf 1 januari 2007 van toepassing is, vastgesteld bij Verordening (EG) nr. 1998/2006 van de Commissie van 15 december 2006 betreffende de toepassing van de artikelen 87 en 88 van het Verdrag op „de minimis”-steun (27).
(74)
In artikel 2, lid 2, van Verordening (EG) nr. 1998/2006 is bepaald dat steun voor een bedrag tot 200 000 EUR per begunstigde over een periode van drie belastingjaren geen ongunstige invloed op het handelsverkeer tussen de lidstaten heeft, de mededinging tussen de lidstaten niet vervalst, noch dreigt te vervalsen en bijgevolg niet onder artikel 107, lid 1, van het Verdrag valt.
(75)
In artikel 5, lid 1, van Verordening (EG) nr. 1998/2006 is het volgende bepaald: „Deze verordening is van toepassing op steun die vóór de inwerkingtreding van deze verordening is verleend aan in de vervoersector actieve ondernemingen en aan in de verwerking en afzet van landbouwproducten actieve ondernemingen, mits aan alle in de artikelen 1 en 2 vastgestelde voorwaarden wordt voldaan”.
(76)
In deze context zal de Commissie het volgende niet als staatssteun aanmerken: de steun die op grond van de geanalyseerde ministeriële besluiten werd verleend en, per begunstigde, niet meer bedroeg dan:
a)
voor de primaire landbouwproductie: 3 000 EUR per periode van drie jaar voor zover de steun op het ogenblik van de toekenning ervan in overeenstemming was met Verordening (EG) nr. 1860/2004, of 7 500 EUR over drie belastingjaren voor zover de steun op het ogenblik van de toekenning ervan in overeenstemming was met Verordening (EG) nr. 1535/2007,
b)
voor de verwerking en de afzet van landbouwproducten: 3 000 EUR per periode van drie jaar voor zover de steun op het ogenblik van de toekenning ervan in overeenstemming was met Verordening (EG) nr. 1860/2004, of 200 000 EUR over drie belastingjaren voor zover de steun op het ogenblik van de toekenning ervan in overeenstemming was met Verordening (EG) nr. 1998/2006.
(77)
De Commissie benadrukt evenwel dat ondernemingen in moeilijkheden niet onder de Verordeningen (EG) nr. 1998/2006 en (ΕG) nr. 1535/2007 kunnen vallen.
(78)
In de andere sectoren dan de landbouw (dit zijn, in dit specifieke geval, de verschillende sectoren waarnaar in dit besluit wordt verwezen, behalve de scheepsbouwsector, die in de overwegingen 80 en 81 wordt behandeld (28)) was op het ogenblik van de toekenning van de betrokken steun de „de minimis”-regel van toepassing die is omschreven in de mededeling van de Commissie van 20 mei 1992 - Communautaire kaderregeling inzake overheidssteun voor het midden- en kleinbedrijf (29) (hierna „de kaderregeling van 1992” genoemd). Daarin is het volgende bepaald: „In de toekomst zullen eenmalige steunbetalingen van ten hoogste dit bedrag 50 000 ecu voor een bepaald soort uitgaven gedurende drie jaar en regelingen op grond waarvan het steunbedrag dat een bepaalde onderneming mag ontvangen met betrekking tot een bepaald soort uitgaven gedurende een periode van drie jaar tot dat bedrag beperkt is, niet langer worden onderworpen aan de aanmeldingsplicht ingevolge artikel 93, lid 3, (van het EG-Verdrag) (30), mits de toekenning van de steun of de steunregeling de uitdrukkelijke voorwaarde bevat dat steun die hetzelfde bedrijf in de toekomst eventueel voor hetzelfde soort uitgaven uit andere bronnen of op grond van andere regelingen ontvangt de totale som die het bedrijf aan steun ontvangt niet boven de limiet van 50 000 ecu brengt. …”. Vervolgens werd deze kaderregeling herschreven in de mededeling van de Commissie inzake „de minimis”-steun van 1996 (31) (hierna „de mededeling van 1996” genoemd), waarbij het bedrag van de „de minimis”-steun voor diezelfde periode op 100 000 ecu werd vastgesteld, en vervolgens in Verordening (EG) nr. 69/2001, waarbij datzelfde bedrag voor diezelfde periode op 100 000 EUR werd vastgesteld.
(79)
Rekening houdend met de datums waarop de onderzochte regelingen afliepen (de laatste was 31 december 2005) en met het feit dat de regelgeving niet met terugwerkende kracht van toepassing was voor de in overweging 78 genoemde sectoren, zal de Commissie de op grond van de onderzochte ministeriële besluiten toegekende steun die per begunstigde niet meer bedroeg dan de onderstaande bedragen, niet als staatssteun aanmerken:
a)
50 000 ecu per periode van drie jaar tijdens de periode van 19 augustus 1992 tot en met 5 maart 1996 voor zover de steun op het ogenblik van de toekenning in overeenstemming was met de kaderregeling van 1992;
b)
100 000 ecu/EUR per periode van drie jaar tijdens de periode van 6 maart 1996 tot en met 1 februari 2001 voor zover de steun op het ogenblik van de toekenning in overeenstemming was met de mededeling van 1996;
c)
100 000 EUR per periode van drie jaar tijdens de periode van 2 februari 2001 tot en met 31 december 2005 voor zover de steun op het ogenblik van de toekenning in overeenstemming was met de toepasselijke bepalingen van Verordening (EG) nr. 69/2001.
(80)
Tot slot is de „de minimis”-regel in de scheepsbouwsector pas van toepassing geworden na de inwerkingtreding van Verordening (EG) nr. 69/2001.
(81)
Bijgevolg zal de Commissie de steun die op grond van de onderzochte ministeriële besluiten werd toegekend en niet meer bedroeg dan 100 000 EUR per begunstigde per periode van drie jaar tijdens de periode van 2 februari 2001 tot en met 30 juni 2007, niet als staatssteun aanmerken voor zover die op het ogenblik van de toekenning in overeenstemming was met de toepasselijke bepalingen van Verordening (EG) nr. 69/2001.
(82)
De andere argumenten die de Griekse autoriteiten aanvoerden om aan te tonen dat het niet om staatssteun gaat, kunnen niet door de Commissie worden aanvaard om de volgende redenen, die gelden in alle gevallen waarin die argumenten werden aangevoerd:
a)
doordat de Griekse autoriteiten beweren dat de groepering van de leningen geen hoge budgettaire kosten met zich brengt (zie met name overweging 57, onder a) en overweging 58, onder a)), erkennen zij dat met de betrokken praktijk kosten voor de staat gemoeid zijn, of, met andere woorden, dat gebruik wordt gemaakt van staatsmiddelen;
b)
tot de datum waarop de mededeling van de Commissie betreffende de toepassing van de artikelen 87 en 88 van het EG-Verdrag op staatssteun in de vorm van garanties (32) (hierna „de mededeling van 2000” genoemd) van toepassing werd, werden alle garanties geacht een element van staatssteun te bevatten (zie overweging 105, onder a)). Volgens de mededeling van 2000 kan ervan worden uitgegaan dat een garantie geen steunmaatregel in de zin van artikel 107, lid 1, van het Verdrag vormt indien de begunstigden kredietnemers zijn die niet in financiële moeilijkheden verkeren en in beginsel ook zonder enig staatsoptreden op de financiële markten een lening tegen marktvoorwaarden kunnen verkrijgen, indien de garantie op een specifieke financiële transactie betrekking heeft, voor een vast maximumbedrag geldt, niet meer dekt dan 80 % van de uitstaande lening of andere financiële verbintenis (uitgezonderd obligaties en soortgelijke instrumenten) en beperkt is in de tijd, indien de toepassingvoorwaarden van de regeling zijn gebaseerd op een realistische risicobeoordeling, zodat de door de begunstigde ondernemingen betaalde premies ertoe leiden dat de regeling naar alle waarschijnlijkheid zichzelf financiert, indien de regeling de criteria bevat volgens welke de garanties voortaan worden toegekend en voorziet in de algemene financiering van de regeling, welke minstens eenmaal per jaar opnieuw wordt bekeken, en indien de premies zowel de normaal met de toekenning van de garantie gepaard gaande risico’s als de administratieve kosten van de regeling dekken, met inbegrip van een normale opbrengst van het kapitaal indien de staat het beginkapitaal voor het opstarten van de regeling ter beschikking stelt; de Griekse autoriteiten hebben evenwel geen gegevens verstrekt waaruit blijkt dat aan de genoemde voorwaarden is voldaan;
c)
vanuit het standpunt van de mededinging is de toekenning van een aflossingsvrije periode (zie overweging 57, onder e), en overweging 58, onder f)) niet zomaar een verschuiven van de terugbetaling van de steun in de tijd, aangezien het de afbetalingskosten op een bepaald ogenblik vermindert en zo tijdelijk de financiële lasten verlicht van de debiteur aan wie steun is verleend;
d)
de bij Wet 128/75 ingestelde rekening, die voor de financiering van de rentesubsidies werd gebruikt (zie overweging 57, onder d), overweging 58, onder e), en overweging 59, onder f)), mag dan al niet in de begroting van de Griekse staat zijn opgenomen, zoals de Griekse autoriteiten zelf aanvoeren, toch blijft het om staatsmiddelen gaan (33);
e)
het verlenen van rentesubsidies voor leningen levert de bedrijven die daarvoor in aanmerking komen, een voordeel op, zelfs al zijn de rentevoeten in het land hoog;
f)
de vrijgave van de voor het verkrijgen van de garanties verleende zekerheden (zie overweging 57, onder g)), omvat, hoewel daarmee volgens Ministerieel Besluit nr. 2071670/11297 geen rechtstreekse kosten voor de Griekse staat gemoeid zijn, een steunelement, aangezien de staat, door in die mogelijkheid te voorzien, de begunstigde bedrijven niet alleen de mogelijkheid biedt om aan kapitaal te geraken, maar ook een voor het verkrijgen van de garantie vereiste tegenprestatie opheft;
g)
dat de rentevoeten in Griekenland hoog waren (zie overweging 57, onder d)), resulteert niet in de afwezigheid van steun, in die zin dat, ongeacht de economische context waarin de herschikkingen met rentesubsidies plaatsvonden, het loutere feit van de toekenning ervan, neerkomt op het verlichten, voor de begunstigden, van een last die zij normaal gezien in het kader van de uitoefening van hun activiteiten hadden moeten dragen.
(83)
Rekening houdend met al deze elementen kan de Commissie niet anders dan concluderen dat steun die niet binnen de in de punten 68 tot en met 81 omschreven grenzen en voorwaarden voor de toekenning van „de minimis”-steun is verstrekt, wel degelijk onder artikel 107, lid 1, van het Verdrag valt.
V.II. VERENIGBAARHEID VAN DE STEUN
(84)
In de in artikel 107, leden 2 en 3, van het Verdrag bedoelde gevallen kunnen bepaalde steunmaatregelen evenwel bij wijze van uitzondering als verenigbaar met de gemeenschappelijke markt worden beschouwd.
(85)
In het onderhavige geval is het dienstig in het kader van alle ingeleide procedures na te gaan welke afwijking van toepassing kan zijn naargelang van de betrokken sector (waarbij een onderscheid wordt gemaakt tussen de landbouwsector en de overige sectoren).
V.II.1 STEUNMAATREGELEN BETREFFENDE DE NOMOI KASTORIA EN EVIA WAAROP DE EERSTE INLEIDING VAN DE PROCEDURE BETREKKING HEEFT
a) Landbouwsector
(86)
Rekening houdend met de aard van de toegekende steun is de enige afwijking waarop een beroep kan worden gedaan om de verenigbaarheid met de interne markt te rechtvaardigen, de afwijking krachtens artikel 107, lid 3, onder c), van het Verdrag, waarin is bepaald dat steunmaatregelen als verenigbaar met de interne markt kunnen worden beschouwd wanneer zij bedoeld zijn om de ontwikkeling van bepaalde vormen van economische bedrijvigheid of van bepaalde regionale economieën te vergemakkelijken, mits de voorwaarden waaronder het handelsverkeer plaatsvindt daardoor niet zodanig worden veranderd dat het gemeenschappelijk belang wordt geschaad.
(87)
Aangezien het om niet-aangemelde steunmaatregelen gaat, moeten zij, om onder die afwijking te kunnen vallen, in overeenstemming zijn met de voorschriften voor staatssteun die van kracht waren op het ogenblik van de toekenning ervan. Volgens de door de Griekse autoriteiten verstrekte gegevens werd de betrokken regeling toegepast van 30 juni 1993 tot en met 30 juni 2003. Bijgevolg zal de verenigbaarheid van die regeling met de interne markt worden getoetst aan de regelgeving voor staatssteun die in de loop van die periode van kracht was.
(88)
Een van de redenen waarom de Commissie de procedure van artikel 108, lid 2, van het Verdrag heeft ingeleid, is dat die steunmaatregelen bedoeld leken voor ondernemingen in moeilijkheden. In verband hiermee hebben de Griekse autoriteiten in hun brief van 9 augustus 2004 laten weten dat het criterium van de „levensvatbaarheid na de herschikking” geenszins invloed had op de algemene beoordeling van de levensvatbaarheid van de betrokken bedrijven door de kredietinstelling, aangezien het besluit waarbij de bedrijven voor de herschikking in aanmerking werden genomen, onmiddellijk na het onderzoek van de levensvatbaarheid ervan werd genomen. Dat argument werd herhaald in de brieven van 15 en 29 maart 2011 (zie overweging 61).
(89)
De Commissie is van oordeel dat op basis van die uitleg niet kan worden geconcludeerd dat er geen steun aan ondernemingen in moeilijkheden werd toegekend; hoewel naar het zeggen van de Griekse autoriteiten onmiddellijk na het onderzoek van de levensvatbaarheid werd besloten dat de herschikking kon worden toegepast, was het onderzoek als zodanig immers gericht op de vooruitzichten inzake levensvatbaarheid van de begunstigden na de doorvoering van de herschikking, wat betekent dat de potentiële begunstigden ondernemingen konden zijn die zich op het ogenblik van het onderzoek in moeilijkheden bevonden, maar toch voor de regeling in aanmerking werden genomen, aangezien de instantie die het onderzoek voerde, zag dat een terugkeer naar een toestand van levensvatbaarheid na de herschikking van de schulden mogelijk was (overigens heeft de Commissie dit element onderstreept in punt 23 van het besluit tot inleiding van de procedure van artikel 108, lid 2, van het Verdrag, aangezien in de preambule van Ministerieel Besluit nr. 2045909/7931/0025 was vermeld dat het noodzakelijk was steun te verlenen aan de bedrijven van de nomoi Kastoria en Evia die liquiditeitsproblemen hadden).
i) Tijdens de onderzochte periode geldende regelgeving betreffende reddings- en herstructureringssteun aan ondernemingen in moeilijkheden
I. Van 1 oktober 1993 tot en met 31 december 1997
(90)
Voor steun aan ondernemingen in moeilijkheden gelden specifieke voorschriften. Op het ogenblik van de inwerkingtreding van Ministerieel Besluit nr. 69836/B1461 volgde de Commissie het beleid dat, wat de landbouwsector betreft, het bij die steunmaatregelen om exploitatiesteun ging, die niet verenigbaar kon worden verklaard met de interne markt tenzij aan de volgende voorwaarden werd voldaan:
a)
de betrokken steunmaatregelen moesten betrekking hebben op de financiële lasten van leningen die waren aangegaan voor de financiering van reeds uitgevoerde investeringen;
b)
het totale subsidie-equivalent van steun die eventueel bij het aangaan van de leningen werd toegekend, en van de onderhavige steun mocht de algemeen aanvaarde percentages niet overschrijden, namelijk:
i)
voor investeringen in de primaire landbouwproductie: 35 % of 75 % in de probleemgebieden in de zin van Richtlijn 75/268/EEG;
ii)
voor investeringen in de sector verwerking of afzet van landbouwproducten: 55 % of 75 % in de gebieden van doelstelling 1 voor de projecten die in overeenstemming waren met de sectorale programma’s of met een van de doelstellingen van artikel 1 van Verordening (EEG) nr. 866/90 (34), en 35 % (of 50 % in de gebieden van doelstelling 1) voor de overige projecten voor zover die niet werden uitgesloten op grond van de selectiecriteria als bedoeld in punt 2 van de bijlage bij Beschikking 90/342/ΕΕG van de Commissie van 7 juni 1990 tot vaststelling van de selectiecriteria voor investeringen ter verbetering van de voorwaarden inzake verwerking en afzet van land- en bosbouwproducten (35) (of van Beschikking 94/173/ΕG (36), waarbij die beschikking is vervangen);
c)
de desbetreffende steun mocht pas worden verleend nadat de rente van de nieuwe leningen was aangepast om met de renteschommelingen rekening te houden (het bedrag van de steun moest kleiner zijn dan of gelijk aan het verschil in rente voor de nieuwe leningen) of moest ten goede komen aan landbouwbedrijven die garanties boden op het vlak van levensvatbaarheid, met name wanneer de financiële lasten van de bestaande leningen zo zwaar waren dat de landbouwbedrijven in een zeer moeilijke situatie terecht konden komen en eventueel zelfs failliet konden gaan.
(91)
Bij brief van 9 augustus 2004 hebben de Griekse autoriteiten laten weten dat Besluit nr. 69836/B1451 en de wijzigingen daarvan betrekking hadden op verwerkende bedrijven in het algemeen, en niet specifiek op verwerkende bedrijven in de landbouwsector, die onder de Verordeningen (EEG) nr. 866/90, (ΕG) nr. 951/97 en (ΕG) nr. 1257/1999 vielen, dat het hele land onder doelstelling 1 viel en dat bedrijven die investeringen hadden uitgevoerd en daarvoor steun hadden gekregen van het ministerie van Plattelandsontwikkeling en Voedselvoorziening niet voor een herschikking van hun schulden in aanmerking kwamen omdat daarin niet was voorzien. Voorts voegden zij hieraan toe dat, wat het totale subsidie-equivalent betreft, het bij het overgrote deel van de individuele rentesubsidies om kleine bedragen ging en dat de herschikking betrekking had op oude leningen en dus op reeds uitgevoerde investeringen.
(92)
In de eerste plaats zijn de door de Griekse autoriteiten verstrekte preciseringen niet van die aard dat de Commissie op basis daarvan kan uitsluiten dat verwerkende bedrijven van de landbouwsector steun konden krijgen op grond van Ministerieel Besluit nr. 69836/B1451 en de wijzigingen daarvan; het feit dat die ondernemingen niet uitdrukkelijk werden vermeld, heeft namelijk niet automatisch tot gevolg dat zij niet behoren tot de algemene categorie van de verwerkende bedrijven (industriële bedrijven), die onder het toepassingsgebied van het besluit valt.
(93)
Wat de inachtneming van de voorwaarden van overweging 90 betreft, constateert de Commissie dat Besluit nr. 69836/B1451, als gewijzigd, betrekking had op de herschikking van leningen die zowel op investeringen als op bedrijfskapitaal betrekking konden hebben.
(94)
Wat de herschikking van de leningen voor investeringen betreft, kan de Commissie op basis van de door de Griekse autoriteiten verstrekte preciseringen constateren dat aan de voorwaarde van overweging 90, onder a), is voldaan, aangezien die leningen betrekking hadden op reeds uitgevoerde investeringen.
(95)
De Commissie kan er ook vanuit gaan dat aan het tweede alternatief van de voorwaarde van overweging 90, onder c), is voldaan, aangezien de begunstigde ondernemingen volgens een beoordeling van de financiële instellingen na de herschikking levensvatbaar moesten zijn.
(96)
Daarentegen kan de Commissie op grond van de gegevens waarover zij beschikt, niet concluderen dat de voorwaarde van overweging 90, onder b), ontegensprekelijk is vervuld, aangezien de Griekse autoriteiten in hun brief van 9 augustus 2004 hebben gepreciseerd dat de bedrijven die landbouwproducten verwerken en afzetten, onder meer onder de Verordeningen (EEG) nr. 866/90 en (ΕG) nr. 951/97 vallen en dat die verordeningen met inachtneming van de daarin vastgestelde bepalingen werden toegepast, wat impliceert dat reeds steun kan zijn toegekend tot de in die verordeningen vastgestelde maximale steunintensiteit (75 % voor gebieden van doelstelling 1, waar Griekenland deel van uitmaakt) en dat de toepassing van de onderhavige regeling, wegens het cumuleren van de steun, tot een overschrijding van die steunintensiteit kan hebben geleid.
(97)
Ook wat de herschikking van de leningen voor het creëren van bedrijfskapitaal betreft, konden bij de toepassing van de onderhavige regeling onmogelijk alle in overweging 90 vermelde voorwaarden in acht zijn genomen, aangezien als eerste van die voorwaarden (onder a)) uitdrukkelijk is bepaald dat de leningen verband moesten houden met investeringen.
II. Van 1 januari 1998 tot en met 30 juni 2000
(98)
In 1997 werden de in overweging 90 vermelde voorwaarden vervangen door de mededeling van de Commissie - Communautaire richtsnoeren inzake reddings- en herstructureringssteun aan ondernemingen in moeilijkheden (hierna „richtsnoeren van 1997” genoemd) (37). In punt 4.4 van die richtsnoeren is het volgende bepaald: „… voor de landbouwsector zullen de onderhavige richtsnoeren voor nieuwe staatssteun op 1 januari 1998 in werking treden. Voor bestaande staatssteun zullen zij op dezelfde datum in werking treden of, mocht de Commissie in dit verband tegen een of meer lidstaten de procedure van artikel 93, lid 2, van het [EG]-Verdrag hebben ingeleid, zodra de Commissie op grond van artikel 93, lid 2, van het [EG-]Verdrag ten aanzien van de betrokken lidstaat of lidstaten een eindbeslissing heeft genomen”.
(99)
De richtsnoeren van 1997, die helemaal nieuw waren voor de landbouwsector, voorzien onder meer in het volgende:
a)
wat de reddingssteun betreft: toekenning van door dringende sociale redenen gerechtvaardigde kassteun in de vorm van een kredietgarantie of kredieten die moeten worden afgelost tegen een rente gelijk aan de marktrente, die zich qua bedrag beperkt tot het strikt noodzakelijke voor de voortzetting van de exploitatie van een onderneming (bijvoorbeeld dekking van de loonkosten, lopende leveringen), die alleen wordt uitgekeerd voor de periode die noodzakelijk is voor de vaststelling van de noodzakelijke en mogelijke herstelmaatregelen en die niet tot gevolg heeft dat de situatie van de industrie of de landbouwsector in andere lidstaten uit het evenwicht wordt gebracht,
b)
wat de herstructureringssteun betreft: toekenning van steun die gekoppeld is aan de uitvoering van een herstructureringsplan dat bij structurele overcapaciteit van de sector voorziet in de onomkeerbare vermindering of sluiting van productiecapaciteit (die vermindering moet bovenop elke andere vermindering komen die zou worden doorgevoerd als er geen herstructureringssteun zou worden gegeven); de enige uitzondering hierop zijn de gevallen waarin de besluiten die in een periode van twaalf opeenvolgende maanden ten behoeve van de begunstigden werden genomen, geen betrekking hadden op een totale hoeveelheid product die groter is dan een bepaald percentage van de totale jaarlijkse productie van dat product in het betrokken land (3 % voor maatregelen die op een bepaalde categorie producten of ondernemers gericht zijn en 1,5 % voor niet-specifieke maatregelen).
(100)
De lidstaten konden vragen dat deze landbouwbepalingen werden toegepast in plaats van de bepalingen waarin de richtsnoeren van 1997 voorzagen voor de andere sectoren dan landbouw die onder hun toepassingsgebied vielen (in die andere sectoren werden bijzonder strikte criteria toegepast, vooral wat het herstructureringsplan en de bijdrage van de begunstigde aan de herstructurering betreft - zie onder b) „andere sectoren dan de landbouw”, de overwegingen 109 tot en met 121).
(101)
In hun brief van 9 augustus 2004 hebben de Griekse autoriteiten geen enkel gegeven verstrekt waaruit de Commissie kon opmaken dat de steunregeling aan die bepalingen werd aangepast en dat de steun die in de betrokken periode werd verleend, bijgevolg werd verleend met inachtneming van de toepasselijke voorwaarden van de richtsnoeren van 1997, m.a.w. hetzij de in overweging 99, onder b), omschreven voorwaarden, hetzij de voorwaarden voor de andere sectoren dan de landbouw (voorlegging van een herstructureringsplan dat de levensvatbaarheid van de onderneming binnen een redelijk tijdsbestek herstelt op grond van realistische veronderstellingen, met beperking van de nadelige gevolgen voor concurrenten, met inachtneming van het beginsel van de eenmalige steun, met vermindering van de productiecapaciteit in het geval van structurele overcapaciteit in de betrokken sector, met proportionaliteit tussen de steun enerzijds en de kosten en de baten van de herstructurering anderzijds, en met dekking van de sociale kosten van de herstructurering).
IIΙ. Van 1 juli 2000 tot en met 30 juni 2003
(102)
De richtsnoeren van 1997 werden op 9 oktober 1999 vervangen door de Communautaire richtsnoeren voor reddings- en herstructureringssteun aan ondernemingen in moeilijkheden (38) (hierna „de richtsnoeren van 1999” genoemd). In deel 6.3 van de richtsnoeren van 1999 is het volgende vermeld: „De lidstaten moeten hun bestaande regelingen inzake reddings- en herstructureringssteun die na 30 juni 2000 van kracht zullen zijn, aanpassen om deze na die datum met de … richtsnoeren … in overeenstemming te brengen.” Voorts is bepaald: „Om de Commissie in staat te stellen deze aanpassing te controleren [moeten] … de lidstaten haar vóór 31 december 1999 een lijst met al deze regelingen [doen] toekomen. Vervolgens moeten zij haar, in ieder geval vóór 30 juni 2000 voldoende inlichtingen verstrekken om haar in staat te stellen na te gaan of de regelingen overeenkomstig [de] … richtsnoeren zijn gewijzigd. Vervolgens moeten zij haar, in ieder geval vóór 30 juni 2000 voldoende inlichtingen verstrekken om haar in staat te stellen na te gaan of de regelingen overeenkomstig [de] … richtsnoeren zijn gewijzigd.”
(103)
De richtsnoeren van 1999 omvatten ook een specifiek hoofdstuk over de herstructurering van zich in moeilijkheden bevindende ondernemingen van de landbouwsector. In tegenstelling tot het betrokken hoofdstuk van de richtsnoeren van 1997 is in dit hoofdstuk omschreven wat onder „structurele overcapaciteit van de sector” wordt verstaan, werd de in overweging 99, onder b), vermelde afwijking beperkt tot ondernemingen van de primaire sector (wat betekent dat voor de subsector van de verwerking en de afzet van landbouwproducten automatisch een capaciteitsvermindering wordt geëist) en werd het beginsel van de eenmalige steun van toepassing verklaard, dat inhoudt dat de herstructureringssteun slechts eenmaal mag worden toegekend.
(104)
In hun brief van 9 augustus 2004 hebben de Griekse autoriteiten geen enkel gegeven verstrekt waaruit de Commissie kon opmaken dat de steunregeling aan die bepalingen werd aangepast en dat de steun die in de betrokken periode werd verleend, bijgevolg werd verleend met inachtneming van de toepasselijke voorwaarden van de richtsnoeren van 1999, m.a.w. na voorlegging van een herstructureringsplan dat met name in vermindering van de productiecapaciteit voorzag in het geval van structurele overcapaciteit, met eventueel de in overweging 103 bedoelde beperkte afwijking en op basis van het beginsel van de eenmalig verleende steun.
ii) De garanties
(105)
Een ander punt ten aanzien waarvan de Commissie de procedure van artikel 108, lid 2, van het Verdrag heeft ingeleid, is de kwestie van de verenigbaarheid van de steun die in de vorm van garanties is toegekend. De Griekse autoriteiten hebben enkele opmerkingen geformuleerd in hun brief van 9 augustus 2004 (zie overweging 57, onder c) en g)). De Commissie is evenwel van mening dat bij die opmerkingen de volgende aantekeningen moeten worden gemaakt:
a)
met betrekking tot punt c) houdt het feit dat aan de verlening van de garantie strenge voorwaarden gekoppeld waren, niet automatisch de afwezigheid van staatssteun in; integendeel, de regels die tijdens de looptijd van de betrokken regeling van toepassing waren en vermeld zijn in de brieven aan de lidstaten SG(89) D/4328 van 5 april 1989 en SG(89) D/12772 van 12 oktober 1989, alsmede in punt 38 van de mededeling van de Commissie aan de lidstaten - Toepassing van de artikelen 92 en 93 van het EEG-Verdrag en van artikel 5 van Richtlijn 80/723/EEG op openbare bedrijven in de industriesector (39), geven duidelijk aan dat „[…] alle garanties die de overheid rechtstreeks verleent of door financiële instellingen doet verlenen, onder artikel 92, lid 1, van het EG-Verdrag vallen”, en zij leggen de toepassing van voorwaarden op die zelfs tot het faillissement van de onderneming kunnen leiden. Natuurlijk werden de genoemde brieven in 2000 vervangen door de Mededeling betreffende de toepassing van de artikelen 87 en 88 van het EG-Verdrag op staatssteun in de vorm van garanties, die voorzag in een scenario op basis waarvan tot afwezigheid van staatssteun kon worden geconcludeerd, maar de Griekse autoriteiten hebben in hun brief van 9 augustus 2004 geen enkel gegeven verstrekt waaruit blijkt dat de verleende garanties deel uitmaakten van een dergelijk scenario;
b)
zelfs al hadden de Griekse autoriteiten gegevens verstrekt om aan te tonen dat de toegekende steun in het scenario van de afwezigheid van staatssteun paste, dan nog kon de Commissie dit niet bekrachtigen, aangezien, om maar één voorbeeld te noemen, het scenario slechts van toepassing was als de begunstigde ondernemingen zich niet in financiële moeilijkheden bevonden;
c)
met betrekking tot punt g) is het feit dat de garantie bepaalde kosten niet dekt, geenszins een bewijs van de inachtneming van alle voorwaarden die het mogelijk maken te besluiten dat de steun die inherent is aan de verlening van een garantie, verenigbaar is met de interne markt; voorts moet worden geconstateerd geen enkel ander gegeven dat de Griekse autoriteiten in hun brief van 9 augustus 2004 hebben verstrekt, bewijst dat die voorwaarden in acht zijn genomen.
(106)
Na deze precisering is de Commissie veeleer van mening dat de garanties tijdens de looptijd van de betrokken steunregeling een onderdeel vormden van een geheel aan maatregelen voor toekenning van steun aan ondernemingen in moeilijkheden en dat de verenigbaarheid daarvan bijgevolg samenhangt met de verenigbaarheid van het hele herstructureringsproces, waarvoor, zoals voldoende blijkt uit de analyse in de overwegingen 94 tot en met 104, de Griekse autoriteiten nauwelijks gegevens hebben voorgelegd die de twijfel kunnen wegnemen die de Commissie had geuit toen zij de procedure van artikel 108, lid 2, van het Verdrag inleidde (deze beschouwingen over de garanties gelden voor de drie procedures waarop dit besluit betrekking heeft en voor alle genoemde sectoren, behalve in het geval van de garanties waarin Ministerieel Besluit nr. 2/82257/0025 van 18 december 2000 voorziet en die, rekening houdend met het toegepaste criterium van de levensvatbaarheid - levensvatbaarheid vóór de schuldherschikking - apart zullen worden onderzocht).
(107)
De andere argumenten die de Griekse autoriteiten in hun brief van 9 augustus 2004 naar voren hebben gebracht (toegepaste interestvoet, extra kosten die al dan niet voortvloeiden uit de ministeriële besluiten die integraal deel uitmaken van de rechtsgrondslag van de regeling, de periodiciteit van de rente), voegen geen enkel element toe dat het hierboven uiteengezette standpunt van de Commissie kan doen wijzigen.
(108)
Aangezien de door de Griekse autoriteiten verstrekte inlichtingen de twijfel die bij de inleiding van de procedure van artikel 108, lid 2, van het Verdrag is geuit, niet kunnen wegnemen, kan de Commissie niet anders dan concluderen dat de betrokken regeling niet verenigbaar is met de interne markt.
b) Andere sectoren dan de landbouw
(109)
De Commissie moet, zoals zij het reeds voor de landbouwsector heeft gedaan, de betrokken steunmaatregelen toetsen aan de regels voor staatssteun voor de redding en herstructurering van ondernemingen in moeilijkheden.
(110)
Op de datum van inwerkingtreding van Ministerieel Besluit nr. 69836/B1461, d.i. 1 oktober 1993, ging het om de regels die waren opgenomen in het Achtste verslag over het mededingingsbeleid, en met name de punten 177, 227 en 228.
(111)
In punt 177 van dat verslag staat dat, ook al kunnen bepaalde reddingsmaatregelen noodzakelijk zijn om de tussentijd te creëren die nodig is voor de tenuitvoerlegging van langetermijnoplossingen voor de problemen van een onderneming, die maatregelen niet mogen worden gebruikt om de vereiste capaciteitsvermindering te voorkomen, en bijgevolg uitsluitend mogen worden gebruikt wanneer zij noodzakelijk zijn om dringende sociale problemen op te lossen.
(112)
In punt 227 van dat verslag is gepreciseerd dat reddingssteun ten aanzien van het verdrag kan worden gerechtvaardigd als die gepaard gaat met een herstructurering die de duurzame sanering van de ondernemingen in moeilijkheden en/of de betrokken regio’s tot doel heeft en voor zover die steun voldoende regionale of sectorale specifieke kenmerken vertoont om de beoordeling van de resultaten mogelijk te maken.
(113)
Punt 228 van dat verslag preciseert verder de rol van de Commissie met betrekking tot reddingssteun en omschrijft waaruit de „begeleidende steun” moet bestaan.
(114)
De reddingssteun:
a)
moet bestaan uit kassteun in de vorm van een kredietgarantie of kredieten die moeten worden afgelost tegen een rente gelijk aan de marktrente;
b)
moet zich qua bedrag beperken tot het strikt noodzakelijke voor de voortzetting van de exploitatie van een onderneming, de dekking van de loonkosten en de lopende leveringen;
c)
mag alleen worden uitgekeerd voor de periode (over het algemeen niet langer dan zes maanden) die noodzakelijk is voor de vaststelling van de noodzakelijke en mogelijke herstelmaatregelen;
d)
moet worden gerechtvaardigd door dringende sociale redenen en niet ten gevolge hebben dat de situatie van de industrie in andere lidstaten uit het evenwicht wordt gebracht.
(115)
De begeleidende steun moet strikt gekoppeld worden aan de verwezenlijking van een gedetailleerd herstructurerings- en/of omschakelingsprogramma dat de levensvatbaarheid van de betrokken productie daadwerkelijk kan herstellen, moet qua intensiteit en bedrag beperkt zijn tot het hetgeen strikt noodzakelijk is om het evenwicht van de onderneming te garanderen tijdens de onvermijdelijke overgangsperiode voordat het betrokken programma vrucht draagt, wat een duidelijk afgebakende duur en een voldoende degressiviteit impliceert.
(116)
Die voorwaarden werden vervangen door de Communautaire kaderregeling voor reddings- en herstructureringssteun aan ondernemingen in moeilijkheden van 1994, die van kracht werd op 23 december 1994 (40) (hierna „de kaderregeling van 1994 genoemd ”), vervolgens door de richtsnoeren van 1997, die van kracht werden op 1 januari 1998, en daarna door de richtsnoeren van 1999, die met ingang van 1 juli 2000 van toepassing zijn; hierbij moet rekening worden gehouden met de termijn die de lidstaten is gelaten voor de aanpassing van de steunregelingen (zie de overwegingen 98 en 102).
(117)
De kaderregeling van 1994 bevestigt het beleid van de Commissie inzake reddingssteun (zie overweging 114) en geeft een nauwkeuriger omschrijving van de inhoud en de implicaties van de in te dienen herstructureringsplannen (uitzicht op een herstel van de levensvatbaarheid op grond van realistische veronderstellingen en binnen een redelijk tijdsbestek, beperking van de nadelige gevolgen van de steun voor concurrenten, beginsel van de eenmalige steun, vermindering van de productiecapaciteit in het geval van structurele overcapaciteit in de betrokken sector, proportionaliteit tussen de steun enerzijds en de kosten en de baten van de herstructurering anderzijds en dekking van de sociale kosten van de herstructurering).
(118)
In de andere sectoren dan de landbouwsector bevestigen de richtsnoeren van 1997, die het resultaat zijn van een regelmatige toetsing van het beleid van de Commissie inzake de redding en herstructurering van ondernemingen in moeilijkheden, de inhoud van de kaderregeling van 1994.
(119)
Met de richtsnoeren van 1999 zijn de voorwaarden voor de toekenning van reddingssteun aangescherpt doordat voor de indiening van een herstructureringsplan een precieze termijn is ingesteld. Ook met betrekking tot de herstructurering zijn deze richtsnoeren strenger, met name voor het midden- en kleinbedrijf, en maken zij het mogelijk een vermindering van de productiecapaciteit te eisen zelfs als er geen sprake is van structurele overcapaciteit in de sector.
(120)
Aangezien de uitleg die de Griekse autoriteiten in hun brief van 9 augustus 2004 hebben verstrekt, zowel geldt voor de landbouwsector als voor de andere sectoren dan de landbouw, kan de Commissie niet anders dan constateren, zoals zij dat reeds voor de landbouwsector heeft gedaan, dat geen enkele door de Griekse autoriteiten verstrekte inlichting het mogelijk maakt te constateren dat de diverse voorwaarden van de kaderregeling van 1994 en de richtsnoeren van 1997 en 1999 in acht zijn genomen (om maar één voorbeeld te geven: nergens blijkt dat de ondernemingen waaraan steun is verleend, een herstructureringsplan hadden voorgelegd dat de nodige tegenprestaties bevatte). Die constatering geldt ook voor de inachtneming van het bepaalde in het Achtste verslag over het mededingingsbeleid.
(121)
Bij gebrek aan elementen waaruit blijkt dat de genoemde bepalingen in acht zijn genomen, is de Commissie niet in staat te verifiëren dat de steun is toegekend na de indiening van een herstructureringsplan dat alle in de verschillende genoemde regelingen omschreven kenmerken vertoonde (met name uitzicht op een herstel van de levensvatbaarheid op grond van realistische veronderstellingen en binnen een redelijk tijdsbestek, beperking van de nadelige gevolgen van de steun voor concurrenten, inachtneming van het beginsel van de eenmalige steun, vermindering van de productiecapaciteit, proportionaliteit tussen de steun enerzijds en de kosten en baten van de herstructurering anderzijds en dekking van de sociale kosten van de herstructurering). Bijgevolg kan zij de twijfel die zij bij de inleiding van de procedure van artikel 108, lid 2, van het Verdrag had geuit, niet bannen en moet zij dus besluiten dat de betrokken regeling niet verenigbaar is met de interne markt.
V.II.2 STEUNMAATREGELEN VOOR DE BEDRIJVEN IN DE NOMOI FLORINA EN KILKIS WAAROP DE TWEEDE INLEIDING VAN DE PROCEDURE BETREKKING HEEFT
a) Landbouwsector
(122)
In hun brief van 18 augustus 2005 hebben de Griekse autoriteiten te kennen gegeven dat het basisbesluit tot toekenning van de steun (Ministerieel Besluit nr. 66336/B.1398/1993) betrekking had op industriële en ambachtelijke bedrijven en dat de bepalingen daarvan geen enkel landbouwbedrijf betroffen.
(123)
De Commissie neemt nota van deze toelichting en is bijgevolg van oordeel dat zij de betrokken regeling niet hoeft te toetsen aan de regels voor staatssteun die op het ogenblik van de toekenning van de steun voor de landbouwsector golden.
b) Andere sectoren dan de landbouw
(124)
De Commissie, die op het ogenblik van de inleiding van de procedure van oordeel was dat de steunregeling bedoeld was voor ondernemingen in moeilijkheden aangezien Ministerieel Besluit nr. 66336/B.1398/1993 bepaalde dat de ondernemingen levensvatbaar moesten zijn na de herstructurering (wat niet uitsluit dat zij in moeilijkheden konden verkeren op het ogenblik dat zij voor de regeling in aanmerking werden genomen), moet de verenigbaarheid van de betrokken steunmaatregelen toetsen aan de regels die voor reddings- en herstructureringssteun voor ondernemingen in moeilijkheden golden op de datum waarop die steun werd toegekend.
(125)
De regels die golden voor de redding en herstructurering van ondernemingen in moeilijkheden op het ogenblik waarop die steun werd toegekend, waren, in chronologische volgorde, de punten 177, 227 en 228 van het Achtste verslag over het mededingingsbeleid, de kaderregeling van 1994 en de richtsnoeren van 1997.
(126)
Wat betreft de inachtneming van de punten 177, 227 en 228 van het Achtste verslag over het mededingingsbeleid, de kaderregeling van 1994, de richtsnoeren van 1997 en de richtsnoeren van 1999, hebben de Griekse autoriteiten in hun brief van 18 augustus 2005 dezelfde uitleg gegeven als die welke zij reeds hadden gegeven ter rechtvaardiging van de toekenning van de steun in de nomoi Kastoria en Evia (de argumenten van de Griekse autoriteiten die in overweging 57, onder a) tot en met f), zijn vermeld, komen reeds voor in overweging 56, onder a) tot en met e)). De analyse die de Commissie in de overwegingen 110 tot en met 121 heeft gemaakt, geldt hier dus ook, wat betekent dat de Commissie de twijfel niet kan bannen die zij had geuit bij de inleiding van de procedure van artikel 108, lid 2, van het Verdrag en dat zij moet concluderen dat de betrokken regeling niet verenigbaar is met de interne markt.
(127)
In hun brief van 18 augustus 2005 hebben de Griekse autoriteiten ook gepoogd de betrokken steunmaatregelen te rechtvaardigen door te wijzen op het feit dat de nomoi Florina en Kilkis aan de voormalige Joegoslavische Republiek Macedonië grenzen en dat de lokale ondernemingen veel te lijden hadden onder de instabiliteit en de oorlogssituatie in die streek.
(128)
Door de verwijzing naar die buitengewone gebeurtenissen had artikel 107, lid 2, onder b), van het Verdrag van toepassing kunnen worden, op grond waarvan steunmaatregelen tot herstel van door natuurrampen of andere buitengewone gebeurtenissen veroorzaakte schade verenigbaar zijn met de interne markt. De Griekse autoriteiten hebben evenwel geen analysegegevens voorgelegd die het bestaan aantonen van problemen die de ondernemingen van de twee nomoi zouden hebben ondervonden, alsmede het oorzakelijke verband met de instabiliteit in de regio als gevolg van de gebeurtenissen in Joegoslavië. Bovendien beschikt de Commissie niet over gegevens die aantonen dat de door de Griekse autoriteiten aangevoerde gebeurtenissen tijdens de hele looptijd van de regeling effect konden sorteren. Tot slot vraagt de Commissie zich af waarom de regeling slechts betrekking had op enkele sectoren van de economie van de twee nomoi terwijl de aangevoerde gebeurtenissen logischerwijs alle lokale ondernemingen in alle bedrijfstakken hadden moeten treffen.
(129)
Rekening houdend met die elementen ziet de Commissie niet in hoe de betrokken steunregeling in aanmerking kan komen voor de afwijking van artikel 107, lid 2, onder b), van het Verdrag. Bijgevolg kan zij opnieuw niet anders dan concluderen dat de betrokken regeling niet verenigbaar is met de interne markt.
V.II.3 STEUNMAATREGELEN VOOR DE NOMOI RODOPI, EVROS, XANTHI, LESVOS, SAMOS, CHIOS EN DODEKANESOS WAAROP DE DERDE INLEIDING VAN DE PROCEDURE BETREKKING HEEFT
(130)
Aangezien de Commissie in haar besluit tot inleiding van de procedure te kennen had gegeven dat zij aan de hand van de inlichtingen waarover zij beschikte, niet kon uitmaken of de twee ministeriële besluiten van 1989 en de daaropvolgende besluiten als vermeld in de overwegingen 50 tot en met 52, een afzonderlijke steunregeling vormden dan wel integraal deel uitmaakten van het hele stelsel dat in het kader van de diverse ingeleide procedures wordt onderzocht, en aangezien de Griekse autoriteiten in hun brief van 10 mei 2006 geen preciseringen ter zake hebben gegeven, zal afzonderlijk worden onderzocht of de bij deze ministeriële besluiten ingestelde steunmaatregelen verenigbaar zijn met de interne markt. Ook de garanties waarin Ministerieel Besluit nr. 2/82257/0025 van 18 december 2000 voorziet (zie overweging 49), zullen apart worden onderzocht, aangezien in dit besluit is bepaald dat de begunstigde ondernemingen verplicht levensvatbaar moeten zijn, en niet levensvatbaar na de herschikking, zoals in de andere genoemde gevallen.
(131)
Wat de in de overwegingen 44 tot en met 52 vermelde ministeriële besluiten betreft, zal de analyse uit twee grote onderdelen bestaan, een over de landbouwsector en een over de andere sectoren dan de landbouw, zoals bij de regelingen waarop de eerste twee inleidingen van de procedure betrekking hebben, maar het onderdeel over de andere sectoren dan de landbouw zal verder worden opgesplitst: enerzijds de industriële sector, het hotelwezen en de ambachtelijke sector en anderzijds de scheepvaartsector. De mijnbouwsector, waarvoor de procedure van artikel 108, lid 2, van het Verdrag ook is ingeleid, wordt hier niet verder onderzocht, aangezien de Griekse autoriteiten in hun brieven van 15 en 29 maart 2011 hebben laten weten dat het bij de mijnbouwactiviteiten in kwestie ging om marmer- en steenbedrijven, waardoor die bedrijven konden worden opgenomen in het onderzoek naar de steun in de industriële sector.
a) Landbouwsector
(132)
De Commissie moet de betrokken regeling toetsen aan de regels die voor staatssteun voor de redding en herstructurering van ondernemingen in moeilijkheden van toepassing waren op het ogenblik dat de steun werd toegekend.
(133)
Voor de landbouwsector zijn de betrokken regels reeds omschreven in de overwegingen 90 en 98 tot en met 103. Aangezien in dit geval de regeling verviel op 31 december 2005, is het dienstig om aan de lijst van de toepasselijke voorschriften de Communautaire richtsnoeren inzake reddings- en herstructureringssteun aan ondernemingen in moeilijkheden van 2004 (41) toe te voegen (hierna „de richtsnoeren van 2004” genoemd), die op 10 oktober 2004 in werking zijn getreden en de voorwaarden van de richtsnoeren van 1999 nog aanscherpen (met name door opnieuw te bevestigen dat de begunstigde van de steun een bijdrage tot de herstructurering moet leveren die reëel is en vrij van steun). Voorts moest, rekening houdend met de aard van de begunstigden (industriële veehouderijen en melkveebedrijven), ervan uit worden gegaan dat de betrokken regeling betrekking kon hebben op zowel bedrijven van de primaire productie (met zuivere veeteeltactiviteiten) als bedrijven die actief zijn in de verwerking en/of de afzet (bijv. veehouderijen die ter plaatse over een verwerkingsketen beschikken).
(134)
Wat de inachtneming van de eigenlijke regels betreft, constateert de Commissie dat Ministerieel Besluit nr. 1648/B22 van 13 januari 1994 en de wijzigingen daarvan betrekking hadden op de herschikking van leningen in verband met hetzij investeringen, hetzij bedrijfskapitaal.
(135)
Met betrekking tot de herschikking van met investeringen verband houdende leningen hebben de Griekse autoriteiten in hun brief van 10 mei 2006 geen gegevens verstrekt waaruit de Commissie kon opmaken dat die herschikte leningen daadwerkelijk verband hielden met reeds uitgevoerde investeringen. Bijgevolg kan de Commissie niet concluderen dat aan de in overweging 90, onder a), vermelde voorwaarde is voldaan.
(136)
Voorts kan de Commissie op basis van de inlichtingen waarover zij beschikt, niet concluderen dat de in overweging 90, onder b), vermelde voorwaarde ontegensprekelijk in acht is genomen, aangezien de Griekse autoriteiten in hun brief van 10 mei 2006 geen enkele toelichting daarover hebben verstrekt.
(137)
Wat de in overweging 90, onder c), vermelde voorwaarde betreft, kan de Commissie ervan uitgaan dat aan het tweede alternatief is voldaan, aangezien de begunstigde ondernemingen naar het oordeel van de banken na de herschikking levensvatbaar moesten zijn.
(138)
Wat de herschikking van de leningen voor het creëren van bedrijfskapitaal betreft, konden bij de toepassing van de betrokken regeling evenmin alle in overweging 90 opgesomde voorwaarden in acht zijn genomen, aangezien de eerste van die voorwaarden (onder a)) uitdrukkelijk luidt dat de leningen verband moesten houden met investeringen.
(139)
Voor de steun die vanaf 1 januari 1998 is verleend tot de datum waarop de richtsnoeren van 2004 van toepassing werden, geldt de in de overwegingen 98 tot en met 104 gemaakte analyse in essentie ook in dit geval, aangezien de Griekse autoriteiten in hun brief van 10 mei 2006 geen gegevens hebben verstrekt op basis waarvan de Commissie kan constateren dat voor het verkrijgen van die steun een herstructureringsplan werd ingediend dat de nodige tegenprestaties bevatte.
(140)
Wat tot slot de steun betreft die werd toegekend na de datum waarop de richtsnoeren van 2004 van toepassing waren geworden, kan de Commissie niet anders dan constateren dat de Griekse autoriteiten in hun brief van 10 mei 2006 geen gegevens hebben verstrekt op basis waarvan de Commissie kan constateren dat voor het verkrijgen van die steun een herstructureringsplan werd ingediend dat de nodige tegenprestaties bevatte. Bijgevolg kan zij de twijfel die zij bij de inleiding van de procedure van artikel 108, lid 2, van het Verdrag had geuit, niet bannen en moet zij dus besluiten dat de betrokken regeling niet verenigbaar is met de interne markt.
(141)
In hun brief van 10 mei 2006 hebben de Griekse autoriteiten geprobeerd de betrokken steunmaatregelen te rechtvaardigen door te verwijzen naar de oorlogssituatie in de naburige regio’s. Volgens de Griekse autoriteiten zou die context tot gevolg hebben dat de steun in aanmerking kwam voor de afwijking van artikel 107, lid 3, onder a) en c), van het Verdrag (zie overweging 59, onder a)).
(142)
De Commissie kan dat argument om diverse redenen niet aanvaarden:
a)
op het gebied van de regelgeving is het bestaan van een conflict een buitengewone gebeurtenis, die uitsluitend onder artikel 107, lid 2, onder b), van het Verdrag kan vallen, op grond waarvan steunmaatregelen tot herstel van door natuurrampen of andere buitengewone gebeurtenissen veroorzaakte schade verenigbaar zijn met de interne markt;
b)
wat de landbouwsector betreft, wordt de verenigbaarheid van de steunmaatregelen getoetst aan de afwijking van artikel 107, lid 3, onder c), van het Verdrag, op grond waarvan steunmaatregelen om de ontwikkeling van bepaalde vormen van economische bedrijvigheid of van bepaalde regionale economieën te vergemakkelijken, als verenigbaar met de interne markt kunnen worden beschouwd mits de voorwaarden waaronder het handelsverkeer plaatsvindt daardoor niet zodanig worden veranderd dat het gemeenschappelijk belang wordt geschaad, en niet aan de afwijking van datzelfde lid 3, onder a), op grond waarvan steunmaatregelen ter bevordering van de economische ontwikkeling van streken waarin de levensstandaard abnormaal laag is of waar een ernstig gebrek aan werkgelegenheid heerst en van de in artikel 349 (42) bedoelde regio’s, rekening houdend met hun structurele, economische en sociale situatie, als verenigbaar met de interne markt kunnen worden beschouwd;
c)
deze afwijking had slechts van toepassing kunnen zijn als de steunmaatregel was toegekend met inachtneming van de regels voor reddings- en herstructureringssteun aan ondernemingen in moeilijkheden; zoals reeds aangetoond, was dit niet het geval.
(143)
Voorts kan de Commissie ook om de onderstaande redenen niet concluderen dat in dit geval artikel 107, lid 2, onder b), van het Verdrag kan worden toegepast:
a)
in hun brief van 10 mei 2006 hebben de Griekse autoriteiten weliswaar benadrukt dat het bbp van de betrokken nomoi, zowel in zijn totaliteit als per hoofd van de bevolking, tijdens de looptijd van de regeling zeer laag is gebleven in vergelijking met dat van andere gebieden van het land, maar zij hebben ook gepreciseerd dat dat bbp in diezelfde periode licht gestegen is, wat erop wijst dat de oorlog in de grensgebieden geen catastrofale gevolgen had voor de economie van de betrokken gebieden;
b)
zoals blijkt uit de beschrijving van de rechtsgrondslag van de betrokken regeling, zijn bijna tien jaar na het einde van de vijandigheden in de naburige gebieden nog een aantal wijzigingen in de regeling aangebracht; wij kunnen dus niet aannemen dat de Griekse autoriteiten moesten ingrijpen wegens de oorlogssituatie in de grensgebieden en dat er bijgevolg een oorzakelijk verband was tussen die situatie en de moeilijkheden van de ondernemingen (één enkel voorbeeld volstaat om dit te illustreren: Besluit nr. 2/64046/0025/2003 van 28 januari 2004, dat in overweging 48 is vermeld, betreft leningen die door industriële bedrijven - mogelijk dus ook door industriële veehouderijen - tot 31 december 2004 konden worden aangegaan).
(144)
Wat de andere opmerkingen van de Griekse autoriteiten in hun brief van 10 mei 2006 betreft, benadrukt de Commissie het volgende (deze opmerkingen, met uitzondering van die onder b), gelden ook voor alle sectoren waarvoor de procedure is ingeleid):
a)
problemen als gebrek aan dynamisme van de lokale markten of een daling van de vraag kunnen helemaal niet worden opgelost door aan ondernemingen in moeilijkheden steun toe te kennen zonder dat daar een herstructurering tegenover staat; structurele maatregelen zijn een adequater interventie-instrument;
b)
het aandeel van de vleesproductie van de betrokken nomoi in de hele vleesproductie van Griekenland verandert geenszins het risico op verstoring van de mededinging die de toekenning van steun buiten het vastgestelde rechtskader met zich kan brengen (in dit concrete geval de toekenning van steun aan ondernemingen in moeilijkheden zonder herstructureringsplan); volgens de rechtspraak van het Hof van Justitie, kan, wanneer financiële steun van een staat de positie van een onderneming ten opzichte van andere concurrerende ondernemingen versterkt (wat hier het geval is), de steun de concurrentie vervalsen ten opzichte van andere concurrerende ondernemingen die niet voor die interventie in aanmerking komen (43)·
c)
de kwestie van de in de twee ministeriële besluiten van 1989 omschreven levensvatbaarheid van de ondernemingen wordt verder in het onderhavige besluit onderzocht;
d)
het argument dat de bij wet nr. 128/75 ingestelde rekening geen staatsmiddelen omvat, is reeds aan bod gekomen in overweging 82, onder d).
(145)
In het licht van al deze overwegingen kan de Commissie niet anders dan concluderen dat de betrokken regeling niet verenigbaar is met de interne markt.
b) De industriële sector, de ambachtelijke sector en het hotelwezen
(146)
De Commissie dient deze regeling te toetsen aan de regels voor staatssteun voor de redding en de herstructurering van ondernemingen in moeilijkheden.
(147)
Zoals in de gevallen waarop de twee eerste inleidingen van de procedure betrekking hadden, waren de regels voor de redding en herstructurering van ondernemingen in moeilijkheden die golden op het ogenblik waarop de betrokken steun werd toegekend, aanvankelijk, in chronologische volgorde, de punten 177, 227 en 228 van het Achtste verslag over het mededingingsbeleid, de kaderregeling van 1994, de richtsnoeren van 1997 en de richtsnoeren van 1999. In dit specifieke geval is het, omdat de regeling in bepaalde nomoi liep tot en met 31 december 2005, dienstig de richtsnoeren van 2004 aan die lijst toe te voegen.
(148)
De inlichtingen die de Griekse autoriteiten in hun brief van 10 mei 2006 verstrekten en in overweging 59 zijn weergegeven, bevatten geen gegevens over de inachtneming van de regels voor de redding en herstructurering van ondernemingen in moeilijkheden. Bijgevolg kan de Commissie niet nagaan of is voldaan aan de punten 177, 227 en 228 van het Achtste verslag over het mededingingsbeleid, aan de kaderregeling van 1994 en aan de richtsnoeren van 1997, 1999 en 2004.
(149)
De Commissie kan de twijfel die zij bij de inleiding van de procedure van artikel 108, lid 2, van het Verdrag had geuit, niet wegnemen en moet besluiten dat de betrokken regeling niet verenigbaar is met de interne markt.
c) De scheepvaartsector
(150)
De verenigbaarheid van de betrokken steunregeling met de interne markt moet worden onderzocht vanuit twee invalshoeken, naargelang van de betekenis van de term „scheepvaartsector”, die zowel naar de sector van de scheepsbouw als naar het vervoer per schip kan verwijzen.
(151)
De Commissie dient deze regeling te toetsen aan de regels voor staatssteun voor de redding en de herstructurering van ondernemingen in moeilijkheden.
(152)
Wat de scheepsbouw betreft, zijn sinds de inwerkingtreding van Ministerieel Besluit nr. 1648/B.22 van 13 januari 1994 nog steeds de volgende voorschriften voor de redding en herstructurering van ondernemingen in moeilijkheden van toepassing:
a)
tot en met 31 december 1998: Richtlijn 90/684/EEG van de Raad van 21 december 1990 betreffende de steunverlening aan de scheepsbouw (44);
b)
van 1 januari 1999 tot en met 31 december 2003: Verordening (EG) nr. 1540/98 van de Raad van 29 juni 1998 betreffende de steunverlening aan de scheepsbouw (45);
c)
vanaf 1 januari 2004: Kaderregeling inzake staatssteun aan de scheepsbouw (46).
(153)
In hun brief van 10 mei 2006 hebben de Griekse autoriteiten geen enkele inlichting verstrekt op basis waarvan de Commissie kan concluderen dat bij de toepassing van de betrokken steunregeling werd voldaan aan de voor de sector geldende voorschriften voor de redding en herstructurering van ondernemingen in moeilijkheden. Bijgevolg kan de Commissie de twijfel die zij bij de inleiding van de procedure van artikel 108, lid 2, van het Verdrag had geuit, niet wegnemen en moet zij besluiten dat de betrokken regeling niet verenigbaar is met de interne markt.
(154)
In de sector van het vervoer over zee moet de Commissie deze steunregeling toetsen aan de regels voor staatssteun voor de redding en herstructurering van ondernemingen in moeilijkheden.
(155)
De voorschriften voor de redding en herstructurering van ondernemingen in moeilijkheden in de maritieme sector zijn sinds de inwerkingtreding van Ministerieel Besluit 1648/B.22 van 13 januari 1994 vervat in de volgende teksten:
a)
Financiële en fiscale maatregelen betreffende zeevervoertransacties met in de Gemeenschap geregistreerde schepen (47);
b)
Communautaire richtsnoeren betreffende overheidssteun voor het zeevervoer van 1997 (48);
c)
Communautaire richtsnoeren betreffende overheidssteun voor het zeevervoer van 2004 (49).
(156)
Opnieuw hebben de Griekse autoriteiten in hun brief van 10 mei 2006 geen enkele inlichting verstrekt op basis waarvan de Commissie kan concluderen dat bij de toepassing van de betrokken steunregeling werd voldaan aan de voor de sector geldende voorschriften voor de redding en herstructurering van ondernemingen in moeilijkheden. Bijgevolg kan de Commissie de twijfel die zij bij de inleiding van de procedure van artikel 108, lid 2, van het Verdrag had geuit, niet wegnemen en moet zij besluiten dat de betrokken regeling niet verenigbaar is met de interne markt.
d) Gevallen van in de nomoi Lesvos, Samos, Chios en Dodekanesos toegekende steun waarop de derde inleiding van de procedure ook betrekking heeft
(157)
In het kader van de inleiding van de procedure van artikel 108, lid 2, van het Verdrag was de Commissie, aangezien zij over onvoldoende inlichtingen beschikte, uitgegaan van twee mogelijke veronderstellingen:
a)
die waarin de steun die is vastgesteld bij de Ministeriële Besluiten nr. 2041901 van 16 mei 1989 en nr. 2078809 van 10 oktober 1989 en de wijzigingen daarvan, deel uitmaakt van hetzelfde kader als dat waarin de in de overwegingen 44 tot en met 48 genoemde besluiten voorzien;
b)
die waarin diezelfde steunmaatregelen deel uitmaken van een financieringssysteem dat niet op dezelfde grondslagen berust.
(158)
In hun brief van 10 mei 2006 hebben de Griekse autoriteiten meegedeeld dat in de twee ministeriële besluiten van 1989 was bepaald dat de ondernemingen voor en na de schuldherschikking levensvatbaar moesten zijn. De Commissie kan met die verduidelijking geen genoegen nemen, aangezien na nieuw onderzoek is gebleken dat in geen van de betrokken besluiten was gepreciseerd dat de ondernemingen voor en na hun schuldherschikking levensvatbaar moesten zijn. Bijgevolg moet zij de verenigbaarheid van de bij de twee besluiten en de wijzigingen daarvan vastgestelde steunmaatregelen onderzoeken, niet alleen op basis van de twee veronderstellingen van overweging 157, maar ook zonder, in de tweede veronderstelling, uit te sluiten dat steun kan zijn verleend aan ondernemingen in moeilijkheden.
(159)
Wat de eerste veronderstelling van punt 157 betreft, kan de Commissie niet anders dan constateren dat, als de twee ministeriële besluiten van 1989 en de wijzigingen daarvan deel uitmaken van hetzelfde kader als dat waarin de in de overwegingen 44 tot en met 48 genoemde besluiten voorzien, de analyse die in de punten 146 tot en met 149 is gemaakt, blijft gelden, dat de uitleg die de Griekse autoriteiten in hun brief van 10 mei 2006 hebben verstrekt, de twijfel die bij de inleiding van de procedure van artikel 108, lid 2, van het Verdrag was geuit, niet kan wegnemen, en dat zij moet concluderen dat de betrokken regeling niet verenigbaar is met de interne markt.
(160)
Met betrekking tot de tweede veronderstelling moeten twee scenario’s worden onderzocht: dat van de toekenning van steun aan ondernemingen in moeilijkheden en dat van de toekenning van steun aan levensvatbare ondernemingen.
(161)
In het eerste scenario blijft de in de overwegingen 146 tot en met 149 gemaakte analyse geldig en maakt de uitleg die de Griekse autoriteiten in hun brief van 10 mei 2006 gaven, het niet mogelijk de twijfel weg te nemen die bij de inleiding van de procedure van artikel 108, lid 2, van het Verdrag was geuit. De Commissie kan dan ook niet anders dan concluderen dat de betrokken regeling niet verenigbaar is met de interne markt.
(162)
In het tweede scenario constateert de Commissie ook dat het niet mogelijk is om op basis van de uitleg die de Griekse autoriteiten in hun brieven van 10 mei 2006, 15 maart 2011 en 29 maart 2011 hebben verstrekt, na te gaan of het bedrijfskapitaal dat is opgebouwd met leningen met rentesubsidie, is gebruikt voor de financiering van subsidiabele investeringen in de zin van de regelgeving van de Unie betreffende regionale steun (sinds de inwerkingtreding van Ministerieel Besluit nr. 2041901 van 16 mei 1989 zijn de toepasselijke voorschriften de mededeling van de Commissie inzake de wijze van toepassing van artikel 92, lid 3, onder a) en c), van het EEG-Verdrag op regionale steunmaatregelen (50) en vervolgens de Richtsnoeren inzake regionale steunmaatregelen (51) van 1998). De Commissie kan niet anders dan concluderen dat de betrokken regeling niet verenigbaar is met de interne markt.
(163)
Als dit bedrijfskapitaal niet werd gebruikt voor de financiering van subsidiabele investeringen in de zin van de regelgeving van de Unie betreffende regionale steunmaatregelen van de staten, moet de Commissie nagaan of de voor de opbouw van dat bedrijfskapitaal verleende steun, die dan de status van exploitatiesteun krijgt, verenigbaar kan worden verklaard op basis van de bepalingen daarover in de regelgeving van de Unie betreffende regionale steunmaatregelen van de staten. In dit verband wijst de Commissie erop dat het aan de betrokken lidstaat is om, teneinde aan zijn verplichting tot samenwerking met de Commissie te voldoen, alle gegevens te verstrekken die haar in staat stellen de verenigbaarheid van de betrokken steunmaatregelen te verifiëren (52). Aangezien op basis van de inlichtingen die de Griekse autoriteiten in hun verschillende brieven hebben verstrekt, niet kan worden nagegaan of de regelgeving van de Unie betreffende regionale steunmaatregelen van de staten is nageleefd, kan de Commissie niet anders dan concluderen dat de betrokken regeling niet verenigbaar is met de interne markt.
(164)
De op grond van Besluit nr. 2/82257/0025 van 18 december 2000 verleende garanties mogen niet worden beschouwd als een instrument dat wordt gebruikt in het kader van een herstructureringsproces voor ondernemingen in moeilijkheden, zoals de garanties waarin de andere in dit besluit vermelde besluiten voorzien. In dit ministerieel besluit is namelijk bepaald dat de garantie slechts mag worden verleend aan ondernemingen die op zich levensvatbaar zijn, en niet aan ondernemingen die pas na de herschikking van hun schulden levensvatbaar worden. De garantie moet bijgevolg worden getoetst aan de regels voor staatssteun die daarvoor van toepassing zijn.
(165)
Vanaf de inwerkingtreding van Besluit nr. 2/82257/0025 van 18 december 2000 tot en met 31 december 2005 (datum waarop de regeling afliep) vielen de garanties onder de mededeling van 2000.
(166)
In die mededeling van 2000 is gepreciseerd dat de Commissie de verenigbaarheid van de steun die met de toekenning van een garantie gepaard gaat, moet beoordelen volgens de regels die voor andere vormen van steun worden toegekend en die zijn vastgesteld in de diverse kaderregelingen en richtsnoeren welke in de betrokken activiteitensectoren van toepassing zijn. Bovendien kan de garantie slechts worden aanvaard als aan het beroep op die garantie contractueel specifieke voorwaarden zijn verbonden die zover kunnen gaan als een verplichte faillietverklaring van de begunstigde onderneming, of een soortgelijke procedure.
(167)
In het voorliggende geval hebben de Griekse autoriteiten geen inlichtingen over het steunelement van de verleende garanties verstrekt. Bijgevolg kan de Commissie dit steunelement niet toetsen aan de diverse voorschriften die naargelang van de sector van toepassing zijn, en evenmin bepalen of dat steunelement kan resulteren in een overschrijding van de maximale steunintensiteit die naargelang van het geval van toepassing is op ondernemingen die niet in moeilijkheden verkeren (overigens hebben de Griekse autoriteiten in hun antwoord op de derde inleiding van de procedure geen gegevens verstrekt over de inachtneming van die verschillende voorschriften).
(168)
In een dergelijke context kan de Commissie niet concluderen dat de steun die op grond van Ministerieel Besluit nr. 2/82257/0025 van 18 december 2000 in de vorm van garanties is toegekend, verenigbaar is met de interne markt.
VI. CONCLUSIE
(169)
De Commissie is tot de bevinding gekomen dat Griekenland de betrokken steunmaatregelen onrechtmatig tot uitvoering heeft gebracht, in strijd met artikel 108, lid 3, van het Verdrag. Uit de bovenstaande analyse blijkt dat de betrokken steunmaatregelen niet verenigbaar met de interne markt kunnen worden verklaard omdat de Griekse autoriteiten geen gegevens hebben verstrekt die aantonen dat de diverse in dit besluit vermelde voorschriften in acht zijn genomen, en blijkt dat de Commissie bijgevolg de twijfel niet kan wegnemen die zij bij de diverse inleidingen van de procedure had geuit. In dit verband herinnert de Commissie eraan dat het aan de betrokken lidstaat is om, teneinde aan zijn verplichting tot samenwerking met de Commissie te voldoen, alle gegevens te verstrekken die haar in staat stellen de verenigbaarheid van de betrokken steunmaatregelen te verifiëren.
(170)
Overeenkomstig artikel 14, lid 1, van Verordening (EG) nr. 659/1999 van de Raad van 22 maart 1999 tot vaststelling van nadere bepalingen voor de toepassing van artikel 93 van het EG-Verdrag (53) moet de Commissie, als een negatief besluit met betrekking tot onrechtmatige steun wordt vastgesteld, besluiten dat de betrokken lidstaat alle nodige maatregelen dient te nemen om de steun van de begunstigde terug te vorderen (in dit geval van allen die voordeel hebben gehad bij de onderzochte ministeriële besluiten). Bijgevolg moet Griekenland alle maatregelen nemen die nodig zijn om de toegekende onverenigbare steun bij de begunstigden terug te vorderen. Overeenkomstig punt 42 van de mededeling van de Commissie „Naar een doelmatige tenuitvoerlegging van beschikkingen van de Commissie waarbij lidstaten wordt gelast onrechtmatige en onverenigbare steun terug te vorderen” (54) beschikt Griekenland voor de uitvoering van dit besluit over een termijn van vier maanden vanaf de bekendmaking van dit besluit. De terug te vorderen steunbedragen worden verhoogd met de rente die verschuldigd is overeenkomstig Verordening (EG) nr. 794/2004 van de Commissie van 21 april 2004 tot uitvoering van Verordening (EG) nr. 659/1999 van de Raad tot vaststelling van nadere bepalingen voor de toepassing van artikel 93 van het EG-Verdrag (55).
(171)
Dit besluit moet onverwijld worden uitgevoerd, met name wat betreft de terugvordering van alle individuele steun die in het kader van de steunregeling werd toegekend, met uitzondering van die welke werd toegekend voor specifieke projecten die op het ogenblik van de toekenning van de steun voldeden aan alle voorwaarden van een „de minimis”-verordening of vrijstellingsverordening die van toepassing was op grond van de artikelen 1 of 2 van Verordening (EG) nr. 994/98 van de Raad van 7 mei 1998 betreffende de toepassing van de artikelen 92 en 93 van het Verdrag tot oprichting van de Europese Gemeenschap op bepaalde soorten van horizontale steunmaatregelen (56) of van een door de Commissie goedgekeurde steunregeling.
(172)
In artikel 15 van Verordening (EG) nr. 659/1999 is evenwel bepaald dat de bevoegdheden van de Commissie om steun terug te vorderen verjaren na een termijn van tien jaar. Deze verjaringstermijn gaat in op de dag waarop de onrechtmatige steun als individuele steun of in het kader van een steunregeling aan de begunstigde is verleend. Door elke maatregel van de Commissie of een op haar verzoek optredende lidstaat ten aanzien van de onrechtmatige steun wordt de verjaring evenwel gestuit en na elke stuiting begint de termijn van voren af aan te lopen.
(173)
In dit geval kan de Commissie voor de terugvordering teruggaan tot de volgende data:
a)
voor de steunmaatregelen waarop de eerste inleiding van de procedure betrekking had: 1 oktober 1993; de eerste actie van de Commissie dateert weliswaar van 27 mei 2003, maar Ministerieel Besluit nr. 69836/B1461, vastgesteld op 14 september 1993, is in het Griekse staatsblad bekendgemaakt op 1 oktober 1993 en is met ingang van die datum in werking getreden;
b)
voor de steunmaatregelen waarop de tweede inleiding van de procedure betrekking had: 22 april 1994, aangezien de eerste actie van de Commissie dateert van 22 april 2004;
c)
voor de steunmaatregelen waarop de derde inleiding van de procedure betrekking had: 12 november 1994, aangezien de eerste actie van de Commissie dateert van 12 november 2004,
HEEFT HET VOLGENDE BESLUIT VASTGESTELD:
Artikel 1
De steunregelingen in de vorm van schuldherschikkingen die Griekenland in strijd met artikel 108, lid 3, van het Verdrag betreffende de werking van de Europese Unie onrechtmatig ten uitvoer heeft gelegd in de nomoi Kastoria, Evia, Florina, Kilkis, Rodopi, Evros, Xanthi en Dodekanesos en in de nomoi van de eilanden Lesvos, Samos en Chios, zijn onverenigbaar met de interne markt.
Artikel 2
Een individuele steun die op grond van een van de in artikel 1 bedoelde regelingen is toegekend, vormt geen steun als hij, op het ogenblik van de toekenning, voldeed aan de voorwaarden als vastgesteld bij een van de op grond van artikel 2 van Verordening (EG) nr. 994/98 vastgestelde verordeningen die op het ogenblik van de toekenning van de steun van toepassing was.
Artikel 3
1. Griekenland moet de op grond van de in artikel 1 bedoelde regelingen toegekende onrechtmatige steun van de begunstigden terugvorderen.
2. De terug te vorderen bedragen omvatten rente die betaalbaar is vanaf de datum waarop de steun voor de begunstigden beschikbaar was tot de datum van daadwerkelijke terugbetaling ervan.
3. De rente wordt op samengestelde grondslag berekend overeenkomstig hoofdstuk V van Verordening (EG) nr. 794/2004.
4. Griekenland annuleert met ingang van de datum van kennisgeving van dit besluit alle hangende betalingen voor steun die in het kader van de in artikel 1 bedoelde regelingen is toegekend.
Artikel 4
De steun die in het kader van de in artikel 1 vermelde regelingen is verleend, wordt daadwerkelijk en direct teruggevorderd.
Griekenland ziet erop toe dat dit besluit binnen vier maanden na kennisgeving daarvan ten uitvoer wordt gelegd.
Artikel 5
1. Griekenland deelt de Commissie binnen twee maanden na de kennisgeving van dit besluit de volgende informatie mee:
a)
de lijst van de begunstigden die steun in het kader van de in artikel 1 bedoelde regelingen hebben ontvangen en het volledige bedrag dat elk van hen heeft ontvangen in het kader van de regeling waaronder hij of zij valt;
b)
het volledige bedrag (hoofdsom en rente) dat moet worden teruggevorderd van elke begunstigde van wie de steun niet onder de „de minimis”-regel valt;
c)
een uitvoerige omschrijving van de reeds getroffen maatregelen en de geplande maatregelen voor het ten uitvoer leggen van dit besluit;
d)
documenten waaruit blijkt dat de begunstigden zijn aangemaand de steun terug te betalen.
2. Griekenland houdt de Commissie op de hoogte van de vooruitgang die bij de nationale maatregelen ter uitvoering van dit besluit wordt gemaakt, totdat de steun die in het kader van de in artikel 1 bedoelde regeling werd verleend, volledig is terugbetaald. Het verstrekt, op eenvoudig verzoek van de Commissie, onverwijld informatie over de reeds genomen en voorgenomen maatregelen om aan dit besluit te voldoen. Het verstrekt ook gedetailleerde gegevens over de steunbedragen en de rente die reeds door de begunstigden zijn terugbetaald.
Artikel 6
Dit besluit is gericht tot de Helleense Republiek.
Gedaan te Brussel, 19 oktober 2011.