NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 1063/2010
ze dne 18. listopadu 2010,
kterým se mění nařízení (EHS) č. 2454/93, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství (1), a zejména na článek 247 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Na základě nařízení Rady (ES) č. 732/2008 ze dne 22. července 2008 o uplatňování systému všeobecných celních preferencí pro období od 1. ledna 2009 do 31. prosince 2011 a o změně nařízení (ES) č. 552/97, (ES) č. 1933/2006 a nařízení Komise (ES) č. 1100/2006 a (ES) č. 964/2007 (2) poskytuje Evropská unie celní preference rozvojovým zemím v rámci systému všeobecných celních preferencí („GSP“ nebo „systém“). Podle čl. 5 odst. 2 uvedeného nařízení jsou pravidla původu týkající se definice pojmu původních produktů a související postupy a metody správní spolupráce stanoveny v nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 (3).
(2)
Po rozsáhlé diskusi zahájené zelenou knihou ze dne 18. prosince 2003 o budoucnosti pravidel původu v preferenčních obchodních režimech (4) Komise dne 16. března 2005 přijala sdělení nazvané „Pravidla původu v preferenčních obchodních režimech: Budoucí zaměření“ (5) („sdělení“). Toto sdělení stanoví nový přístup k pravidlům původu ve všech preferenčních obchodních režimech Evropské unie, a zejména v režimech, které zohledňují požadavky vývoje, jako je systém všeobecných celních preferencí.
(3)
V souvislosti s rozvojovou agendou z Dohá byla uznána potřeba větší integrace rozvojových zemí do světového hospodářství, zejména prostřednictvím lepšího přístupu na trhy rozvinutých zemí.
Za tímto účelem by preferenční pravidla původu měla být zjednodušena a případně zmírněna, aby produkty pocházející ze zvýhodněných zemí mohly skutečně využívat poskytnutých preferencí.
(4)
Aby se preferenčních výhod dostávalo skutečně tomu, kdo je potřebuje, a aby byly ochráněny vlastní zdroje Evropské unie, měla by změny preferenčních pravidel původu doprovázet úprava postupů pro jejich řízení.
(5)
Posouzení dopadů tohoto nařízení provedené Komisí prokazuje, že pravidla systému všeobecných celních preferencí jsou vnímána jako příliš složitá a restriktivní. Dále z posouzení vyplývá, že u některých produktů, zejména těch, které jsou pro nejméně rozvinuté země nejzajímavější, je skutečné využívání poskytnutých preferencí nízké a že jedním z důvodů tohoto stavu jsou pravidla původu.
(6)
Posouzení dopadů naznačilo, že zjednodušení a zohlednění požadavků vývoje by mohlo být dosaženo jediným kritériem použitelným na všechny produkty, které by určilo původ zboží, jež není zcela získáno ve zvýhodněné zemi, a to na základě hodnoty přidané v dotyčné zvýhodněné zemi a dodržení dostatečného zpracovatelského prahu. Posouzení však neprokázalo, že pro zjednodušení nebo zohlednění požadavků vývoje je nepostradatelná pouze jediná metoda. Podle názorů zúčastněných stran kromě toho existuje celá řada odvětví, pro která kritérium přidané hodnoty buď není vhodné, nebo by nemělo být použito jako jediné kritérium; jako jsou zemědělské a zpracované zemědělské produkty, produkty rybolovu, chemikálie, kovy, textilní produkty, oblečení a boty. Proto by v těchto odvětvích měla být používána jiná, jednodušší kritéria, kterým hospodářské subjekty lépe porozumějí a která mohou celní správy jednodušeji kontrolovat, a to buď namísto kritéria přidané hodnoty, nebo jako jeho alternativa. Tato jiná kritéria zahrnují maximální povolený obsah nepůvodních materiálů, změnu čísla nebo položky či podpoložky celního sazebníku, zvláštní opracování a zpracování a použití zcela získaných materiálů. Zjednodušení si nicméně vyžaduje, aby různých pravidel bylo co nejméně. Proto by pravidla původu měla být založena pokud možno na jednotlivých odvětvích, nikoli na jednotlivých produktech.
(7)
Pravidla původu by měla odrážet charakteristiky konkrétních odvětví a rovněž zvýhodněným zemím umožnit skutečný přístup k poskytnutému preferenčnímu celnímu zacházení. Pravidla by mimoto v případě potřeby měla zohledňovat různorodé průmyslové kapacity zvýhodněných zemí. S cílem podpořit průmyslový rozvoj v nejméně rozvinutých zemích by měl být práh vztahující se na tyto materiály v případech, kde je pravidlo založeno na dodržení maximálního obsahu nepůvodních materiálů, co nejvyšší, přičemž by se mělo zajistit, že operace uskutečněné v těchto zemích budou řádně provedeny a hospodářsky odůvodněné. Maximální obsah nepůvodních materiálů až do výše 70 % nebo jakékoli pravidlo, které stanoví ekvivalentní úroveň uvolnění, by u produktů pocházejících z nejméně rozvinutých zemí měly vést ke zvýšení jejich vývozu.
(8)
Aby se zajistilo, že opracování nebo zpracování, které se uskuteční ve zvýhodněné zemi, je řádně provedenou a hospodářsky odůvodněnou operací, jež bude pro tuto zemi skutečným hospodářským přínosem, je vhodné stanovit seznam operací nedostatečného opracování nebo zpracování, které produktu nikdy nemohou udělit status původu. Tento seznam může být z větší části stejný jako seznam stávající. Měly by však být provedeny určité úpravy. Aby se zabránilo odklonění obchodu a narušení trhu s cukrem, mělo by být v souladu s ustanoveními, jež již byla přijata jako součást pravidel původu ostatních preferenčních obchodních režimů, například stanoveno nové pravidlo, které zabrání mísení cukru s jiným materiálem.
(9)
V odvětvích, na která se neuplatňuje kritérium přidané hodnoty, by měla být zajištěna míra pružnosti, jako je tomu dosud, a to povolením použití omezeného podílu materiálů, které nesplňují pravidla. Rozsah tohoto použití by však měl být vyjasněn, pokud jde o produkty vyrobené za použití zcela získaných materiálů. Kromě toho by s cílem umožnit větší pružnost při získávání materiálů měl být s výjimkou některých citlivých produktů povolený podíl těchto materiálů zvýšen, a to z 10 % na 15 % ceny konečného produktu ze závodu. Mezi tyto citlivé produkty patří produkty spadající do kapitol 2 a 4 až 24 harmonizovaného systému, kromě zpracovaných produktů rybolovu kapitoly 16, pro které se přípustné odchylky vyjádřené jako hmotnost zdají být vhodnější, a produkty spadající do kapitol 50 až 63 harmonizovaného systému, které by měly podléhat zvláštním pravidlům pro přípustné odchylky založeným podle okolností buď na hmotnosti, nebo na hodnotě a lišícím se v závislosti na produktu.
(10)
Kumulace původu je důležitým zjednodušujícím faktorem, který umožňuje zemím s totožnými pravidly původu spolupracovat za účelem výroby produktů způsobilých pro preferenční celní zacházení. Stávající podmínky regionální kumulace původu, což je druh kumulace fungující v současnosti v rámci tří regionálních sdružení zemí, se ukázaly jako složité a příliš přísné. Měly by proto být zjednodušeny a zmírněny, a to zrušením stávající podmínky týkající se hodnoty. Kromě toho by měly být zachovány stávající možnosti kumulace mezi zeměmi ve stejném regionálním sdružení, a to i přes diferenciaci v pravidlech původu zavedenou v některých případech tímto nařízením mezi nejméně rozvinutými zeměmi a jinými zvýhodněnými zeměmi. Tato kumulace by měla být povolena pouze za předpokladu, že při zasílání materiálů do jiné země v rámci sdružení za účelem regionální kumulace uplatní každá země pravidlo původu, které pro ni platí v obchodních vztazích s Evropskou unií. Aby se však zabránilo narušení trhu mezi zeměmi s různými úrovněmi celní preference, měla by být přijata opatření na vynětí některých citlivých produktů z regionální kumulace.
(11)
Komise ve sdělení uvedla, že je připravena zvážit jakýkoli požadavek na vytvoření nových, spojených nebo rozšířených sdružení, pokud bude existovat hospodářská komplementarita, budou zohledněny rozdíly v preferenčních režimech uplatňovaných na různé země a související riziko obcházení cel a pokud budou zavedeny nezbytné struktury a postupy pro správní spolupráci při řízení a kontrole původu. V souladu s tím by měla být přijata opatření na kumulaci původu mezi zeměmi ve sdružení regionální kumulace I a III, které splňují požadované podmínky. V návaznosti na žádost předloženou organizací MERCOSUR by mělo být vytvořeno nové sdružení regionální kumulace nazvané „sdružení IV“ a sestávající z Argentiny, Brazílie, Paraguaye a Uruguaye. Uplatnění regionální kumulace mezi uvedenými zeměmi by mělo být podmíněno splněním nezbytných požadavků.
(12)
Zvýhodněným zemím by mělo být dovoleno dále využívat kumulace se zeměmi, které jsou partnerskými zeměmi v rámci dohod o volném obchodu uzavřených EU. Tento nový druh kumulace, tzv. „rozšířená kumulace“, by měl být jednosměrný, tj. měl by povolovat pouze použití materiálů ve zvýhodněných zemích a měl by být udělen po důkladném prozkoumání žádosti podané dotyčnou zvýhodněnou zemí. Zboží spadající do kapitol 1 až 24 harmonizovaného systému by vzhledem ke své citlivé povaze mělo být z tohoto druhu kumulace vyňato.
(13)
Zvýhodněným zemím je od roku 2001 povoleno kumulovat původ u zboží spadajícího pod kapitoly 25 až 97 harmonizovaného systému a pocházejícího z Norska a Švýcarska. Tato kumulace by měla být povolena i nadále a měla by být rozšířena na Turecko za předpokladu, že Norsko, Švýcarsko a Turecko použijí stejnou definici pojmu původu jako Evropská unie a udělí reciproční zacházení dovezeným produktům, které byly vyrobeny za použití materiálů pocházejících z Evropské unie. Za tímto účelem by měla být mezi smluvními stranami výměnou dopisů nebo jakoukoli jinou vhodnou formou uzavřena dohoda obsahující závazek, že smluvní strany poskytnou členským státům a sobě navzájem nezbytnou podporu v záležitostech správní spolupráce.
(14)
Regionální kumulace by se však neměla vztahovat na některé materiály, u kterých celní preference v Evropské unii není stejná pro všechny země účastnící se kumulace a kde by dotčené materiály prostřednictvím kumulace využívaly příznivějšího celního zacházení než toho, kterého by se jim dostalo v případě přímého vývozu do Evropské unie. Pokud by tato situace nebyla vyřešena prostřednictvím vynětí materiálů, mohlo by to vést k obcházení cel nebo k narušení obchodu tím, že by se do Evropské unie vyváželo zboží pouze ze zemí, na které se uplatňuje nejpříznivější celní preference.
(15)
V samostatné příloze se stanoví seznam materiálů vyňatých z regionální kumulace. Tato příloha může být pozměněna nejen při opětovném vzniku těchto okolností, ale také s cílem zahrnout případy, kdy by takové okolnosti nastaly v důsledku provedení kumulace mezi zeměmi sdružení regionální kumulace I a III.
Kumulace původu mezi zeměmi ve sdruženích regionální kumulace I a III a rozšířená kumulace by měla podléhat konkrétním podmínkám, přičemž by Komise v souladu s postupem projednávání ve výborech a na základě příslušných ohledů měla ověřit jejich splnění předtím, než zváží udělení kumulace. Ze stejných důvodů by Komise měla mít v případech, kdy používání této kumulace bylo uděleno, ale později se zjistí, že uplatňování kumulace již nesplňuje podmínky nebo vede k nežádoucím následkům, jako například k narušování obchodu nebo obcházení cel, možnost kdykoli odejmout povolení k používání těchto druhů kumulace.
(16)
Ve stávajících pravidlech původu jsou některá ustanovení týkající se rybářských plavidel lovících ryby mimo pobřežní vody složitá do takové míry, která je nepřiměřená jejich záměru, a je proto velmi obtížné je provádět i kontrolovat. Měla by proto být zjednodušena.
Stávající pravidla vyžadují důkaz přímé dopravy do Evropské unie, který je často obtížné získat. Kvůli tomuto požadavku nemůže jisté zboží, ke kterému je připojen platný doklad o původu, ve skutečnosti využívat preference. Je proto vhodné zavést nové, jednodušší a pružnější pravidlo, které se zaměří na to, aby zboží předložené celním orgánům po prohlášení o propuštění do volného oběhu v Evropské unii bylo stejné jako zboží, které opustilo zvýhodněnou zemi vývozu, a nebylo cestou jakýmkoli způsobem pozměněno či přetvořeno.
(17)
V současné době potvrzují původ produktů orgány zvýhodněné země a v případech, kdy se prokáže, že deklarovaný původ je nesprávný, dovozci často nemusí platit clo, neboť jednali v dobré víře a chyba se stala na straně příslušných orgánů. To vede ke ztrátě vlastních zdrojů Evropské unie a hlavní břemeno pak spočívá na daňových poplatnících Evropské unie. Vzhledem k tomu, že vývozci nejlépe sami znají původ svých produktů, je vhodné požadovat, aby vývozci přímo svým zákazníkům poskytovali deklarace o původu.
(18)
Vývozci by měli být registrováni u příslušných orgánů zvýhodněných zemí, aby se usnadnily cílené kontroly po vývozu. Za tímto účelem by každá zvýhodněná země měla vytvořit elektronický rejstřík registrovaných vývozců, jehož obsah by měl být oznámen Komisi příslušným vládním orgánem dané zvýhodněné země. Na tomto základě by Komise měla pro účely správních úřadů a hospodářských subjektů v Evropské unii vytvořit centrální databázi registrovaných vývozců, jejímž prostřednictvím by hospodářské subjekty před deklarováním zboží určeného k propuštění do volného oběhu mohly zkontrolovat, že jejich dodavatel je vývozce registrovaný v dotyčné zvýhodněné zemi. Stejně tak by hospodářské subjekty z Evropské unie vyvážející za účelem dvoustranné kumulace původu měly být registrovány u příslušných úřadů členských států.
(19)
Zveřejnění registračních čísel vývozců a údajů nedůvěrné povahy o nich by mělo ostatním stranám umožnit konzultaci těchto údajů s cílem zjednodušit transparentnost a zvýšit informovanost zúčastněných stran. Uvážíme-li však důsledky tohoto zveřejnění, mělo by k němu docházet pouze v případě, že k tomu vývozce předem dobrovolně udělí svůj výslovný a vědomý písemný souhlas.
(20)
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů (6) upravuje zpracování osobních údajů členskými státy. Zásady uvedené ve směrnici 95/46/ES by v tomto nařízení měly být podle potřeby doplněny nebo objasněny.
(21)
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 ze dne 18. prosince 2000 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů institucemi a orgány Společenství a o volném pohybu těchto údajů (7) upravuje zpracovávání osobních údajů Komisí. Zásady uvedené v nařízení (ES) č. 45/2001 by v tomto nařízení měly být podle potřeby doplněny nebo objasněny.
(22)
Podle článku 28 směrnice 95/46/ES by vnitrostátní orgány dozoru měly provádět dohled nad přípustností zpracování osobních údajů členskými státy, zatímco podle článku 46 nařízení (ES) č. 45/2001 by evropský inspektor ochrany údajů měl kontrolovat činnost orgánů a institucí Evropské unie ve vztahu ke zpracování osobních údajů. Evropský inspektor ochrany údajů a vnitrostátní orgány dozoru by měli aktivně spolupracovat s v rámci své příslušné oblasti působnosti a zajistit koordinovaný dohled nad zpracováním dat prováděným v souladu s tímto nařízením.
(23)
Zavedení systému registrovaných vývozců musí zohlednit schopnost zvýhodněných zemí vytvořit a řídit registrační systém a rovněž schopnost Komise vytvořit nezbytnou centrální databázi. Za tím účelem musí Komise ještě stanovit požadavky uživatelů a technické specifikace systému. Po vytvoření podrobné struktury centrální databáze bude posouzen přesný vliv systému registrovaných vývozců, zejména pokud jde o přístupové údaje a ochranu údajů, a budou provedeny nezbytné úpravy příslušných ustanovení. Zavedení systému by proto mělo být odloženo na 1. ledna 2017, což umožní uskutečnění vývojové fáze, až budou stanoveny požadavky uživatelů a technické specifikace a provedeny případné právní úpravy nezbytné s ohledem na požadavky uživatelů systému a technické specifikace a jejich vliv na ochranu údajů. Pro země, které nemohou tento termín dodržet, by mělo být kromě toho stanoveno dodatečné tříleté období.
Do roku 2017 a po tomto roce by pro zvýhodněné země, které v té době nebudou schopny používat nový systém, měla být stanovena přechodná pravidla týkající se postupů a metod správní spolupráce založená na dosud platných ustanoveních. Tato přechodná pravidla by zejména měla stanovit vydávání dokladu o původu příslušnými orgány dotyčné země. Stávající pravidla by kromě toho měla být zefektivněna tím, že jejich struktura bude sladěna s pravidly platnými po zavedení systému registrovaných vývozců. Tím se tato pravidla stanou srozumitelnějšími, zejména díky jasnému rozlišení obecných zásad, postupů při vývozu ve zvýhodněné zemi, postupů při propuštění do volného oběhu v Evropské unii a metod správní spolupráce. Zároveň by mělo být aktualizováno osvědčení o původu zboží na tiskopise A, a to nahrazením poznámek týkajících se tiskopisu verzí poznámek z roku 2007, neboť tato verze zohledňuje poslední rozšíření EU, a proto obsahuje aktualizovaný seznam zemí, které přijímají tiskopis A pro účely systému všeobecných celních preferencí.
(24)
Přístup k systému by měl být podmíněn tím, že zvýhodněné země zavedou a zachovají správní struktury, které umožní efektivní řízení systému, a zaváží se na vyžádání Komisi poskytnout veškerou nezbytnou pomoc pro účely sledování řádného řízení systému. Mezi orgány v Evropské unii a ve zvýhodněných zemích musí existovat systém správní spolupráce, který poskytne rámec pro ověřování původu. Zároveň by měla být jasně stanovena odpovědnost vývozců při deklarování původu a rovněž úloha správních orgánů při řízení systému. Měl by být upřesněn obsah deklarace o původu a případy, ve kterých mohou celní orgány v Evropské unii odmítnout přijetí deklarace nebo ji zaslat k ověření.
(25)
Definice a seznam operací dostatečného opracování nebo zpracování obsažené ve stávajících ustanoveních jsou společné pro systém všeobecných celních preferencí a pro opatření preferenčních cel jednostranně přijatých Evropskou unií pro některé země nebo území. Vzhledem k tomu, že pravidla původu těchto pozdějších režimů budou reformována později, měla by se na ně i nadále vztahovat stávající ustanovení. V zájmu soudržnosti se systémem všeobecných celních preferencí a ostatních jednostranných preferenčních obchodních režimů je vhodné sladit definici zcela získaných produktů a seznam operací nedostatečného opracování nebo zpracování stanovené v těchto jednostranných režimech s definicemi a seznamem pravidel původu systému všeobecných celních preferencí.
(26)
Nařízení (EHS) č. 2454/93 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(27)
Na základě nařízení Komise (ES) č. 1613/2000 (8), (ES) č. 1614/2000 (9) a (ES) č. 1615/2000 (10) poskytlo Společenství odchylky od pravidel původu systému všeobecných celních preferencí u některých textilních produktů pocházejících z Laosu, Kambodže a Nepálu, které pozbývají platnosti dne 31. prosince 2010. Po zavedení jednodušších pravidel původu, která zohlední požadavky vývoje, tímto nařízením bude pokračování platnosti těchto odchylek zbytečné.
(28)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 2454/93 se mění takto:
(1)
V části I, hlavě IV, kapitole 2 se články 66 až 97 nahrazují tímto:
„Oddíl 1
Systém všeobecných preferencí
Pododdíl 1
Obecná ustanovení
Článek 66
Tento oddíl stanoví pravidla týkající se definice pojmu „původní produkty“ a souvisejících postupů a metod správní spolupráce pro účely uplatňování systému všeobecných celních preferencí poskytovaného Evropskou unií rozvojovým zemím na základě nařízení (ES) č. 732/2008 (11) („systém“).
Článek 67
1. Pro účely tohoto oddílu a oddílu 1A této kapitoly se použijí tyto definice:
a)
„zvýhodněnou zemí“ se rozumí země nebo území uvedená/é v nařízení (ES) č. 732/2008; termín „zvýhodněná země“ se rovněž vztahuje na pobřežní vody této země nebo území ve smyslu Úmluvy Organizace spojených národů o mořském právu (úmluva z Montego Bay, 10. prosince 1982) a nesmí překročit jejich hranice;
b)
„výrobou“ se rozumí každé opracování nebo zpracování, včetně sestavování;
c)
„materiálem“ se rozumí jakékoli příměsi, suroviny, komponenty, části apod., které jsou používány při výrobě produktu;
d)
„produktem“ nebo „výrobkem“ se rozumí vyráběný produkt nebo výrobek, i když je zamýšleno jeho pozdější využití v jiné výrobní operaci;
e)
„zbožím“ se rozumí jak materiál, tak produkty či výrobky;
f)
„dvoustrannou kumulací“ se rozumí systém, na jehož základě se mohou produkty, které podle tohoto nařízení pocházejí z Evropské unie, považovat za původní materiály ve zvýhodněné zemi, když jsou v této zvýhodněné zemi dále zpracovány nebo jsou zapracovány do produktu;
g)
„kumulací s Norskem, Švýcarskem nebo Tureckem“ se rozumí systém, na jehož základě se mohou produkty, které pocházejí z Norska, Švýcarska nebo Turecka, považovat za původní materiály ve zvýhodněné zemi, když jsou v této zvýhodněné zemi dále zpracovány nebo jsou zapracovány do produktu a dovezeny do Evropské unie;
h)
„regionální kumulací“ se rozumí systém, kdy se produkty, které podle tohoto nařízení pocházejí ze země, jež je členem regionálního sdružení, považují za materiály pocházející z jiné země téhož regionálního sdružení (nebo ze země jiného regionálního sdružení, kde je možná kumulace mezi sdruženími), když jsou dále zpracovány nebo zapracovány do produktu tam vyráběného;
i)
„rozšířenou kumulací“ se rozumí systém, který uděluje Komise na základě žádosti předložené zvýhodněnou zemí, kdy se některé materiály pocházející ze země, se kterou má Evropská unie dohodu o volném obchodu podle článku XXIV platné Všeobecné dohody o clech a obchodu (GATT), považují za materiály pocházející z dotyčné zvýhodněné země, když jsou dále zpracovány nebo zapracovány do produktu vyráběného v této zemi;
j)
„zastupitelnými materiály“ se rozumí materiály stejného druhu a obchodní kvality, se stejnými technickými a fyzickými vlastnostmi, které od sebe po zapracování do hotového produktu nelze rozeznat;
k)
„regionálním sdružením“ se rozumí sdružení zemí, mezi nimiž se uplatňuje regionální kumulace;
l)
„celní hodnotou“ se rozumí hodnota určená v souladu s Dohodou o provádění článku VII Všeobecné dohody o clech a obchodu (Dohoda Světové obchodní organizace o celní hodnotě) z roku 1994;
m)
„hodnotou materiálů“ v seznamu v příloze 13a se rozumí celní hodnota v okamžiku dovozu použitých nepůvodních materiálů, nebo není-li známa a nelze-li ji určit, první ověřitelná cena zaplacená za tyto materiály ve zvýhodněné zemi. Pokud je třeba určit hodnotu použitých původních materiálů, použije se toto písmeno přiměřeně;
n)
„cenou ze závodu“ se rozumí cena zaplacená za produkt ze závodu výrobci, v jehož podniku došlo k poslednímu opracování nebo zpracování, pokud tato cena zahrnuje hodnotu veškerého použitého materiálu a veškeré další náklady související s jeho výrobou po odečtení případných vnitřních daní, které se vracejí nebo mohou být vráceny při vývozu získaného produktu.
V případě, že skutečná zaplacená cena neodráží veškeré náklady související s výrobou produktu, které byly skutečně vynaloženy ve zvýhodněné zemi, rozumí se cenou ze závodu součet všech těchto nákladů po odečtení případných vnitřních daní, které se vracejí nebo mohou být vráceny při vývozu získaného produktu;
o)
„maximálním obsahem nepůvodních materiálů“ se rozumí maximální povolený obsah nepůvodních materiálů, na jehož základě je výroba považována za opracování nebo zpracování dostatečné k tomu, aby byl produktu udělen status původu. Lze jej vyjádřit jako procento ceny ze závodu nebo jako procento čisté hmotnosti těchto použitých materiálů, které spadají do stanovené skupiny kapitol, do kapitoly, čísla nebo položky či podpoložky;
p)
„čistou hmotností“ se rozumí hmotnost samotného zboží bez balicích materiálů a jakýchkoli jiných obalů;
q)
„kapitolami“, „čísly“ a „položkami“ či „podpoložkami“ se rozumí kapitoly, čísla a položky či podpoložky (čtyř- nebo šestimístné číselné kódy) používané v nomenklatuře, která tvoří harmonizovaný systém se změnami podle doporučení Rady pro celní spolupráci ze dne 26. června 2004;
r)
„zařazením“ se rozumí zařazení produktu nebo materiálu do určitého čísla nebo položky či podpoložky harmonizovaného systému;
s)
„zásilkou“ se rozumí produkty, které:
-
buď zasílá současně jeden vývozce jednomu příjemci, nebo
-
které jsou dopravovány na podkladě jediného přepravního dokladu od vývozce k příjemci, a pokud tento doklad neexistuje, na podkladě jediné faktury;
t)
„vývozcem“ se rozumí osoba vyvážející zboží do Evropské unie nebo do zvýhodněné země, která je schopna prokázat původ zboží, a to bez ohledu na to, zda se jedná o výrobce či nikoli a zda sama splňuje vývozní formality či nikoli;
u)
„registrovaným vývozcem“ se rozumí vývozce, který je registrován u příslušných orgánů dotyčné zvýhodněné země, aby mohl vyhotovovat deklaraci o původu pro vývoz v rámci systému;
v)
„deklarací o původu“ se rozumí deklarace vyhotovená vývozcem, která uvádí, že produkty v ní uvedené splňují pravidla původu systému, a to s cílem buď umožnit osobě deklarující zboží určené k propuštění do volného oběhu v Evropské unii požadovat výhody preferenčního celního zacházení, nebo hospodářskému subjektu ve zvýhodněné zemi, který dováží materiály k dalšímu zpracování v souvislosti s pravidly kumulace, prokázat status původu tohoto zboží.
2. Pro účely odst. 1 písm. n) může pojem ‚výrobce‘ uvedený v odst. 1 písm. n) prvním pododstavci v případě, kdy bylo poslední opracování nebo zpracování zadáno výrobci, odkazovat na podnik, který subdodavatele zaměstnal.
Článek 68
1. S cílem zajistit řádné uplatňování systému se zvýhodněné země zaváží, že:
a)
zavedou a zachovají nezbytné správní struktury a systémy nutné pro provádění a řízení pravidel a postupů stanovených v tomto oddíle v dotyčné zemi, včetně případných opatření nezbytných pro uplatňování kumulace;
b)
jejich příslušné orgány budou spolupracovat s Komisí a celními orgány členských států.
2. Spolupráce uvedená v odst. 1 písm. b) zahrnuje:
a)
poskytování veškeré nezbytné podpory v případě žádosti Komise o jí prováděné sledování řádného řízení systému v dotyčné zemi, včetně ověřovacích návštěv na místě prováděných Komisí nebo celními orgány členských států;
b)
aniž jsou dotčeny články 97g a 97h, ověřování statusu původu produktů a dodržování dalších podmínek stanovených tímto oddílem, včetně návštěv na místě, pokud o to Komise nebo celní orgány členských států požádají v souvislosti s prošetřováním původu.
3. Zvýhodněné země Komisi předloží závazek uvedený v odstavci 1.
Článek 69
1. Zvýhodněné země Komisi oznámí názvy a adresy orgánů nacházejících se na jejich území, které jsou:
a)
součástí vládních orgánů dotyčné země nebo jednají z pověření vlády a jsou zplnomocněny k registraci vývozců a k jejich vynětí z rejstříku registrovaných vývozců;
b)
součástí vládních orgánů dotyčné země a zplnomocněny k poskytování podpory Komisi a celním orgánům členských států prostřednictvím správní spolupráce, jak je uvedeno v tomto oddíle.
2. Zvýhodněné země Komisi okamžitě oznámí veškeré změny informací oznámených podle odstavce 1.
3. Na základě informací podaných vládními orgány zvýhodněných zemí a celními orgány členských států Komise vytvoří elektronickou databázi registrovaných vývozců.
K databázi a údajům v ní obsaženým má přístup pouze Komise. Orgány uvedené v prvním pododstavci zajistí, aby údaje sdělované Komisi byly aktualizovány a aby byly úplné a přesné.
Údaje zpracované v databázi uvedené v prvním pododstavci se zveřejní na internetu s výjimkou důvěrných informací obsažených v kolonkách 2 a 3 žádosti o registraci vývozce uvedené v článku 92.
Osobní údaje zpracované databází uvedenou v prvním pododstavci a členskými státy podle tohoto oddílu se předají nebo zpřístupní třetím zemím nebo mezinárodním organizacím pouze v souladu s článkem 9 nařízení (ES) č. 45/2001.
4. Toto nařízení nijak neovlivňuje úroveň ochrany fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů podle ustanovení právních předpisů Evropské unie a jednotlivých členských států, a zejména nemění povinnosti členských států týkající se zpracovávání osobních údajů těmito státy podle směrnice 95/46/ES, ani povinnosti orgánů a institucí Evropské unie týkající se zpracovávání osobních údajů těmito orgány a institucemi podle nařízení (ES) č. 45/2001 při plnění jejich povinností.
Údaje o identifikaci a registraci vývozců tvořené souborem údajů uvedených v bodech 1, 3 (týkající se popisu činnosti), 4 a 5 přílohy 13c Komise zveřejní na internetu pouze v případě, že k tomu tito vývozci dobrovolně udělili svůj výslovný a vědomý písemný souhlas.
Vývozcům se poskytnou informace stanovené v článku 11 nařízení (ES) č. 45/2001.
Výkon práv osob v souvislosti s jejich registračními údaji uvedenými v příloze 13c a zpracovanými ve vnitrostátních systémech se řídí právními předpisy členského státu, který jejich osobní údaje uložil, přičemž tyto předpisy provádějí směrnici 95/46/ES.
Práva osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů v centrální databázi uvedené v odstavci 3 jsou vykonávána v souladu s nařízením (ES) č. 45/2001.
Vnitrostátní orgány dozoru pro ochranu údajů a evropský inspektor ochrany údajů, z nichž každý jedná v rozsahu svých příslušných pravomocí, aktivně spolupracují a zajišťují koordinovaný dozor nad databází uvedenou v odstavci 3.
Článek 70
1. Komise v řadě C Úředního věstníku Evropské unie zveřejní seznam zvýhodněných zemí a datum, od kdy jsou považovány za země splňující podmínky uvedené v článcích 68 a 69. Splní-li nová zvýhodněná země tytéž podmínky, Komise tento seznam aktualizuje.
2. Původní produkty ve zvýhodněné zemi ve smyslu tohoto oddílu po propuštění do volného oběhu v Evropské unii využívají systému pouze pod podmínkou, že byly vyvezeny v den stanovený v seznamu uvedeném v odstavci 1 nebo po tomto dni.
3. Zvýhodněná země se považuje za zemi splňující ustanovení článků 68 a 69 v den, kdy předložila závazek uvedený v čl. 68 odst. 1 a provedla oznámení uvedené v čl. 69 odst. 1.
Článek 71
Nedodrží-li příslušné orgány zvýhodněné země ustanovení čl. 68 odst. 1, čl. 69 odst. 2, článků 91, 92, 93 nebo 97g nebo nebudou-li systematicky dodržovat čl. 97h odst. 2, může to v souladu s článkem 16 nařízení (ES) č. 732/2008 vést k dočasnému odnětí preferencí v rámci systému pro danou zemi.
Pododdíl 2
Definice pojmu „původní produkty“
Článek 72
Za pocházející ze zvýhodněné země se považují tyto produkty:
a)
produkty, které byly v dané zemi zcela získány ve smyslu článku 75;
b)
produkty, které byly získány v dané zemi a obsahují materiály, které zde nebyly zcela získány, jestliže byly tyto materiály dostatečně opracovány nebo zpracovány ve smyslu článku 76.
Článek 73
1. V dotyčné zvýhodněné zemi musí být splněny podmínky pro získání statusu původu stanovené v tomto pododdíle.
2. Jsou-li původní produkty vyvezené ze zvýhodněné země do jiné země vráceny do zvýhodněné země, je třeba je považovat za nepůvodní, nelze-li příslušným orgánům věrohodně prokázat, že:
a)
vrácené produkty jsou totožné s vyvezenými a
b)
byly případně podrobeny pouze operacím nezbytným pro jejich uchování v dobrém stavu po dobu pobytu v dané zemi nebo při jejich vývozu.
Článek 74
1. Produkty deklarované k propuštění do volného oběhu v Evropské unii musí být stejné jako produkty vyvezené ze zvýhodněné země, ze které pocházejí. Před jejich deklarováním k propuštění do volného oběhu nesmí být pozměněny, jakýmkoli způsobem přetvořeny nebo podrobeny operacím kromě těch, které je mají uchovat v dobrém stavu. Skladování produktů nebo zásilek a rozdělování zásilek lze provést na odpovědnost vývozce nebo následného držitele zboží a produkty zůstávají v zemi nebo zemích tranzitu pod dohledem celních orgánů.
2. Splnění odstavce 1 se považuje za uspokojivé, pokud celní orgány nemají důvod k pochybnostem; v takových případech mohou celní orgány požádat deklaranta, aby poskytl důkaz plnění, který je možné poskytnout jakýmkoli způsobem, včetně smluvních přepravních dokumentů, jako jsou nákladní listy; může se rovněž jednat o faktické či konkrétní důkazy založené na značení nebo číslování balíků nebo jakékoli důkazy týkající se vlastního zboží.
3. Při uplatnění kumulace podle článků 84, 85 nebo 86 se odstavce 1 a 2 použijí přiměřeně.
Článek 75
1. Za zcela získané ve zvýhodněné zemi se považují:
a)
nerostné produkty tam vytěžené z půdy nebo mořského dna;
b)
rostliny a produkty ze zeleniny tam vypěstované nebo sklizené;
c)
živá zvířata tam narozená nebo vylíhnutá a odchovaná;
d)
produkty získané z živých zvířat tam odchovaných;
e)
produkty z poražených zvířat tam narozených či vylíhnutých a odchovaných;
f)
produkty získané z tamního lovu nebo rybolovu;
g)
produkty akvakultury z ryb, korýšů a měkkýšů tam narozených nebo vylíhnutých a odchovaných;
h)
produkty mořského rybolovu a jiné produkty vytěžené z moře mimo pobřežní vody jejími plavidly;
i)
produkty vyrobené nebo získané na palubě jejích výrobních plavidel výlučně z produktů uvedených v písmenu h);
j)
vyřazené předměty tam sebrané, jsou-li použitelné pouze k opětovnému získání surovin;
k)
odpad a šrot pocházející z výrobních operací tam provedených;
l)
produkty získané z mořského dna nebo z mořského podzemí ležícího mimo pobřežní vody, má-li zvýhodněná země výhradní práva k využívání tohoto mořského dna nebo mořského podzemí;
m)
zboží tam vyrobené výhradně z produktů uvedených v písmenech a) až l).
2. Pojmy „její plavidla“ a „její výrobní plavidla“ uvedené v odst. 1 písm. h) a i) se vztahují pouze na plavidla a výrobní plavidla, která splňují tyto požadavky:
a)
jsou registrována ve zvýhodněné zemi nebo v některém členském státě;
b)
plují pod vlajkou zvýhodněné země nebo některého členského státu;
c)
splňují jednu z těchto podmínek:
i)
vlastní je alespoň z 50 % státní příslušníci zvýhodněné země nebo některého členského státu nebo
ii)
vlastní je společnosti,
-
které mají sídlo a hlavní provozovnu ve zvýhodněné zemi nebo v některém členském státě a
-
které jsou alespoň z 50 % ve vlastnictví zvýhodněné země nebo členských států nebo veřejných subjektů nebo státních příslušníků zvýhodněné země nebo členských států.
3. Podmínky uvedené v odstavci 2 mohou být splněny v členských státech nebo v různých zvýhodněných zemích, pokud všechny zvýhodněné země využívají regionální kumulaci podle čl. 86 odst. 1 a 5. V takovém případě se podle odst. 2 písm. b) produkty považují za pocházející ze zvýhodněné země, pod jejíž vlajkou pluje plavidlo nebo výrobní plavidlo.
První pododstavec se použije, pouze pokud jsou splněna ustanovení čl. 86 odst. 2 písm. b) a c).
Článek 76
1. Aniž jsou dotčeny články 78 a 79, považují se produkty, které nejsou zcela získány v dotyčné zvýhodněné zemi ve smyslu článku 75, za pocházející z této zvýhodněné země, pokud jsou splněny podmínky pro dotyčné zboží stanovené v seznamu v příloze 13a.
2. Je-li produkt, který získal status původu v některé zemi podle odstavce 1, dále v této zemi zpracován a použit jako materiál k výrobě jiného produktu, nezohledňují se nepůvodní materiály, které mohly být použity k jeho výrobě.
Článek 77
1. U každého produktu se určí, zda byly splněny požadavky čl. 76 odst. 1.
V případě, kdy je příslušné pravidlo založeno na dodržení maximálního obsahu nepůvodních materiálů, je však s ohledem na výkyvy v nákladech a směnných kurzech možné hodnotu nepůvodních materiálů vypočítat na základě průměru, jak je uvedeno v odstavci 2.
2. V případě uvedeném v odstavci 1 druhém pododstavci se průměrná cena produktu ze závodu vypočítá na základě součtu cen ze závodu účtovaných v každém prodeji produktů provedeném během předchozího účetního období a průměrná hodnota použitých nepůvodních materiálů se vypočítá na základě souhrnu hodnoty všech nepůvodních materiálů použitých k výrobě produktů za předchozí účetní období určené v zemi vývozu nebo v případě, kdy dosud nejsou k dispozici údaje za celé účetní období, za období kratší, nejméně však za tři měsíce.
3. Vývozci, kteří se rozhodnou pro výpočet na základě průměrné hodnoty, tuto metodu důsledně používají během roku následujícího po referenčním účetním období nebo případně během roku následujícího po kratším období použitém jako období referenční. Mohou tuto metodu přestat používat, pokud během daného účetního období nebo kratšího reprezentativního období nejméně tří měsíců zaznamenají, že výkyvy v nákladech nebo směnných kurzech, jež odůvodňovaly používání této metody, přestaly existovat.
4. Průměry uvedené v odstavci 2 se použijí jako cena ze závodu, resp. hodnota nepůvodních materiálů, aby bylo možné zjistit dodržování maximálního obsahu nepůvodních materiálů.
Článek 78
1. Aniž je dotčen odstavec 3, považují se za opracování nebo zpracování nedostatečná pro to, aby produktu udělila status původu, bez ohledu na to, zda jsou splněny podmínky článku 76, tyto operace:
a)
operace, jejichž účelem je uchování produktů v dobrém stavu během přepravy a skladování;
b)
rozdělování a spojování nákladových kusů;
c)
mytí, praní, čištění; odstraňování prachu, oxidu, oleje, nátěru nebo jiných povrchových vrstev;
d)
žehlení nebo mandlování textilií nebo textilních výrobků;
e)
prosté natírání a leštění;
f)
loupání a částečné nebo úplné mletí rýže; leštění a hlazení obilovin a rýže;
g)
operace barvení nebo ochucování cukru nebo tvarování cukru; částečné nebo úplné mletí krystalového cukru;
h)
loupání, vypeckovávání a louskání ovoce, ořechů a zeleniny;
i)
ostření, jednoduché broušení nebo prosté řezání;
j)
prosévání, prohazování, třídění, zařazování, sestavování (včetně vytváření souprav předmětů);
k)
prosté plnění do lahví, konzerv, baněk, pytlů, beden, krabic, upevnění na podložky nebo desky a veškeré ostatní prosté balící operace;
l)
připevňování nebo tisk značek, štítků, log a obdobných rozlišovacích znaků na produkty nebo jejich obaly;
m)
prosté mísení produktů, bez ohledu na druh produktů; mísení cukru s jakýmkoli dalším materiálem;
n)
prosté přidávání vody nebo ředění, dehydratace nebo denaturace produktů;
o)
prosté sestavování součástí produktu na úplný produkt nebo rozkládání produktů na části;
p)
kombinace dvou nebo více úkonů uvedených v písmenech a) až o);
q)
porážení zvířat.
2. Pro účely odstavce 1 se operace považují za prosté, jestliže k jejich provádění nejsou nutné žádné zvláštní dovednosti nebo stroje, přístroje nebo nástroje pro tyto operace zvláště vyrobené nebo nainstalované.
3. Při určování, zda se opracování nebo zpracování daného výrobku považuje za nedostatečné ve smyslu odstavce 1, se zohlední všechny operace provedené na daném výrobku ve zvýhodněné zemi.
Článek 79
1. Odchylně od článku 76 a s výhradou odstavců 2 a 3 tohoto článku mohou být nepůvodní materiály, které podle podmínek stanovených v seznamu v příloze 13a nemají být použity při výrobě daného produktu, přesto použity, pokud jejich celková hodnota nebo čistá hmotnost stanovená pro produkt nepřesahuje:
a)
15 % hmotnosti produktu u produktů kapitol 2 a 4 až 24 harmonizovaného systému, s výjimkou zpracovaných produktů rybolovu kapitoly 16;
b)
15 % ceny produktu ze závodu u ostatních produktů, s výjimkou produktů kapitol 50 až 63 harmonizovaného systému, u kterých se použijí přípustné odchylky uvedené v poznámkách 6 a 7 části I přílohy 13a.
2. Odstavec 1 nepovoluje překročení procentního podílu maximálního obsahu nepůvodních materiálů, jak je určeno v pravidlech, která jsou stanovena v seznamu v příloze 13a.
3. Odstavce 1 a 2 se nepoužijí na produkty zcela získané ve zvýhodněné zemi ve smyslu článku 75. Aniž je dotčen článek 78 a čl. 80 odst. 2, použije se však přípustná odchylka stanovená v těchto odstavcích na souhrn všech materiálů, které jsou použity při výrobě produktu a pro které pravidlo stanovené v seznamu v příloze 13a stanoví, že tyto materiály mají být zcela získány.
Článek 80
1. Určující jednotkou pro použití ustanovení tohoto oddílu je konkrétní produkt, který je považován za základní jednotku při určování zařazení za použití harmonizovaného systému.
2. Sestává-li zásilka z více stejných produktů zařazených do stejného čísla harmonizovaného systému, zohlední se při použití ustanovení tohoto oddílu každý jednotlivý produkt samostatně.
3. Je-li podle všeobecného výkladového pravidla 5 harmonizovaného systému zařazován s produktem i jeho obal, pak se tento obal zahrne i pro účely určování původu produktu.
Článek 81
Příslušenství, náhradní díly a nástroje dodávané spolu se zařízením, strojem, přístrojem nebo vozidlem, které jsou součástí jeho běžného vybavení a jsou zahrnuty v jeho ceně ze závodu, se považují za jeden celek s dotyčným zařízením, strojem, přístrojem nebo vozidlem.
Článek 82
Soupravy ve smyslu všeobecného výkladového pravidla 3 harmonizovaného systému se považují za původní produkty, jestliže jsou původními produkty všechny součásti, z nichž se skládají.
Pokud se však souprava skládá z původních i nepůvodních produktů, považuje se za původní produkt jako celek pod podmínkou, že hodnota nepůvodních produktů netvoří více než 15 % ceny ze závodu této soupravy.
Článek 83
Při určování, zda je produkt původním produktem, se nezohledňuje původ těchto prvků, které mohou být použity při jeho výrobě:
a)
energie a palivo;
b)
zařízení a vybavení;
c)
stroje a nástroje;
d)
zboží, které se nestává a nemá se stát součástí konečného složení produktu.
Pododdíl 3
Kumulace
Článek 84
Dvoustranná kumulace umožňuje, aby produkty pocházející z Evropské unie byly považovány za materiály pocházející ze zvýhodněné země, jsou-li zapracovány do produktu vyráběného v této zemi za předpokladu, že opracování nebo zpracování tam provedené přesahuje rámec operací uvedených v čl. 78 odst. 1.
Článek 85
1. Pokud Norsko, Švýcarsko a Turecko poskytují všeobecné celní preference na produkty pocházející ze zvýhodněných zemí a uplatňují pojem původu odpovídající pojmu definovanému v tomto oddíle, umožňuje kumulace s Norskem, Švýcarskem nebo Tureckem, aby produkty pocházející z Norska, Švýcarska nebo Turecka byly považovány za materiály pocházející ze zvýhodněné země, pokud opracování nebo zpracování tam provedené přesahuje rámec operací uvedených v čl. 78 odst. 1.
2. Odstavec 1 se použije pod podmínkou, že Turecko, Norsko a Švýcarsko poskytují na základě reciprocity stejné zacházení produktům pocházejícím ze zvýhodněných zemí, které zapracovávají materiály pocházející z Evropské unie.
3. Odstavec 1 se nepoužije na produkty kapitol 1 až 24 harmonizovaného systému.
4. Evropská komise v řadě C Úředního věstníku Evropské unie zveřejní datum, ke kterému byly splněny podmínky stanovené v odstavcích 1 a 2.
Článek 86
1. Regionální kumulace se vztahuje na tato čtyři různá regionální sdružení:
a)
sdružení I: Brunej, Kambodža, Indonésie, Laos, Malajsie, Filipíny, Singapur, Thajsko, Vietnam;
b)
sdružení II: Bolívie, Kolumbie, Kostarika, Ekvádor, Salvador, Guatemala, Honduras, Nikaragua, Panama, Peru, Venezuela;
c)
sdružení III: Bangladéš, Bhútán, Indie, Maledivy, Nepál, Pákistán, Srí Lanka;
d)
sdružení IV: Argentina, Brazílie, Paraguay a Uruguay.
2. Regionální kumulace mezi zeměmi v rámci stejného sdružení se uplatní, pouze pokud byly splněny tyto podmínky:
a)
pro účely regionální kumulace mezi zeměmi regionálního sdružení se použijí pravidla původu stanovená v tomto oddíle.
V případě, že způsobilá operace stanovená v části II přílohy 13a není stejná u všech zemí účastnících se kumulace, určí se původ produktů vyvážených z jedné země regionálního sdružení do druhé za účelem regionální kumulace na základě pravidla, které by se použilo, kdyby se produkty vyvážely do Evropské unie;
b)
země regionálního sdružení se zavázaly, že:
i)
budou dodržovat ustanovení tohoto oddílu nebo dbát na jejich dodržování a
ii)
poskytnou nezbytnou správní spolupráci, aby bylo zajištěno správné provádění tohoto oddílu s ohledem na Evropskou unii a rovněž mezi těmito zeměmi;
c)
závazky uvedené v písmenu b) byly Komisi oznámeny sekretariátem dotyčného regionálního sdružení nebo jiným příslušným subjektem zastupujícím členy daného regionálního sdružení.
Pokud země regionálního sdružení již před 1. lednem 2011 splnily ustanovení prvního pododstavce písmene b) a c), nový závazek se nevyžaduje.
3. Materiály uvedené v seznamu v příloze 13b jsou vyňaty z regionální kumulace stanovené v odstavci 2 v případě, že:
a)
celní preference uplatňovaná v Evropské unii není stejná pro všechny země účastnící se kumulace a
b)
dotčené materiály by prostřednictvím kumulace využívaly příznivějšího celního zacházení než toho, kterého by se jim dostalo v případě přímého vývozu do Evropské unie.
4. Regionální kumulace mezi zeměmi stejného regionálního sdružení se uplatní pouze pod podmínkou, že opracování nebo zpracování provedené ve zvýhodněné zemi, kde jsou materiály dále zpracovány nebo zapracovány, přesahuje rámec operací uvedených v čl. 78 odst. 1 a v případě textilních výrobků také rámec operací uvedených v příloze 16.
Není-li splněna podmínka stanovená v prvním pododstavci, je zemí původu produktů země regionálního sdružení s největším podílem celní hodnoty použitých materiálů pocházejících z ostatních zemí regionálního sdružení.
Je-li země původu určena podle druhého pododstavce, musí být uvedena jako země původu na dokladu o původu, který vyhotoví vývozce produktu do Evropské unie nebo - do zahájení používání systému registrovaných vývozců - vystaví orgány zvýhodněné země vývozu.
5. Na žádost orgánů zvýhodněné země sdružení I nebo sdružení III může Komise udělit regionální kumulaci mezi zeměmi těchto sdružení, pokud je Komise přesvědčena, že jsou splněny všechny tyto podmínky:
a)
jsou splněny podmínky stanovené v odst. 2 písm. a) a
b)
země, které se mají účastnit této regionální kumulace, se zavázaly a společně oznámily Komisi svůj závazek:
i)
dodržovat ustanovení tohoto oddílu nebo dbát na jejich dodržování a
ii)
poskytnout nezbytnou správní spolupráci, aby bylo zajištěno správné provádění tohoto oddílu s ohledem na Evropskou unii a rovněž mezi těmito zeměmi.
Žádost uvedená v prvním pododstavci musí být podložena důkazy, že podmínky v něm stanovené jsou splněny. Žádost je adresována Komisi. Komise o žádosti rozhodne po zohlednění všech prvků týkajících se kumulace, které považuje za vhodné, včetně materiálů, které mají být kumulovány.
6. V případě, že produkty vyrobené v zemi sdružení I nebo sdružení III za použití materiálů pocházejících ze země druhého sdružení mají být vyvezeny do Evropské unie, určí se původ těchto produktů takto:
a)
materiály pocházející ze země jednoho regionálního sdružení se považují za materiály pocházející ze země druhého regionálního sdružení, jsou-li zapracovány do produktu tam získaného za předpokladu, že opracování nebo zpracování provedené v druhé zvýhodněné zemi přesahuje rámec operací uvedených v čl. 78 odst. 1 a v případě textilních výrobků také rámec operací uvedených v příloze 16;
b)
není-li splněna podmínka stanovená v písmenu a), je zemí původu produktů země účastnící se kumulace s největším podílem celní hodnoty použitých materiálů pocházejících z ostatních zemí účastnících se kumulace.
Je-li země původu určena podle prvního pododstavce písm. b), musí být uvedena jako země původu na dokladu o původu, který vyhotoví vývozce produktu do Evropské unie nebo - do zahájení používání systému registrovaných vývozců - vystaví orgány zvýhodněné země vývozu.
7. Na žádost orgánů kterékoli zvýhodněné země může Komise poskytnout rozšířenou kumulaci mezi zvýhodněnou zemí a zemí, se kterou má Evropská unie dohodu o volném obchodu podle článku XXIV platné Všeobecné dohody o clech a obchodu (GATT), jsou-li splněny všechny tyto podmínky:
a)
země účastnící se kumulace se zavázaly, že budou dodržovat nebo dbát na dodržování ustanovení tohoto oddílu a poskytnou nezbytnou správní spolupráci, aby bylo zajištěno správné provádění tohoto oddílu s ohledem na Evropskou unii a rovněž mezi těmito zeměmi;
b)
závazek uvedený v písmenu a) byl dotčenou zvýhodněnou zemí oznámen Komisi.
Žádost uvedená v prvním pododstavci obsahuje seznam materiálů, jichž se kumulace týká, a je podložena důkazy, že podmínky stanovené v prvním pododstavci písm. a) a b) byly splněny. Žádost je adresována Komisi. Pokud dojde ke změně daných materiálů, předloží se nová žádost.
Materiály kapitol 1 až 24 harmonizovaného systému jsou z rozšířené kumulace vyňaty.
8. V případech rozšířené kumulace uvedené v odstavci 7 se původ použitých materiálů a vhodný dokumentární doklad o původu určí v souladu s pravidly stanovenými v příslušné dohodě o volném obchodu. Původ produktů, které mají být vyvezeny do Evropské unie, se určí v souladu s pravidly původu stanovenými v tomto oddíle.
Aby získaný produkt získal status původu, není nutné, aby materiály, které pocházejí ze země, s níž má Evropská unie dohodu o volném obchodu, a které jsou ve zvýhodněné zemi použity při výrobě produktu, který má být vyvezen do Evropské unie, prošly dostatečným opracováním nebo zpracováním, pokud toto opracování nebo zpracování provedené v dotčené zvýhodněné zemi přesahuje operace uvedené v čl. 78 odst. 1.
9. Komise v řadě C Úředního věstníku Evropské unie zveřejní:
a)
datum, kdy nabývá účinku kumulace mezi zeměmi sdružení I a sdružení III stanovená v odstavci 5, seznam zemí účastnících se této kumulace a případně seznam materiálů, na něž se kumulace uplatňuje;
b)
datum, kdy nabývá účinku rozšířená kumulace, seznam zemí účastnících se této kumulace a seznam materiálů, na něž se kumulace uplatňuje.
Článek 87
V případě použití dvoustranné kumulace nebo kumulace s Norskem, Švýcarskem nebo Tureckem v kombinaci s regionální kumulací obdrží získaný produkt status původu jedné ze zemí dotčeného regionálního sdružení určený v souladu s čl. 86 odst. 4 prvním a druhým pododstavcem.
Článek 88
1. Pododdíly 1 a 2 se použijí přiměřeně na:
a)
vývoz z Evropské unie do zvýhodněné země za účelem dvoustranné kumulace;
b)
vývoz z jedné zvýhodněné země do jiné za účelem regionální kumulace, jak je stanoveno v čl. 86 odst. 1 a 5, aniž je dotčen čl. 86 odst. 2 písm. a) druhý pododstavec.
2. Jsou-li pro opracování nebo zpracování produktu použity původní a nepůvodní zastupitelné materiály, mohou celní úřady členských států na písemnou žádost hospodářských subjektů za účelem následného vývozu do zvýhodněné země v rámci dvoustranné kumulace povolit spravování materiálů v Evropské unii za použití metody odděleného vedení účetnictví, aniž by materiály byly uchovávány odděleně.
3. Celní orgány členských států mohou pro udělení povolení uvedeného v odstavci 2 stanovit jakékoli podmínky, které považují za vhodné.
Povolení se udělí pouze tehdy, je-li použitím metody uvedené v odstavci 2 možné zajistit, aby bylo množství získaných produktů, které by mohly být považovány za „pocházející z Evropské unie“, kdykoli stejné jako množství, které by bylo získáno za použití metody fyzického oddělení zásob.
Je-li metoda povolena, uplatňuje se a její uplatňování se zaznamenává podle všeobecných účetních zásad uplatňovaných v Evropské unii.
4. Držitel metody uvedené v odstavci 2 vyhotovuje nebo do zahájení používání systému registrovaných vývozců žádá o doklady o původu pro množství produktů, které mohou být považovány za pocházející z Evropské unie. Na žádost celních orgánů členských států držitel předloží prohlášení o způsobu, jakým bylo uvedené množství spravováno.
5. Celní úřady členských států sledují využívání povolení uvedeného v odstavci 2.
Mohou povolení odejmout v těchto případech:
a)
držitel jakýmkoli způsobem povolení zneužívá nebo
b)
držitel nesplní některou z dalších podmínek stanovených v tomto oddíle nebo v oddíle 1A.
Pododdíl 4
Odchylky
Článek 89
1. Komise může z vlastního podnětu nebo na žádost zvýhodněné země přiznat zvýhodněné zemi dočasnou odchylku od ustanovení tohoto oddílu, pokud:
a)
taková země z důvodu vnitřních nebo vnějších faktorů dočasně nemůže dodržovat pravidla pro získání statusu původu stanovená v článku 72, která předtím dodržovat mohla, nebo
b)
taková země potřebuje čas, aby se mohla připravit na dodržování pravidel pro získání statusu původu stanovených v článku 72.
2. Tato dočasná odchylka je omezena na trvání účinků vnitřních nebo vnějších faktorů, které ji odůvodňují, nebo na dobu, kterou dotyčná zvýhodněná země potřebuje k zajištění dodržování pravidel.
3. Žádost o odchylku se v písemné podobě předkládá Komisi. Jsou v ní uvedeny důvody pro odchylku podle odstavce 1 a obsahuje náležité podpůrné doklady.
4. Je-li odchylka přiznána, dotyčná zvýhodněná země, musí splnit veškeré požadavky stanovené s ohledem na informace, které mají být poskytnuty Komisi a které se týkají používání odchylky a správy množství, pro která byla odchylka přiznána.
Pododdíl 5
Postupy při vývozu ve zvýhodněné zemi
Článek 90
Systém se použije v těchto případech:
a)
splní-li zboží vyvážené registrovaným vývozcem ve smyslu článku 92 požadavky tohoto oddílu;
b)
v případě zásilky sestávající z jednoho nebo více balení obsahujících původní produkty vyvezené kterýmkoli vývozcem, pokud celková hodnota zasílaných původních produktů nepřesáhne 6 000 EUR.
Článek 91
1. Příslušné orgány zvýhodněné země vytvoří a pravidelně aktualizují elektronický rejstřík registrovaných vývozců usazených v této zemi. Rejstřík musí být aktualizován, jakmile je kterýkoli vývozce v souladu s čl. 93 odst. 2 z rejstříku vyňat.
2. Rejstřík obsahuje tyto informace:
a)
název a plnou adresu místa, ve kterém je registrovaný vývozce usazen, včetně identifikačního čísla země nebo území (kód země ISO alfa 2);
b)
číslo registrovaného vývozce;
c)
produkty, které mají být v rámci systému vyváženy (přibližný seznam kapitol nebo čísel harmonizovaného systému, jak žadatel uzná za vhodné);
d)
údaje o tom, odkdy a dokdy je/byl vývozce registrován;
e)
důvod pro vynětí z rejstříku (na žádost registrovaného vývozce/vynětí příslušnými orgány). Tyto údaje mají k dispozici pouze příslušné orgány.
3. Příslušné orgány zvýhodněných zemí oznámí Komisi vnitrostátní systém číslování používaný pro označování registrovaných vývozců. Číslo začíná kódem země ISO alfa 2.
Článek 92
Za účelem registrace vývozci podají žádost u příslušných orgánů zvýhodněné země, které jsou uvedeny v čl. 69 odst. 1 písm. a), a to za použití formuláře, jehož vzor je uveden v příloze 13c. Vyplněním formuláře dávají vývozci souhlas s uložením poskytnutých informací do databáze Komise a se zveřejněním nedůvěrných údajů na internetu.
Příslušné orgány žádost přijmou, pouze pokud je úplná.
Článek 93
1. Registrovaní vývozci, kteří již nesplňují podmínky pro vývoz zboží v rámci systému nebo již nemají v úmyslu toto zboží vyvážet, tuto skutečnost oznámí příslušným orgánům zvýhodněné země, které je neprodleně vyjmou z rejstříku registrovaných vývozců vedeném v této zvýhodněné zemi.
2. Aniž je dotčen systém postihů a sankcí platných ve zvýhodněné zemi, vyhotoví-li registrovaní vývozci záměrně nebo z nedbalosti deklaraci o původu nebo jakýkoli podpůrný dokument, který obsahuje nesprávné informace vedoucí k tomu, že neoprávněně nebo podvodně získají výhody preferenčního celního zacházení, nebo zapříčiní-li vyhotovení této deklarace o původu nebo podpůrného dokumentu, vyjmou příslušné orgány zvýhodněné země vývozce z rejstříku registrovaných vývozců vedeného v dotyčné zvýhodněné zemi.
3. Aniž je dotčen možný vliv nesrovnalostí zjištěných během ověřování, nabývá vynětí registrovaných vývozců z rejstříku účinku pro budoucnost, tj. týká se deklarací vyhotovených po datu vynětí z rejstříku.
4. Vývozci, kteří byli v souladu s odstavcem 2 příslušnými orgány vyňati z rejstříku registrovaných vývozců, mohou být do tohoto rejstříku znovu zaneseni, pouze pokud prokáží příslušným orgánům zvýhodněné země, že napravili situaci, která vedla k jejich vynětí z rejstříku.
Článek 94
1. Registrovaní i neregistrovaní vývozci dodrží tyto povinnosti:
a)
vedou příslušné obchodní účetní záznamy o výrobě a dodávkách zboží způsobilého pro preferenční zacházení;
b)
mají k dispozici veškeré doklady týkající se materiálu používaného při výrobě;
c)
uchovávají veškeré celní doklady týkající se materiálu používaného při výrobě;
d)
po dobu alespoň tří let od konce roku, ve kterém byla vyhotovena deklarace o původu, popřípadě déle, pokud to vyžadují vnitrostátní právní předpisy, vedou záznamy o:
i)
deklaracích o původu, které vyhotovili, a
ii)
původních a nepůvodních materiálech, výrobě a účetní evidenci o zásobách.
Záznamy uvedené v prvním pododstavci písm. d) mohou být v elektronické podobě, avšak musí umožnit dohledání materiálů používaných při výrobě vyvážených produktů a potvrzení jejich statusu původu.
2. Povinnosti stanovené v odstavci 1 se také vztahují na dodavatele, kteří vývozcům poskytují prohlášení dodavatele, jež potvrzuje status původu zboží, které dodávají.
Článek 95
1. Vývozce vyhotoví deklaraci o původu při vývozu produktů, na něž se tato deklarace vztahuje, jestliže lze dotyčné zboží považovat za pocházející z dané zvýhodněné země nebo z jiné zvýhodněné země podle čl. 86 odst. 4 druhého pododstavce nebo čl. 86 odst. 6 prvního pododstavce písm. b).
2. Odchylně od odstavce 1 lze deklaraci o původu výjimečně vyhotovit až po vývozu („zpětná deklarace“) pod podmínkou, že je předložena v členském státě deklarace k propuštění do volného oběhu nejpozději dva roky po vývozu.
3. Vývozce poskytne svému zákazníku v Evropské unii deklaraci o původu, která obsahuje náležitosti uvedené v příloze 13d. Deklarace o původu se vyhotovuje buď v angličtině, nebo ve francouzštině.
Může být vyhotovena na kterémkoli obchodním dokladu, který umožní zjištění totožnosti dotčeného vývozce a příslušného zboží.
4. Při uplatnění kumulace podle článku 84, čl. 86 odst. 1 nebo čl. 86 odst. 5 a 6 se vývozce produktu, při jehož výrobě se používají materiály pocházející ze země, s níž je povolena kumulace, spoléhá na deklaraci o původu poskytnutou jeho dodavatelem. V těchto případech obsahuje deklarace o původu vyhotovená vývozcem podle okolností označení „EU cumulation“, „regional cumulation“ nebo „Cumul UE“, „cumul régional“.
5. Při uplatnění kumulace podle článku 85 se vývozce produktu, při jehož výrobě se používají materiály pocházející ze země, s níž je povolena kumulace, spoléhá na doklad o původu poskytnutý jeho dodavatelem a vyhotovený v souladu s pravidly původu systému všeobecných celních preferencí Norska, Švýcarska nebo Turecka. V tomto případě obsahuje deklarace o původu vyhotovená vývozcem označení „Norway cumulation“, „Switzerland cumulation“, „Turkey cumulation“ nebo „Cumul Norvège“, ‚Cumul Suisse‘, „Cumul Turquie“.
6. Při uplatnění rozšířené kumulace podle čl. 86 odst. 7 a 8 se vývozce produktu, při jehož výrobě se používají materiály pocházející ze země, s níž je povolena rozšířená kumulace, spoléhá na doklad o původu poskytnutý jeho dodavatelem a vyhotovený v souladu s ustanoveními příslušné dohody o volném obchodu mezi Evropskou unií a dotyčnou zemí.
V tomto případě obsahuje deklarace o původu vyhotovená vývozcem označení „extended cumulation with country x“ nebo „cumul étendu avec le pays x“.
Článek 96
1. Deklarace o původu se vyhotovuje pro každou zásilku.
2. Deklarace o původu platí dvanáct měsíců od data jejího vyhotovení vývozcem.
3. Jedna deklarace o původu se může vztahovat na několik zásilek, pokud zboží splňuje tyto podmínky:
a)
jedná se o rozložené nebo nesložené produkty ve smyslu všeobecného výkladového pravidla 2 písm. a) harmonizovaného systému;
b)
spadá do třídy XVI nebo XVII nebo čísla 7308 nebo 9406 harmonizovaného systému a
c)
má být dováženo po částech.
Pododdíl 6
Postupy při propuštění do volného oběhu v evropské unii
Článek 97
1. Celní prohlášení k propuštění do volného oběhu obsahuje odkaz na deklaraci o původu. Deklarace o původu musí být k dispozici celním orgánům, které mohou požádat o její předložení, aby mohly prohlášení ověřit. Tyto celní orgány mohou také požadovat překlad deklarace do úředního jazyka nebo jednoho z úředních jazyků daného členského státu.
2. Požádá-li deklarant o uplatnění režimu, aniž by měl při přijetí celního prohlášení k propuštění do volného oběhu k dispozici deklaraci o původu, považuje se toto prohlášení za neúplné ve smyslu čl. 253 odst. 1 a podle toho se s ním nakládá.
3. Před deklarováním zboží určeného k propuštění do volného oběhu se deklarant řádně ujistí, že zboží splňuje pravidla uvedená v tomto oddíle, a to zejména tím, že zkontroluje:
i)
v databázi uvedené v čl. 69 odst. 3, že vývozce je registrován, aby mohl vyhotovovat deklarace o původu, s výjimkou případů, kdy celková hodnota zasílaných původních produktů nepřesahuje 6 000 EUR, a
ii)
že deklarace o původu je vyhotovena v souladu s přílohou 13d.
Článek 97a
1. Tyto produkty jsou vyňaty z povinnosti vyhotovit a předložit deklaraci o původu:
a)
produkty, které jsou zasílány v drobných zásilkách soukromými osobami soukromým osobám a jejichž celková hodnota nepřesahuje 500 EUR;
b)
produkty, které se nacházejí v osobních zavazadlech cestujících a jejichž celková hodnota nepřesahuje 1 200 EUR.
2. Produkty uvedené v odstavci 1 musí splňovat tyto podmínky:
a)
nedováží se za obchodním účelem;
b)
byly prohlášeny za produkty splňující podmínky pro využívání režimu;
c)
není pochyb o pravdivosti prohlášení uvedeného v písm. b).
3. Pro účely odst. 2 písm. a) se dovoz nepovažuje za dovoz prováděný za obchodním účelem, pokud jsou splněny všechny tyto podmínky:
a)
dovoz je příležitostný;
b)
dovoz je tvořen výhradně produkty pro osobní potřebu příjemců nebo cestujících či jejich rodin;
c)
z povahy a množství produktů je zřejmé, že neslouží žádnému obchodnímu účelu.
Článek 97b
1. Zjištěním drobných rozporů mezi údaji uvedenými v deklaraci o původu a údaji v dokladech, které byly celním orgánům předloženy za účelem splnění celních formalit při dovozu produktů, není zapříčiněna neplatnost deklarace o původu, je-li řádně prokázáno, že se daný doklad vztahuje na dotčené produkty.
2. Zjevné formální chyby, například překlepy v deklaraci o původu, nevedou k odmítnutí dokladu, nejsou-li takové povahy, že vyvolávají pochybnost o správnosti údajů obsažených v tomto dokladu.
3. Deklarace o původu, které jsou celním orgánům země dovozu předloženy po uplynutí doby platnosti stanovené v článku 96, mohou být přijaty pro účely uplatnění celních preferencí, pokud lhůta k předložení těchto dokladů nemohla být dodržena na základě mimořádných okolností. V ostatních případech opožděného předložení mohou celní orgány země dovozu přijmout deklarace o původu, pokud byly příslušné produkty celním orgánům předloženy před uplynutím uvedené lhůty.
Článek 97c
1. Postup uvedený v čl. 96 odst. 3 se použije na období určené celními orgány členských států.
2. Celní orgány členského státu dovozu, které dohlížejí na po sobě jdoucí propuštění do volného oběhu, ověří, že po sobě jdoucí zásilky jsou součástí rozložených nebo nesložených produktů, pro které byla vyhotovena deklarace o původu.
Článek 97d
1. V případě, že produkty dosud nebyly propuštěny do volného oběhu, lze deklaraci o původu nahradit jedním nebo několika náhradními deklaracemi o původu vyhotovenými držitelem zboží za účelem zaslání všech nebo některých produktů na jiné místo v rámci celního území Společenství nebo popřípadě do Norska, Švýcarska nebo Turecka. Aby směli vyhotovovat náhradní deklarace o původu, nemusí být držitelé zboží sami registrovanými vývozci.
2. V případě, že je deklarace o původu nahrazena, musí původní deklarace o původu obsahovat tyto informace:
a)
údaje o náhradní deklaraci/náhradních deklaracích o původu;
b)
jména a adresy odesilatele;
c)
jméno příjemce/příjemců v Evropské unii.
Původní deklarace o původu se označí slovem „Replaced“ nebo popřípadě „Remplacée“.
3. V náhradní deklaraci o původu se uvedou následující informace:
a)
veškeré údaje týkající se zpětně zasílaných produktů;
b)
datum vyhotovení původní deklarace o původu;
c)
všechny nezbytné poznámky uvedené v příloze 13d;
d)
jméno a adresa odesilatele produktů v Evropské unii;
e)
jméno a adresa příjemce v Evropské unii, Norsku, Švýcarsku nebo Turecku;
f)
datum a místo náhrady.
Osoba, která vyhotoví náhradní deklaraci o původu, k ní může připojit kopii původní deklarace o původu.
4. Odstavce 1, 2 a 3 se použijí přiměřeně na deklarace o původu nahrazující deklarace o původu, jež jsou samy náhradními deklaracemi o původu. Odstavce 1, 2 a 3 se použijí přiměřeně na náhradní deklarace o původu vyhotovené odesilateli produktů v Norsku, Švýcarsku nebo Turecku.
5. V případě produktů, které využívají celních preferencí na základě odchylky přiznané v souladu s ustanoveními článku 89, se náhradní deklarace stanovená v tomto článku použije jen tehdy, jsou-li tyto produkty určeny pro Evropskou unii. V případě, že dotyčný produkt získal status původu prostřednictvím regionální kumulace, může být náhradní deklarace o původu vyhotovena pouze při zasílání produktů do Norska, Švýcarska nebo Turecka, pokud tyto země uplatňují stejná pravidla regionální kumulace jako Evropská unie.
6. Odstavce 1, 2 a 3 se použijí přiměřeně na deklarace, které nahrazují deklarace o původu s ohledem na rozdělení zásilky provedené v souladu s článkem 74.
Článek 97e
1. Mají-li celní orgány pochybnosti o statusu původu produktů, mohou požádat deklaranta, aby v přiměřené lhůtě určené celními orgány předložil veškeré doklady za účelem ověření správnosti údajů o původu v deklaraci nebo splnění podmínek podle článku 74.
2. Celní orgány mohou po dobu trvání ověřovacího postupu stanoveného v článku 97h pozastavit uplatňování preferenčního celního opatření, pokud:
a)
informace poskytnuté deklarantem nepostačují k tomu, aby potvrdily status původu produktů nebo splnění podmínek stanovených v článku 73 nebo článku 74;
b)
deklarant neodpoví ve lhůtě stanovené pro poskytnutí informací uvedených v odstavci 1.
3. Během čekání na informace vyžádané od deklaranta a uvedené v odstavci 1 nebo na výsledky ověřovacího postupu uvedené v odstavci 2 se pod podmínkou ochranných opatření, která jsou považována za nezbytná, dovozci nabídne možnost propuštění produktů.
Článek 97f
1. Aniž by musely požádat o další důkazy nebo zaslat zvýhodněné zemi žádost o ověření, odmítnou celní orgány členského státu dovozu uplatnit systém, pokud:
a)
zboží není stejné jako zboží uvedené v deklaraci o původu;
b)
deklarant nepředloží deklaraci o původu pro dotčené produkty, je-li tato deklarace vyžadována;
c)
aniž je dotčen čl. 90 písm. b) a čl. 97d odst. 1, nebyla deklarace o původu, kterou má deklarant v držení, vyhotovena vývozcem registrovaným ve zvýhodněné zemi;
d)
deklarace o původu není vyhotovena v souladu s přílohou 13d;
e)
nejsou splněny podmínky stanovené v článku 74.
2. Celní orgány členského státu dovozu odmítnou uplatnit systém, jestliže v návaznosti na žádost o ověření ve smyslu článku 97h adresovanou příslušným orgánům zvýhodněné země celní orgány členského státu dovozu:
a)
obdržely odpověď, na jejímž základě nebyl vývozce oprávněn vyhotovit deklaraci o původu;
b)
obdržely odpověď, na jejímž základě nepocházejí dotčené produkty ze zvýhodněné země nebo nebyly splněny podmínky stanovené v článku 73;
c)
měly při předložení žádosti o ověření odůvodněné pochybnosti o platnosti deklarace o původu nebo o správnosti informací, které deklarant poskytl o skutečném původu dotčených produktů, a
i)
ve lhůtě povolené podle článku 97h neobdržely odpověď nebo
ii)
obdržely odpověď, která neposkytuje příslušné odpovědi na otázky obsažené v žádosti.
Pododdíl 7
Kontrola původu
Článek 97g
1. Aby zajistily dodržování pravidel týkajících se statusu původu produktů, provádějí příslušné orgány zvýhodněné země:
a)
na žádost celních orgánů členských států ověřování statusu původu produktů;
b)
ze své vlastní iniciativy pravidelné kontroly vývozců.
Pokud Norsko, Švýcarsko a Turecko uzavřely s Evropskou unií dohodu, která uvádí, že si vzájemně poskytnou nezbytnou podporu v záležitostech správní spolupráce, použije se první pododstavec přiměřeně na žádosti zaslané orgánům Norska, Švýcarska a Turecka a týkající se ověřování náhradních deklarací o původu vyhotovených na jejich území, a to s cílem požádat tyto orgány o těsnější spolupráci s příslušnými orgány zvýhodněné země.
Rozšířená kumulace se povoluje v souladu s čl. 86 odst. 7 a 8, pouze pokud se země, se kterou má Evropská unie platnou dohodu o volném obchodu, zaváže k poskytování podpory v záležitostech správní spolupráce zvýhodněné zemi stejným způsobem, kterým by tuto podporu poskytla celním úřadům členských států v souladu s příslušnými ustanoveními dotyčné dohody o volném obchodu.
2. Kontroly uvedené v odst. 1 písm. b) zajistí trvalé plnění závazků vývozci. Provádějí se v intervalech určených na základě vhodných kritérií analýzy rizik. Za tím účelem požádají příslušné orgány zvýhodněných zemí vývozce o předložení kopií nebo seznamu deklarací o původu, jež vyhotovili.
3. Příslušné orgány zvýhodněných zemí mají právo požadovat jakékoli důkazy a provádět jakékoli kontroly účtů vývozce, popř. výrobců, kteří jsou jeho dodavateli, a to rovněž v provozních prostorách, nebo jakékoli jiné kontroly, které považují za vhodné.
Článek 97h
1. Následná ověřování deklarací o původu se provádí namátkou anebo vždy v případech, kdy mají celní orgány členských států odůvodněné pochybnosti o jejich pravosti, o statusu původu dotyčných produktů nebo o splnění jiných podmínek stanovených v tomto oddíle.
Požádají-li celní orgány členského státu příslušné orgány zvýhodněné země o spolupráci za účelem ověření platnosti deklarací o původu, statusu původu produktů nebo obou, uvedou ve své žádosti případně důvody pro odůvodněné pochybnosti o platnosti deklarace o původu nebo statusu původu produktů.
Na podporu žádosti o ověření může být připojena kopie deklarace o původu a jakékoli další informace nebo doklady, z nichž vyplývá, že informace uvedené v této deklaraci jsou nesprávné.
Žádající členský stát stanoví pro oznámení výsledků ověřování počáteční lhůtu šesti měsíců počínaje datem žádosti o ověření, s výjimkou žádostí zaslaných Norsku, Švýcarsku nebo Turecku za účelem ověření náhradních deklarací o původu vyhotovených na jejich území na základě deklarace o původu vyhotovené ve zvýhodněné zemi, pro které se tato lhůta prodlouží na osm měsíců.
2. Jestliže v případě odůvodněných pochybností po uplynutí lhůty uvedené v odstavci 1 neobdrží celní orgány odpověď nebo jestliže odpověď obsahuje údaje, které nepostačují k určení skutečného původu produktů, zašle se příslušným orgánům druhé sdělení. Toto sdělení stanoví další lhůtu v délce nejvýše šesti měsíců.
Pododdíl 8
Jiná ustanovení
Článek 97i
1. Pododdíly 5, 6 a 7 se použijí přiměřeně na:
a)
vývoz z Evropské unie do zvýhodněné země za účelem dvoustranné kumulace;
b)
vývoz z jedné zvýhodněné země do druhé za účelem regionální kumulace, jak je stanoveno v čl. 86 odst. 1 a 5.
2. Vývozci z Evropské unie se celními úřady členského státu na žádost vývozce považují za registrované vývozce pro účely systému, pokud vývozce splňuje tyto podmínky:
a)
vývozce má číslo EORI v souladu s články 4k až 4t;
b)
vývozce má status ‚schváleného vývozce‘ v rámci preferenčního režimu;
c)
vývozce ve své žádosti adresované celnímu úřadu členského státu poskytne tyto údaje ve formátu, jehož vzor je uveden v příloze 13c:
i)
podrobnosti uvedené v kolonkách 1 a 4,
ii)
závazek uvedený v kolonce 5.
Článek 97j
1. Pododdíly 1, 2 a 3 se použijí přiměřeně k určení toho, zda lze produkty vyvážené do Ceuty a Melilly považovat za pocházející ze zvýhodněné země nebo za pocházející z Ceuty a Melilly, když jsou vyváženy do zvýhodněné země pro účely dvoustranné kumulace.
2. Pododdíly 5, 6 a 7 se použijí přiměřeně na produkty vyvážené ze zvýhodněné země do Ceuty a Melilly a na produkty vyvážené z Ceuty a Melilly do zvýhodněné země za účelem dvoustranné kumulace.
3. Španělské celní orgány zajistí uplatňování oddílů 1, 2, 3, 5, 6 a 7 v Ceutě a Melille.
4. Pro účely uvedené v odstavcích 1 a 2 se Ceuta a Melilla považují za jediné území.“
(2)
V části I hlavě IV kapitole 2 se vkládá nový oddíl 1A, který zní:
„Oddíl 1A
Postupy a metody správní spolupráce použitelné do zahájení používání systému registrovaných vývozců
Pododdíl 1
Obecné zásady
Článek 97k
1. Každá zvýhodněná země dodrží nebo zajistí, že budou dodržena:
a)
pravidla původu vyvážených produktů stanovená v oddíle 1;
b)
pravidla pro vyplňování a vydávání osvědčení o původu zboží na tiskopise A, jehož vzor je uveden v příloze 17;
c)
ustanovení týkající se používání prohlášení na faktuře, jehož vzor je uveden v příloze 18;
d)
ustanovení týkající se metod správní spolupráce uvedených v článku 97s;
e)
ustanovení týkající se udělování odchylek uvedených v článku 89.
2. Příslušné orgány zvýhodněných zemí spolupracují s Komisí nebo členskými státy, zejména:
a)
poskytováním veškeré nezbytné podpory v případě žádosti Komise o jí prováděné sledování řádného řízení systému v dotyčné zemi, včetně ověřovacích návštěv na místě prováděných Komisí nebo celními orgány členských států;
b)
aniž jsou dotčeny články 97s a 97t, ověřováním statusu původu produktů a dodržování dalších podmínek stanovených tímto oddílem, včetně návštěv na místě, pokud o to Komise nebo celní orgány členských států požádají v souvislosti s prošetřováním původu.
3. Je-li ve zvýhodněné zemi určen příslušný orgán pro vydávání osvědčení o původu zboží na tiskopise A, jsou-li zde ověřovány dokumentární doklady o původu a vydávána osvědčení o původu zboží na tiskopise A pro vývoz do Evropské unie, má se za to, že tato zvýhodněná země přijala podmínky stanovené v odstavci 1.
4. Je-li země nebo území přijata/o nebo znovu přijata/o jako zvýhodněná země s ohledem na produkty uvedené v nařízení (ES) č. 732/2008, využívá zboží pocházející z této země nebo z tohoto území systému všeobecných preferencí, a to pod podmínkou, že bylo ze zvýhodněné země nebo území vyvezeno v den uvedený v článku 97s nebo po tomto dni.
5. Doklad o původu platí deset měsíců ode dne vydání v zemi vývozu a v této lhůtě musí být předložen celním orgánům země dovozu.
Pododdíl 2
Postupy při vývozu ve zvýhodněné zemi
Článek 97l
1. Osvědčení o původu zboží na tiskopise A, jehož vzor je uveden v příloze 17, se vydávají na písemnou žádost vývozce nebo jeho zmocněného zástupce s přiložením veškerých dalších příslušných podpůrných dokladů, které prokazují, že produkty, jež mají být vyvezeny, jsou způsobilé pro vydání osvědčení o původu zboží na tiskopise A.
2. Osvědčení se předá vývozci, jakmile je vývoz skutečně proveden nebo zajištěn. Osvědčení o původu zboží na tiskopise A může však být ve výjimečných případech vydáno po vývozu produktů, jichž se týká, jestliže:
a)
nebylo vydáno při vývozu v důsledku omylů, neúmyslného opomenutí nebo zvláštních okolností nebo
b)
bylo příslušným vládním orgánům uspokojivě prokázáno, že osvědčení o původu zboží na tiskopise A bylo vydáno, ale nebylo při dovozu přijato z technických příčin.
3. Příslušné vládní orgány mohou vydat osvědčení o původu zboží dodatečně pouze v případě, že ověří, že údaje uvedené v žádosti vývozce souhlasí s odpovídající vývozní dokumentací a že osvědčení o původu zboží na tiskopise A splňující podmínky tohoto oddílu nebylo vydáno již při vývozu dotyčných produktů. V osvědčeních o původu zboží na tiskopise A vydaných dodatečně musí být v kolonce 4 obsažena poznámka „Issued retrospectively“ nebo „Délivré à posteriori“.
4. V případě krádeže, ztráty nebo zničení osvědčení o původu zboží na tiskopise A může vývozce požádat příslušné vládní orgány, které je vydaly, o vystavení duplikátu na základě dokladů o vývozu, které má vývozce v držení. Duplikát tiskopisu A musí v kolonce 4 obsahovat poznámku „Duplicate“ nebo „Duplicata“ a musí být opatřen datem vydání a pořadovým číslem původního osvědčení. Duplikát nabývá účinku od data vydání původního osvědčení.
5. Pro účely ověření, zda produkt, pro který je vyžádáno osvědčení o původu zboží na tiskopise A, splňuje příslušná pravidla původu, mají příslušné vládní orgány právo požádat o veškeré dokumentární důkazy nebo provést jakoukoli kontrolu, kterou považují za vhodnou.
6. Vyplnění kolonky 2 osvědčení o původu zboží na tiskopise A není povinné. V kolonce 12 se uvede „Evropská unie“ nebo název členského státu. Datum vydání osvědčení o původu zboží na tiskopise A se uvádí v kolonce 11. Podpis uváděný v této kolonce, který je vyhrazen příslušným vládním orgánům, jež osvědčení vystavují, a rovněž podpis osoby zmocněné vývozcem k podpisu, který se uvádí v kolonce 12, musí být vlastnoruční.
Článek 97m
1. Prohlášení na faktuře může vyhotovit kterýkoli vývozce pro jakoukoli zásilku sestávající z jednoho nebo více balení obsahujících původní produkty, jejichž celková hodnota nepřesahuje 6 000 EUR, pokud se na tento postup vztahuje správní spolupráce uvedená v čl. 97k odst. 2.
2. Vývozce vyhotovující prohlášení na faktuře musí být připraven kdykoli na žádost celních orgánů nebo jiných příslušných vládních orgánů země vývozu předložit všechny příslušné dokumenty dokládající status původu dotčených produktů.
3. Prohlášení na faktuře, jehož text je uveden v příloze 18, vyhotovuje vývozce buď ve francouzštině, nebo v angličtině, psacím strojem, razítkem nebo tiskem na faktuře, dodacím listu, nebo jakémkoli jiném obchodním dokladu. Je-li prohlášení psáno rukou, musí být napsáno inkoustem a hůlkovým písmem. Prohlášení na faktuře podepisuje vlastnoručně vývozce.
4. Prohlášení na faktuře se použije za následujících podmínek:
a)
pro každou zásilku je vyhotoveno jedno prohlášení na faktuře;
b)
bylo-li zboží obsažené v zásilce již ověřováno v zemi vývozu s odkazem na definici pojmu „původní produkt“, může vývozce v prohlášení na faktuře na toto ověření odkázat.
5. Při uplatnění kumulace podle článků 84, 85 nebo 86 se příslušné vládní orgány zvýhodněné země požádané o vydání osvědčení o původu zboží na tiskopise A pro produkty, při jejichž výrobě se používají materiály pocházející ze země, s níž je povolena kumulace, spoléhají na následující:
-
v případě dvoustranné kumulace na doklad o původu poskytnutý dodavatelem vývozce a vydaný v souladu s ustanoveními pododdílu 5;
-
v případě kumulace s Norskem, Švýcarskem nebo Tureckem na doklad o původu poskytnutý dodavatelem vývozce a vydaný v souladu s pravidly původu systému všeobecných celních preferencí Norska, Švýcarska nebo Turecka;
-
v případě regionální kumulace na doklad o původu poskytnutý dodavatelem vývozce, tj. na osvědčení o původu zboží na tiskopise A, jehož vzor je uveden v příloze 17, nebo případně na prohlášení na faktuře, jehož znění je uvedeno v příloze 18;
-
v případě rozšířené kumulace na doklad o původu poskytnutý dodavatelem vývozce a vydaný v souladu s ustanoveními příslušné dohody o volném obchodu mezi Evropskou unií a dotyčnou zemí.
V případech uvedených v první, druhé, třetí a čtvrté odrážce prvního pododstavce se v kolonce 4 osvědčení o původu zboží na tiskopise A uvede podle potřeby označení „EU cumulation“, „Norway cumulation“, „Switzerland cumulation“, „Turkey cumulation“, „regional cumulation“, „extended cumulation with country x“ nebo „Cumul UE“, „Cumul Norvège“, „Cumul Suisse“, „Cumul Turquie“, „cumul régional“, „cumul étendu avec le pays x“.
Pododdíl 3
Postupy při propuštění do volného oběhu v Evropské unii
Článek 97n
1. Osvědčení o původu zboží na tiskopise A nebo prohlášení o faktuře se předkládají celním orgánům členských států dovozu v souladu s postupy týkajícími se celního prohlášení.
2. Doklady o původu, které jsou celním orgánům země dovozu předloženy po uplynutí doby platnosti stanovené v čl. 97k odst. 5, mohou být přijaty pro účely uplatnění celních preferencí, pokud lhůta k předložení těchto dokladů nemohla být dodržena na základě mimořádných okolností. V ostatních případech opožděného předložení mohou celní orgány země dovozu přijmout doklady o původu, pokud byly příslušné produkty cením orgánům předloženy před uplynutím uvedené lhůty.
Článek 97o
1. Jsou-li na žádost dovozce za podmínek stanovených celními orgány členského státu dovozu po částech dováženy rozložené nebo nesložené produkty ve smyslu všeobecného pravidla 2 písm. a) pro výklad harmonizovaného systému spadající do tříd XVI a XVII nebo čísel 7308 a 9406 harmonizovaného systému, lze celním orgánům předložit jediný doklad o původu těchto produktů při dovozu první části.
2. Na žádost dovozce může být za podmínek stanovených celními orgány členského státu dovozu těmto orgánům předložen doklad o původu při dovozu první zásilky, jestliže zboží
a)
je dováženo v rámci pravidelných a trvalých operací značné obchodní hodnoty;
b)
je předmětem téže kupní smlouvy a strany této smlouvy jsou usazeny v zemi vývozu nebo v členském státě/členských státech;
c)
je zařazeno do stejného kódu (osm číslic) kombinované nomenklatury;
d)
pochází výhradně od stejného vývozce, je určeno pro stejného dovozce a podléhá vstupním formalitám u stejného celního úřadu stejného členského státu.
Tento postup lze použít na období určené příslušnými celními orgány.
Článek 97p
1. Jsou-li původní produkty umístěny pod dohled celního úřadu jednoho členského státu, je možné nahradit původní doklad o původu jedním nebo více osvědčeními o původu zboží na tiskopise A pro účely zaslání všech nebo některých z těchto produktů na jiné místo v Evropské unii nebo případně do Norska, Švýcarska nebo Turecka.
2. Náhradní osvědčení o původu zboží na tiskopise A vydává celní úřad, pod jehož dohledem se produkty nacházejí. Náhradní osvědčení se vydává na základě písemné žádosti zpětného vývozce.
3. V náhradním osvědčení musí být v kolonce vpravo nahoře uveden název prostřednické země, v níž bylo náhradní osvědčení vydáno. V kolonce 4 se uvede poznámka „Replacement certificate“ nebo „Certificat de remplacement“ a datum vydání původního osvědčení o původu zboží a jeho pořadové číslo. V kolonce 1 se uvede jméno zpětného vývozce. V kolonce 2 může být uvedeno jméno konečného příjemce. Veškeré údaje o znovu vyvezených produktech uvedené na původním osvědčení se zapíší do kolonek 3 až 9 a odkazy na fakturu zpětného vývozce se uvedou v kolonce 10.
4. V kolonce 11 musí být uveden úřední záznam celních orgánů, které náhradní osvědčení vydaly. Odpovědnost těchto orgánů se týká pouze vydání náhradního osvědčení. V kolonce 12 se uvede země původu a země určení obsažená v původním osvědčení. Tuto kolonku musí podepsat zpětný vývozce. Zpětný vývozce, který kolonku podepsal v dobré víře, neodpovídá za správnost údajů v původním osvědčení.
5. Celní úřad, který je požádán o provedení operace uvedené v odstavci 1, zaznamená do původního osvědčení hmotnost, čísla a druh odesílaných produktů a pořadová čísla jednoho nebo vce odpovídajících náhradních osvědčení. Původní osvědčení musí tento celní úřad uchovávat po dobu nejméně tří let. K náhradnímu osvědčení může být přiložena fotokopie původního osvědčení.
6. V případě produktů, které využívají celních preferencí na základě odchylky přiznané v souladu s článkem 89, se postup stanovený v tomto článku použije jen tehdy, jsou-li tyto produkty určeny pro Evropskou unii. V případě, že dotyčný produkt získal status původu prostřednictvím regionální kumulace, může být náhradní osvědčení vydáno pouze při zasílání produktů do Norska, Švýcarska nebo Turecka, pokud tyto země uplatňují stejná pravidla regionální kumulace jako Evropská unie.
Článek 97q
1. Produkty, které jsou posílány v drobných zásilkách soukromými osobami soukromým osobám nebo se nacházejí v osobních zavazadlech cestujících, se považují za původní produkty využívající celních preferencí uvedených v článku 66, aniž by bylo třeba předložit osvědčení o původu zboží na tiskopise A nebo prohlášení na faktuře, pokud:
a)
tyto produkty
i)
nejsou dováženy za obchodním účelem,
ii)
byly prohlášeny za produkty splňující podmínky nezbytné pro využívání systému;
b)
není pochyb o pravdivosti prohlášení uvedeného v písm. a) bodu ii).
2. Dovoz se nepovažuje za dovoz za obchodním účelem, jsou-li splněny všechny tyto podmínky:
a)
dovoz je příležitostný;
b)
dovoz je tvořen výhradně produkty pro osobní potřebu příjemců nebo cestujících či jejich rodin;
c)
z povahy a množství produktů je zřejmé, že neslouží žádnému obchodnímu účelu.
3. Celková hodnota produktů uvedených v odstavci 2 nesmí u malých zásilek překročit 500 EUR a u produktů nacházejících se v osobních zavazadlech cestujících 1 200 EUR.
Článek 97r
1. Zjištěním drobných rozporů mezi údaji uvedenými v osvědčení o původu zboží na tiskopise A nebo v prohlášení na faktuře a údaji v dokladech, které byly celním orgánům předloženy za účelem splnění celních formalit při dovozu produktů, není zapříčiněna neplatnost osvědčení nebo prohlášení, je-li řádně prokázáno, že se daný doklad vztahuje na předložené produkty.
2. Zjevné formální chyby v osvědčení o původu zboží na tiskopise A, v průvodním osvědčení EUR.1 nebo v prohlášení na faktuře nevedou k odmítnutí dokladů, nejsou-li chyby takové povahy, že vyvolávají pochybnost o správnosti údajů obsažených v těchto dokladech.
Pododdíl 4
Způsoby správní spolupráce
Článek 97s
1. Zvýhodněné země sdělí Komisi názvy a adresy vládních orgánů na svém území příslušných pro vydávání osvědčení o původu zboží na tiskopise A, vzory otisků razítek, která tyto orgány používají, a názvy a adresy vládních orgánů příslušných ke kontrole osvědčení o původu zboží na tiskopise A a prohlášení na faktuře.
Komise tyto údaje sdělí celním orgánům členských států. Jsou-li tato sdělení činěna formou aktualizace předchozích sdělení, uvede Komise datum začátku platnosti nových razítek v souladu s údaji poskytnutými příslušnými vládními orgány zvýhodněných zemí. Tyto informace jsou důvěrné; má-li však být zboží propuštěno do volného oběhu, mohou dotyčné celní orgány dovolit dovozci nebo jeho řádně pověřenému zástupci, aby se seznámil se vzory otisků razítek.
Zvýhodněné země, které již poskytly informace vyžadované v prvním pododstavci, nemají povinnost tyto informace poskytnout znovu, pokud nedošlo ke změně.
2. Pro účely čl. 97k odst. 4 Komise v řadě C Úředního věstníku Evropské unie zveřejní datum, ke kterému země nebo území přijatá/é nebo znovu přijatá/é jako zvýhodněná země s ohledem na produkty uvedené v nařízení (ES) č. 732/2008 splnila/o povinnosti uvedené v odstavci 1.
3. Komise na žádost příslušných orgánů zvýhodněných zemí zašle zvýhodněným zemím vzory otisků razítek používaných celními orgány členských států pro vydávání průvodních osvědčení EUR.1.
Článek 97t
1. Dodatečné ověření osvědčení o původu zboží na tiskopise A a prohlášení na faktuře se provádí nahodile anebo vždy v případech, kdy mají celní orgány členských států odůvodněné pochybnosti o pravosti těchto dokladů, o statusu původu dotyčných produktů nebo o splnění jiných povinností stanovených v tomto oddíle.
2. Při podávání žádosti o dodatečné ověření vrátí celní orgány členských států osvědčení o původu zboží na tiskopise A a fakturu, pokud byla předložena, prohlášení na faktuře nebo kopii těchto dokladů příslušným vládním orgánům zvýhodněné země vývozu, a případně uvedou důvody pro tuto žádost. Spolu s žádostí o ověření se zašlou veškeré získané dokumenty a informace nasvědčující, že informace uvedené v dokladu o původu jsou nesprávné.
Jestliže se celní orgány členských států rozhodnou pozastavit uplatňování celních preferencí až do výsledku ověření, nabídne se dovozci pod podmínkou ochranných opatření, která jsou považována za nezbytná, možnost propuštění produktů.
3. Pokud byla podána žádost o dodatečné ověření, musí být ověření provedeno a jeho výsledky sděleny celním orgánům členských států ve lhůtě nejvýše šesti měsíců nebo v případě žádostí zaslaných Norsku, Švýcarsku nebo Turecku za účelem ověření náhradních dokladů o původu vystavených na jejich území na základě osvědčení o původu zboží na tiskopise A nebo prohlášení na faktuře vydaného ve zvýhodněné zemi ve lhůtě nejvýše osmi měsíců od data zaslání žádosti. Z výsledků musí být zřejmé, zda se dotyčný doklad o původu vztahuje na skutečně vyvezené produkty a zda lze tyto produkty považovat za produkty pocházející ze zvýhodněné země.
4. V případě osvědčení o původu zboží na tiskopise A vydaných na základě dvoustranné kumulace musí odpověď obsahovat jednu nebo více kopií průvodních osvědčení EUR.1, nebo případně odpovídajících prohlášení na faktuře.
5. Jestliže v případě odůvodněných pochybností po uplynutí šestiměsíční lhůty uvedené v odstavci 3 neobdrží celní orgány odpověď nebo jestliže odpověď neobsahuje údaje, které postačují k určení pravosti daného dokladu nebo o skutečném původu produktů, zašle se příslušnému orgánu druhé sdělení. Jestliže ve lhůtě čtyř měsíců od data zaslání tohoto druhého sdělení nejsou celním orgánům sděleny výsledky ověření nebo jestliže výsledky neumožňují určit pravost daného dokladu skutečný původ produktů, odmítnou příslušné orgány uplatnit celní preference, s výjimkou existence mimořádných okolností.
6. Pokud ověřovací postup nebo jiné dostupné informace naznačují, že jsou porušována pravidla původu, provede zvýhodněná země vývozu z vlastního podnětu nebo na žádost celních orgánů členských států potřebná šetření nebo přijme vhodná opatření, aby tato šetření byla provedena dostatečně rychle s cílem tyto přestupky odhalit a předcházet jim. Za tím účelem se Komise nebo celní orgány členských států mohou šetření účastnit.
7. Pro účely dodatečného ověření osvědčení o původu zboží na tiskopise A uchovávají vývozci veškeré příslušné doklady prokazující status původu dotčených produktů a příslušné vládní orgány zvýhodněné země vývozu uchovávají kopie osvědčení a rovněž veškeré související vývozní doklady. Tyto doklady se uchovávají po dobu alespoň tří let od konce roku, ve kterém bylo osvědčení o původu na tiskopise A vydáno.
Článek 97u
1. Články 97s a 97t se také použijí mezi zeměmi stejného regionálního sdružení pro účely poskytování informací Komisi nebo celním orgánům členských států a dodatečného ověřování osvědčení o původu zboží na tiskopise A nebo prohlášení na faktuře vydaných v souladu s pravidly pro regionální kumulaci původu.
2. Pro účely článků 85, 97m a 97p obsahuje dohoda uzavřená mezi Evropskou unií, Norskem, Švýcarskem a Tureckem mimo jiné závazek vzájemně si poskytovat nezbytnou podporu v záležitostech správní spolupráce.
Pro účely čl. 86 odst. 7 a 8 a článku 97k se země, se kterou Evropská unie uzavřela platnou dohodu o volném obchodu a která se zavázala k účasti na rozšířené kumulaci se zvýhodněnou zemí, rovněž zaváže k poskytování podpory v záležitostech správní spolupráce zvýhodněné zemi stejným způsobem, kterým by tuto podporu poskytla celním úřadům členských států v souladu s příslušnými ustanoveními dotyčné dohody o volném obchodu.
Pododdíl 5
Postupy týkající se dvoustranné kumulace
Článek 97v
1. Status původu produktů Evropské unie se prokazuje buď:
a)
předložením průvodního osvědčení EUR.1 podle vzoru uvedeného v příloze 21 nebo
b)
předložením prohlášení na faktuře, jehož znění je uvedeno v příloze 18. Prohlášení na faktuře může vyhotovit kterýkoli vývozce pro zásilky obsahující původní produkty, jejichž celková hodnota nepřekračuje 6 000 EUR, nebo schválený vývozce Evropské unie.
2. Vývozce nebo jím zmocněný zástupce uvede v kolonce 2 průvodního osvědčení EUR.1 slova „GSP beneficiary countries“ a „EU“ nebo „Pays bénéficaires du SPG“ a „UE“.
3. Ustanovení tohoto oddílu o vydávání, používání a dodatečném ověřování osvědčení o původu zboží na tiskopise A se použijí přiměřeně na průvodní osvědčení EUR.1 a, s výjimkou ustanovení o jejich vydávání, na prohlášení na faktuře.
4. Celní orgány členského státu mohou povolit kterémukoli vývozci (dále jen „schválený vývozce“), který často odesílá produkty pocházející z Evropské unie v rámci dvoustranné kumulace, aby vyhotovoval prohlášení na faktuře bez ohledu na hodnotu dotčených produktů, pokud tento vývozce celním orgánům uspokojivým způsobem poskytne veškeré záruky nezbytné k ověření:
a)
statusu původu produktů a
b)
splnění ostatních podmínek platných v dotyčném členském státě.
5. Celní orgány mohou udělení statusu schváleného vývozce podmínit splněním jakýchkoli podmínek, které považují za vhodné. Celní orgány přidělí schválenému vývozci číslo celního povolení, které se uvádí v prohlášení na faktuře.
6. Celní orgány sledují, jakým způsobem schválený vývozce povolení využívá. Celní orgány mohou povolení kdykoli odejmout.
Mohou povolení odejmout ve všech těchto případech:
a)
schválený vývozce již neskýtá záruky uvedené v odstavci 4;
b)
schválený vývozce nesplňuje podmínky uvedené v odstavci 5;
c)
schválený vývozce jakýmkoli způsobem udělené povolení zneužívá.
7. Schválený vývozce není povinen podepisovat prohlášení na faktuře, jestliže se schválený vývozce celním orgánům písemně zaváže, že přebírá plnou odpovědnost za jakékoli prohlášení na faktuře, které schváleného vývozce identifikuje, jako by je schválený vývozce vlastnoručně podepsal.
Pododdíl 6
Ceuta a Melilla
Článek 97w
Ustanovení tohoto oddílu o vydávání, používání a dodatečném ověřování dokladů o původu se použijí přiměřeně na produkty vyvážené ze zvýhodněné země do Ceuty a Melilly a na produkty vyvážené z Ceuty a Melilly do zvýhodněné země za účelem dvoustranné kumulace.
Ceuta a Melilla se považují za jediné území.
Španělské celní orgány zajistí použití tohoto oddílu v Ceutě a Melille.“
(3)
V části I hlavě IV kapitole 2 oddíle 2 se před pododdíl 1 vkládá článek 97x, který zní:
„Článek 97x
1. Pro účely tohoto oddílu se použijí tyto definice:
a)
„výrobou“ se rozumí každé opracování nebo zpracování, včetně sestavování;
b)
„materiálem“ se rozumí jakékoli příměsi, suroviny, komponenty, části apod., které jsou používány při výrobě produktu;
c)
„produktem“ nebo „výrobkem“ se rozumí vyráběný produkt nebo výrobek, i když je zamýšleno jeho pozdější využití v jiné výrobní operaci;
d)
„zbožím“ se rozumí jak materiál, tak produkty či výrobky;
e)
„celní hodnotou“ se rozumí hodnota určená v souladu s Dohodou o provádění článku VII Všeobecné dohody o clech a obchodu (Dohoda Světové obchodní organizace o celní hodnotě) z roku 1994;
f)
„cenou ze závodu“ v seznamu v příloze 15 se rozumí cena zaplacená za produkt ze závodu výrobci, v jehož podniku došlo k poslednímu opracování nebo zpracování, pokud tato cena zahrnuje hodnotu veškerého použitého materiálu po odečtení případných vnitřních daní, které se vracejí nebo mohou být vráceny při vývozu získaného produktu.
V případě, že skutečná zaplacená cena neodráží veškeré náklady související s výrobou produktu, které byly skutečně vynaloženy ve zvýhodněné zemi, rozumí se cenou ze závodu součet všech těchto nákladů po odečtení případných vnitřních daní, které se vracejí nebo mohou být vráceny při vývozu získaného produktu;
g)
„hodnotou materiálů“ v seznamu v příloze 15 se rozumí celní hodnota v okamžiku dovozu použitých nepůvodních materiálů, nebo není-li známa a nelze-li ji určit, první ověřitelná cena zaplacená za tyto materiály v Evropské unii nebo ve zvýhodněné zemi ve smyslu čl. 98 odst. 1. Pokud je třeba určit hodnotu použitých původních materiálů, použije se tento pododstavec přiměřeně;
h)
„kapitolami“, „čísly“ a „položkami“ či „podpoložkami“ se rozumí kapitoly, čísla a položky či podpoložky (čtyř- nebo šestimístné číselné kódy) používané v nomenklatuře, která tvoří harmonizovaný systém;
i)
„zařazením“ se rozumí zařazení produktu nebo materiálu do určitého čísla nebo položky či podpoložky harmonizovaného systému;
j)
„zásilkou“ se rozumí produkty, které:
-
buď zasílá současně jeden vývozce jednomu příjemci, nebo
-
které jsou dopravovány na podkladě jediného přepravního dokladu od vývozce k příjemci, a pokud tento doklad neexistuje, na podkladě jediné faktury.
2. Pro účely odst. 1 písm. f) může pojem „výrobce“ uvedený v odst. 1 písm. f) prvním pododstavci v případě, kdy bylo poslední opracování nebo zpracování zadáno výrobci, odkazovat na podnik, který subdodavatele zaměstnal.“
(4)
V článku 99 se doplňuje nové písmeno d)a, které zní:
„d)a
produkty z poražených zvířat tam narozených či vylíhnutých a odchovaných;“.
(5)
Ustanovení čl. 101 odst. 1 se mění takto:
a)
písmeno g) se nahrazuje tímto:
„g)
operace barvení nebo ochucování cukru nebo tvarování cukru; částečné nebo úplné mletí krystalového cukru;“;
b)
písmeno m) se nahrazuje tímto:
„m)
prosté mísení produktů, též různých druhů; mísení cukru s jiným materiálem;“;
c)
vkládá se nové písmeno m)a, které zní:
„m)a
prosté přidávání vody nebo ředění, dehydratace nebo denaturace produktů;“.
(6)
Vkládá se nová příloha 13a uvedená v příloze I tohoto nařízení.
(7)
Vkládá se nová příloha 13b uvedená v příloze II tohoto nařízení.
(8)
Vkládá se nová příloha 13c uvedená v příloze III tohoto nařízení.
(9)
Vkládá se nová příloha 13d uvedená v příloze IV tohoto nařízení.
(10)
V příloze 14 v poznámce 1 a 3.1 se výraz „článků 69 a 100“ nahrazuje výrazem „článku 100“.
(11)
Příloha 17 se mění v souladu s přílohou V tohoto nařízení.
(12)
Příloha 18 se nahrazuje zněním uvedeným v příloze VI tohoto nařízení.
Článek 2
Zvýhodněné země předloží Komisi závazek v souladu s čl. 68 odst. 3 nařízení (ES) č. 2454/93 ve znění tohoto nařízení a informace požadované článkem 69 uvedeného nařízení alespoň tři měsíce před vlastním použitím systému registrovaných vývozců na jejich území.
Komise nejpozději dne 1. července 2016 a 1. července 2019 přezkoumá stav přípravy zvýhodněných zemí na použití systému registrovaných vývozců. Komise navrhne veškeré nezbytné úpravy.
Článek 3
1. Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
2. Použije se ode dne 1. ledna 2011.
3. S výhradou odstavce 4 tohoto článku se čl. 1 odst. 1, pokud se vztahuje k článkům 68 až 71, 90 až 97i a čl. 97j odst. 2, a čl. 1 odst. 8 a 9 použijí ode dne 1. ledna 2017.
4. Zvýhodněné země, které nejsou schopny provést systém registrovaných vývozců k datu uvedenému v odstavci 3 a které před 1. červencem 2016 podají Komisi písemnou žádost nebo k jejichž systému registrovaných vývozců Komise v souladu s čl. 2 druhým pododstavcem navrhla úpravy, mohou až do dne 1. ledna 2020 i nadále používat ustanovení hlavy IV kapitoly 2 oddílu 1A a příloh 17 a 18 nařízení (ES) č. 2454/93 ve znění tohoto nařízení.
5. Ustanovení čl. 1 odst. 2 se použijí do data stanoveného v odstavci 3 nebo pro zvýhodněné země uvedené v odstavci 4 do data stanoveného v odstavci 4.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 18. listopadu 2010.
VERORDENING (EU) Nr. 1063/2010 VAN DE COMMISSIE
van 18 november 2010
tot wijziging van Verordening (EEG) nr. 2454/93 houdende vaststelling van enkele bepalingen ter uitvoering van Verordening (EEG) nr. 2913/92 van de Raad tot vaststelling van het communautair douanewetboek
DE EUROPESE COMMISSIE,
Gelet op het Verdrag betreffende de werking van de Europese Unie,
Gelet op Verordening (EEG) nr. 2913/92 van de Raad van 12 oktober 1992 tot vaststelling van het communautair douanewetboek (1), en met name op artikel 247,
Overwegende hetgeen volgt:
(1)
Op grond van Verordening (EG) nr. 732/2008 van de Raad van 22 juli 2008 betreffende de toepassing van een schema van algemene tariefpreferenties voor de periode van 1 januari 2009 tot en met 31 december 2011 en tot wijziging van de Verordeningen (EG) nr. 552/97 en (EG) nr. 1933/2006 van de Raad en de Verordeningen (EG) nr. 1100/2006 en (EG) nr. 964/2007 van de Commissie (2), kent de Europese Unie handelspreferenties toe aan ontwikkelingslanden in het kader van haar stelsel van algemene tariefpreferenties (hierna „APS” of „stelsel” genoemd). Overeenkomstig artikel 5, lid 2, van die verordening zijn de regels betreffende de oorsprong van producten alsook de desbetreffende procedures en methoden van administratieve samenwerking opgenomen in Verordening (EEG) nr. 2454/93 van de Commissie (3).
(2)
Na het brede overleg dat volgde op de publicatie van haar Groenboek van 18 december 2003 betreffende de toekomst van de oorsprongregels in de preferentiële handelsregelingen (4) heeft de Commissie op 16 maart 2005 een mededeling aangenomen met de titel „De oorsprongsregels in preferentiële handelsregelingen: Oriëntaties voor de toekomst (hierna: „de mededeling” genoemd)” (5). In die mededeling wordt een nieuwe opzet voorgesteld van de oorsprongsregels die zijn opgenomen in de preferentiële handelsovereenkomsten van de Europese Unie en met name de ontwikkelingsgeoriënteerde regelingen zoals het APS.
(3)
In het kader van de DOHA-Ontwikkelingsagenda is erkend, dat de ontwikkelingslanden beter in de wereldeconomie moeten worden geïntegreerd, met name door een betere toegang tot de markten van de ontwikkelde landen.
Daarom moeten de preferentiële oorsprongsregels worden vereenvoudigd en daar waar geschikt minder streng gemaakt, zodat de producten uit de begunstigde landen daadwerkelijk van de toegekende preferenties kunnen profiteren.
(4)
Om ervoor te zorgen dat de preferenties daadwerkelijk ten goede komen aan degenen die deze nodig hebben en ter bescherming van de eigen middelen van de Europese Unie, moeten de wijzigingen in de preferentiële oorsprongsregels gepaard gaan met een aanpassing van de beheerprocedures.
(5)
Bij het onderzoek dat de Commissie heeft ingesteld naar de gevolgen van de onderhavige verordening is gebleken, dat de APS-oorsprongsregels als te ingewikkeld en te beperkend worden gezien. Voorts is gebleken dat het daadwerkelijke gebruik van de toegekende preferenties voor bepaalde producten gering is, met name voor die producten die het belangrijkste zijn voor de minstontwikkelde landen, en dat de oorsprongsregels een van de redenen hiervan zijn.
(6)
Voorts is bij het onderzoek naar de gevolgen gebleken, dat vereenvoudiging en ontwikkelingsvriendelijkheid konden worden bereikt door de toepassing van een enkel criterium om de oorsprong van goederen te bepalen die niet geheel en al in een begunstigd land zijn verkregen, gebaseerd op de waarde die in het betrokken begunstigde land is toegevoegd en het vereiste van toereikende be- of verwerking. Anderzijds is niet gebleken dat vereenvoudiging en ontwikkelingsvriendelijkheid slechts door gebruik van een enkele methode konden worden bereikt. Bovendien bleek bij overleg met belanghebbenden, dat het criterium van de toegevoegde waarde voor een aantal sectoren niet passend was of niet als enig criterium moest worden gebruikt, bijvoorbeeld niet voor landbouwproducten, verwerkte landbouwproducten, visserijproducten, chemische producten, metaal, textiel, kleding en schoeisel. Daarom moeten andere eenvoudige criteria, die de marktdeelnemers gemakkelijk kunnen begrijpen en de overheidsdiensten gemakkelijk kunnen controleren, voor deze sectoren worden gebruikt, hetzij in plaats van het criterium van de toegevoegde waarde hetzij als alternatief. Deze andere criteria zijn onder andere een maximum aan materialen die niet van oorsprong zijn, een wijziging van tariefpost of tariefpostonderverdeling, een specifieke be- of verwerking, en het gebruik van materialen die geheel en al zijn verkregen. Niettemin vereist de eenvoudigheid dat het aantal verschillende regels zo beperkt mogelijk blijft. Daarom moeten de oorsprongsregels zoveel mogelijk per sector worden vastgesteld en niet per product.
(7)
De oorsprongsregels moeten de kenmerken van specifieke sectoren weergeven, maar ook de begunstigde landen een reële mogelijkheid bieden van de toegekende preferentiële tariefbehandeling gebruik te maken. Waar geschikt, moeten de regels ook de verschillen in industriële capaciteit van de begunstigde landen weergeven. Ter bevordering van de industriële ontwikkeling van de minstontwikkelde landen moet wanneer een product volgens de regel niet meer dan een bepaalde hoeveelheid niet van oorsprong zijnde materialen mag bevatten, deze hoeveelheid altijd zo hoog mogelijk zijn, waarbij er tevens op moet worden toegezien dat de be- of verwerkingen in die landen echt zijn en economisch verantwoord. Een maximum aan niet van oorsprong zijnde materialen tot 70 % of een regel die in een gelijkwaardige versoepeling voorziet voor producten van oorsprong uit de minstontwikkelde landen moet tot een verhoging van de uitvoer uit die landen leiden.
(8)
Om ervoor te zorgen, dat de be- of verwerking in een begunstigd land een echte, economisch verantwoorde be- of verwerking is die voor dat land van werkelijk economisch belang is, is het dienstig een lijst op te stellen van onvoldoende be- en verwerkingen die nooit de oorsprong kunnen verlenen. Deze lijst kan grotendeels dezelfde zijn als de lijst die tot nu toe bestond, behoudens enkele aanpassingen. Zo moet, bijvoorbeeld, een nieuwe regel worden vastgesteld dat suiker niet met ongeacht welk materiaal mag worden vermengd om handelsverleggingen en een verstoring van de suikermarkt te voorkomen, in overeenstemming met de bepalingen die reeds als onderdeel van de oorsprongsregels in het kader van andere preferentiële handelsregelingen zijn vastgesteld.
(9)
Er moet een zekere flexibiliteit zijn in die sectoren waarin het criterium van de toegevoegde waarde niet van toepassing is, zoals thans het geval is, door een beperkt gebruik toe te staan van materialen die niet aan de regels voldoen. De reikwijdte van een dergelijk gebruik moet echter worden verduidelijkt wanneer het om producten gaat die met behulp van geheel en al verkregen materialen worden vervaardigd. Bovendien moet, om verdere flexibiliteit mogelijk te maken bij de aanschaf van materialen, het toegestane aandeel van die materialen worden verhoogd van 10 % tot 15 % van de prijs af fabriek van het eindproduct, behalve voor bepaalde gevoelige producten. Tot de gevoelige producten behoren de producten die vallen onder de hoofdstukken 2 en 4 tot en met 24 van het geharmoniseerd systeem, andere dan de verwerkte visserijproducten van hoofdstuk 16, waarvoor afwijkingen, uitgedrukt in gewicht, passender lijken, en de producten die onder de hoofdstukken 50 tot en met 63 van het geharmoniseerd systeem zijn ingedeeld, welke producten onder specifieke uitzonderingsregels moeten blijven vallen die hetzij op gewicht, hetzij op waarde zijn gebaseerd, al naar gelang het product.
(10)
De cumulatie van de oorsprong is een belangrijke vergemakkelijking die landen die dezelfde oorsprongsregels toepassen de gelegenheid biedt, samen te werken om producten te vervaardigen die voor een preferentiële tariefbehandeling in aanmerking komen. De bestaande voorwaarden voor de regionale cumulatie van de oorsprong, een vorm van cumulatie die thans binnen drie regionale groepen landen van toepassing is, zijn te ingewikkeld en te streng gebleken. Zij moeten daarom worden vereenvoudigd en minder streng worden gemaakt, door de bestaande voorwaarde inzake de waarde te schrappen. Voorts moeten de bestaande cumulatiemogelijkheden tussen landen van dezelfde regionale groep worden gehandhaafd, ondanks het verschil dat bij deze verordening in sommige gevallen wordt ingevoerd tussen de minstontwikkelde landen en andere begunstigde landen. Een dergelijke cumulatie moet uitsluitend worden toegestaan indien, bij de verzending van materialen naar een ander land van de groep met het oog op regionale cumulatie, elk land de oorsprongsregel toepast die geldt in zijn handelsbetrekkingen met de Europese Unie. Ter voorkoming van handelsverstoringen tussen landen met tariefpreferenties van een verschillend niveau, moeten bepaalde gevoelige producten echter van de regionale cumulatie worden uitgesloten.
(11)
In haar mededeling heeft de Commissie aangegeven dat zij bereid was verzoeken om de vaststelling van nieuwe, samengevoegde of ruimere groepen te onderzoeken, voor zover de betrokken landen elkaar economisch aanvullen, en rekening wordt gehouden met de verschillen in preferentiële regelingen tussen de verschillende landen en het daaraan verbonden risico op omzeiling van de douanerechten, terwijl ook de nodige structuren en methoden van administratieve samenwerking aanwezig moeten zijn bij het beheer van en de controle op de naleving van de oorsprongsregels. In overeenstemming hiermee moet cumulatie van de oorsprong mogelijk worden gemaakt tussen de landen van de regionale cumulatiegroepen I en III die aan de voorwaarden voldoen. Op verzoek van Mercosur moet een nieuwe regionale cumulatiegroep worden vastgesteld, groep IV genaamd, bestaande uit Argentinië, Brazilië, Paraguay en Uruguay. De regionale cumulatie tussen die landen moet van bepaalde noodzakelijke voorwaarden afhankelijk worden gesteld.
(12)
De begunstigde landen moeten voorts kunnen profiteren van cumulatie met landen die partij zijn bij de vrijhandelsovereenkomsten van de EU. Deze nieuwe soort cumulatie, de zogenoemde uitgebreide cumulatie, moet eenzijdig zijn, dat wil zeggen dat slechts het gebruik van materialen in de begunstigde landen moet worden toegestaan en slechts na een grondig onderzoek van een daartoe strekkend verzoek van het betrokken begunstigde land. Wegens hun gevoeligheid moeten goederen die vallen onder de hoofdstukken 1 tot en met 24 van het geharmoniseerd systeem echter van dit soort cumulatie worden uitgesloten.
(13)
De begunstigde landen hebben sinds 2001 de oorsprong mogen cumuleren met onder de hoofdstukken 25 tot en met 97 van het geharmoniseerd systeem vallende goederen van oorsprong uit Noorwegen en Zwitserland. Deze cumulatie moet mogen worden voortgezet en tot Turkije uitgebreid, mits Noorwegen, Turkije en Zwitserland dezelfde definitie hebben van het begrip „oorsprong” als de Europese Unie en producten die met behulp van EU-materialen zijn gemaakt bij de invoer op dezelfde manier behandelen. Daarom moet met die landen een overeenkomst in de vorm van een briefwisseling of in een andere passende vorm worden gesloten, die ook de verbintenis bevat dat zij de nodige administratieve samenwerking moeten verlenen, zowel aan de lidstaten als tussen hen onderling.
(14)
De regionale cumulatie dient echter geen betrekking te hebben op materialen waarvoor de tariefpreferentie in de Europese Unie niet voor alle bij de cumulatie betrokken landen dezelfde is, waardoor zij voor een gunstiger tariefbehandeling in aanmerking zouden kunnen komen dan de tariefbehandeling die bij rechtstreekse uitvoer naar de Europese Unie van toepassing is. Ter voorkoming van een dergelijke situatie, moeten bepaalde materialen van die cumulatie worden uitgesloten, want anders zouden producten slechts naar de Europese Unie worden uitgevoerd vanuit landen waarop de meest gunstige tariefpreferentie van toepassing is, wat zou kunnen leiden tot ontwijking van douanerechten en handelsverstoring.
(15)
Een lijst van materialen die van regionale cumulatie zijn uitgesloten moet in een aparte bijlage worden opgenomen. Deze bijlage kan niet alleen worden gewijzigd wanneer er zich nieuwe situaties voordoen, maar ook wanneer dergelijke situaties zouden kunnen ontstaan als gevolg van de toepassing van cumulatie tussen landen van de regionale cumulatiegroepen I en III.
De cumulatie van de oorsprong tussen de landen in de regionale cumulatiegroepen I en III en de uitgebreide cumulatie moeten van bepaalde voorwaarden afhankelijk worden gesteld. Alvorens te overwegen een dergelijke cumulatie toe te staan, moet de Commissie, volgens de comitéprocedure en op grond van relevante overwegingen, nagaan of aan de voorwaarden is voldaan. Om dezelfde redenen moet, wanneer het gebruik van een dergelijke cumulatie is toegekend, maar vervolgens wordt vastgesteld dat dit gebruik niet meer aan de voorwaarden voldoet of tot ongewenste resultaten leidt, bijvoorbeeld tot handelsverstoring of de omzeiling van douanerechten, de Commissie de toekenning van deze soorten cumulatie steeds kunnen intrekken.
(16)
De huidige oorsprongsregels bevatten enkele bepalingen inzake visserijvaartuigen die vis buiten de territoriale wateren vangen, die onevenredig ingewikkeld zijn, gelet op het te bereiken doel, waardoor zij zowel moeilijk zijn toe te passen als te controleren. Zij moeten derhalve worden vereenvoudigd.
Volgens de huidige regels moet worden aangetoond, dat de goederen rechtstreeks naar de Europese Unie zijn vervoerd, hetgeen dikwijls moeilijk is. Door deze eis kunnen sommige goederen die van een geldig oorsprongsbewijs vergezeld gaan niet voor een preferentiële behandeling in aanmerking komen. Het is daarom dienstig een nieuwe, eenvoudiger en soepeler regel in te voeren volgens welke moet worden aangetoond dat de goederen die voor het vrije verkeer in de Europese Unie worden aangegeven, dezelfde goederen zijn als die welke het begunstigde land van uitvoer hebben verlaten en onderweg niet zijn gewijzigd of bewerkt.
(17)
Thans geven de autoriteiten van de begunstigde landen een verklaring inzake de oorsprong af. Wanneer de aangegeven oorsprong onjuist blijkt, behoeven importeurs vaak geen rechten te betalen, omdat zij te goeder trouw hebben gehandeld en de bevoegde autoriteiten een fout hebben gemaakt. Dit gaat ten koste van de eigen middelen van de Europese Unie en uiteindelijk dus ten koste van de belastingbetaler in de Europese Unie. Daar de exporteurs het beste in staat zijn de oorsprong van hun producten te kennen, verdient te worden geëist, dat de exporteurs rechtstreeks attesten inzake de oorsprong afgeven aan hun afnemers.
(18)
De exporteurs dienen bij de bevoegde autoriteiten van de begunstigde landen te worden geregistreerd om gerichte controles achteraf te vergemakkelijken. Daarom moet elk begunstigd land een elektronisch register van geregistreerde exporteurs opstellen, waarvan de inhoud door de bevoegde overheidsinstantie van dat begunstigde land aan de Commissie moet worden medegedeeld. Op basis hiervan moet de Commissie een centrale gegevensbank van geregistreerde exporteurs opzetten ten behoeve van overheidsdiensten en marktdeelnemers in de Europese Unie, zodat de marktdeelnemers, voordat zij goederen voor het vrije verkeer aangeven, kunnen controleren of hun leverancier in het betrokken begunstigde land een geregistreerde exporteur is. Op dezelfde wijze moeten marktdeelnemers in de Europese Unie die goederen uitvoeren in het kader van de bilaterale cumulatie van de oorsprong worden geregistreerd door de bevoegde autoriteiten in de lidstaten.
(19)
De registratienummers en de niet-vertrouwelijke gegevens van de geregistreerde exporteurs moeten worden gepubliceerd om de doorzichtigheid te vergroten en de belanghebbenden meer informatie te geven. Gelet op de gevolgen, dient publicatie alleen te geschieden indien de exporteur daartoe vooraf, en met kennis van zaken, schriftelijk toestemming heeft verleend.
(20)
Richtlijn 95/46/EG van het Europees Parlement en de Raad van 24 oktober 1995 betreffende de bescherming van natuurlijke personen in verband met de verwerking van persoonsgegevens en betreffende het vrije verkeer van die gegevens (6) is van toepassing op de verwerking van persoonsgegevens door de lidstaten. De beginselen die in Richtlijn 95/46/EG zijn opgenomen moeten, voor zover nodig, in deze verordening worden verduidelijkt of aangevuld.
(21)
Verordening (EG) nr. 45/2001 van het Europees Parlement en de Raad van 18 december 2000 betreffende de bescherming van natuurlijke personen in verband met de verwerking van persoonsgegevens door de communautaire instellingen en organen en betreffende het vrije verkeer van die gegevens (7), is van toepassing op de verwerking van persoonsgegevens door de Commissie. De in Verordening (EG) nr. 45/2001 opgenomen beginselen moeten, voor zover nodig, in de onderhavige verordening worden verduidelijkt of aangevuld.
(22)
Overeenkomstig artikel 28 van Richtlijn 95/46/EG houden de nationale toezichthoudende autoriteiten toezicht op de rechtmatigheid van de verwerking van persoonsgegevens door de lidstaten, terwijl overeenkomstig artikel 46 van Verordening (EG) nr. 45/2001 de Europese Toezichthouder voor gegevensbescherming toezicht houdt op de activiteiten van de instellingen en organen van de Europese Unie in verband met de verwerking van persoonsgegevens. De Europese Toezichthouder voor gegevensbescherming en de nationale toezichthoudende autoriteiten, die alle binnen de grenzen van hun bevoegdheden optreden, moeten actief samenwerken en zorgen voor coördinatie bij het toezicht op de gegevensverwerking die ingevolge de onderhavige verordening wordt uitgevoerd.
(23)
Bij de invoering van het systeem van geregistreerde exporteurs moet rekening worden gehouden met de capaciteit van de begunstigde landen om registratiesystemen op te zetten en te beheren en met de capaciteit van de Commissie om de centrale gegevensbank op te zetten. Daarom moet de Commissie de gebruikerseisen en technische specificaties van het systeem vaststellen. Zodra de architectuur van de centrale gegevensbank nauwkeurig is vastgesteld, zullen de precieze implicaties van het systeem van geregistreerde exporteurs worden beoordeeld, met name wat betreft de toegang tot de gegevens en de gegevensbescherming, en zullen de nodige aanpassingen van de desbetreffende bepalingen gebeuren. Het systeem kan daarom niet eerder dan op 1 januari 2017 worden ingevoerd, na een ontwikkelingsfase zodra de gebruikerseisen en technische specificaties zijn vastgesteld en eventuele juridische aanpassingen zijn gebeurd die nodig mochten blijken in het licht van de gebruikerseisen en de technische specificaties van het systeem en de implicaties ervan in termen van gegevensbescherming. Voor landen die deze termijn niet kunnen aanhouden moet in een aanvullende periode van drie jaar worden voorzien.
Tot 2017, en zelfs tot later voor begunstigde landen die het nieuwe systeem dan niet kunnen toepassen, moeten overgangsregels van toepassing zijn betreffende de methoden van administratieve samenwerking, gebaseerd op de tot nu toe geldende bepalingen. Deze overgangsbepalingen moeten met name regels inhouden voor de afgifte van oorsprongsbewijzen door de bevoegde autoriteiten van het betrokken land. Voorts moeten de bestaande regels duidelijkheidshalve worden gestroomlijnd door de structuur aan te passen aan de regels die zullen gelden zodra het systeem van geregistreerde exporteurs operationeel is, met name door een duidelijke omschrijving van de algemene principes, de procedures bij uitvoer uit het begunstigde land, de procedures bij het in het vrije verkeer brengen in de Europese Unie en de methoden van administratieve samenwerking. Tevens moet het certificaat van oorsprong, formulier A, worden geactualiseerd, met name door de vervanging van de aantekeningen op het formulier door de versie van 2007 die, na de laatste uitbreiding van de EU, een bijgewerkte lijst van landen bevat die het formulier A in het kader van het APS aanvaarden.
(24)
De begunstigde landen moeten slechts toegang tot het stelsel kunnen krijgen indien zij administratieve structuren opzetten en onderhouden, waarmee het stelsel doelmatig kan worden beheerd en zij zich ertoe te verbinden de Commissie op verzoek alle steun te verlenen bij het toezicht op het beheer van het stelsel. Voor de controle van de oorsprong dient er een systeem van administratieve samenwerking te zijn tussen de autoriteiten van de Europese Unie en die van de begunstigde landen. Tevens moet duidelijk worden omschreven wat de verantwoordelijkheid van exporteurs is bij het aangeven van de oorsprong en wat de rol is van de overheidsinstanties bij het beheer van het systeem. Vastgesteld moet worden welke inhoud de attesten van oorsprong moeten hebben en in welke gevallen de douaneautoriteiten in de Europese Unie attesten kunnen weigeren of voor controle kunnen terugzenden.
(25)
De definities en de lijst van toereikende be- of verwerkingen die in de huidige regelgeving zijn opgenomen, gelden zowel voor het APS als voor de unilaterale preferentiële tariefregelingen van de Europese Unie voor bepaalde landen of gebieden. Daar de oorsprongsregels in het kader van deze laatste regelingen eerst in een later stadium zullen worden herzien, moeten de bestaande bepalingen daarop van toepassing blijven. In het belang van de samenhang tussen het APS en andere unilaterale preferentiële handelsregelingen, is het dienstig de definitie van geheel en al verkregen producten en de lijst van ontoereikende be- en verwerkingen die zijn neergelegd in deze andere unilaterale regelingen in overeenstemming te brengen met die van de oorsprongsregels van de APS.
(26)
Verordening (EEG) nr. 2454/93 moet derhalve dienovereenkomstig worden gewijzigd.
(27)
Bij Verordening (EG) nr. 1613/2000 van de Commissie (8), 16/14/2000 van de Commissie (9) en 1615/2000 van de Commissie (10), die uiterlijk op 31 december 2010 vervallen, heeft de Gemeenschap toegestaan dat voor bepaalde textielproducten van oorsprong uit Laos, Cambodja en Nepal van de oorsprongsregels wordt afgeweken. De eenvoudiger en ontwikkelingsvriendelijker oorsprongsregels die bij de onderhavige verordening worden vastgesteld, zullen de voortzetting van deze afwijkingen overbodig maken.
(28)
De in deze verordening vervatte maatregelen zijn in overeenstemming met het advies van het Comité douanewetboek,
HEEFT DE VOLGENDE VERORDENING VASTGESTELD:
Artikel 1
Verordening (EEG) nr. 2454/93 wordt als volgt gewijzigd:
1.
In deel I, titel IV, hoofdstuk 2, worden de artikelen 66 tot en met 97 vervangen door:
„Afdeling 1
Stelsel van algemene preferenties
Onderafdeling 1
Algemene bepalingen
Artikel 66
Deze afdeling bevat de definitie van het begrip „producten van oorsprong” en de regels voor de daarmee verband houdende methoden van administratieve samenwerking, die zijn vastgesteld met het oog op de toepassing van het stelsel van algemene preferenties (APS) dat de Europese Unie bij Verordening (EG) nr. 732/2008 (11) aan ontwikkelingslanden heeft toegekend, hierna „het stelsel” genoemd.
Artikel 67
1. In deze afdeling en in afdeling 1 bis van dit hoofdstuk wordt verstaan onder:
a) „begunstigd land”: een in Verordening (EG) nr. 732/2008 vermeld land of gebied; onder „begunstigd land” wordt ook verstaan de territoriale zee, binnen haar vastgelegde grenzen, van dat land of gebied in de zin van het Zeerechtverdrag van de Verenigde Naties (Montego Bay-Verdrag, 10 december 1982);
b) „vervaardiging”: elke soort be- of verwerking, met inbegrip van assemblage;
c) „materiaal”: alle ingrediënten, grondstoffen, componenten, delen, enz., die bij de vervaardiging van het product worden gebruikt;
d) „product”: het vervaardigde product, zelfs indien het bestemd is om later bij de vervaardiging van een ander product te worden gebruikt;
e) „goederen”: zowel materialen als producten;
f) „bilaterale cumulatie”: een systeem op grond waarvan producten, die overeenkomstig deze verordening van oorsprong zijn uit de Europese Unie, kunnen worden beschouwd als materialen van oorsprong uit een begunstigd land wanneer zij in dat begunstigde land verder worden bewerkt of in een product opgenomen;
g) „cumulatie met Noorwegen, Turkije of Zwitserland”: een systeem op grond waarvan producten, die overeenkomstig deze verordening van oorsprong zijn uit Noorwegen, Turkije of Zwitserland, beschouwd kunnen worden als materialen van oorsprong uit een begunstigd land wanneer zij in dat begunstigde land verder worden bewerkt of in een product opgenomen en in de Europese Unie zijn ingevoerd;
h) „regionale cumulatie”: een systeem op grond waarvan producten, die overeenkomstig deze verordening van oorsprong zijn uit een land dat lid is van een regionale groep, beschouwd worden als materialen van oorsprong uit een ander land van dezelfde regionale groep (of een land van een andere regionale groep wanneer cumulatie tussen groepen mogelijk is) wanneer zij aldaar verder worden bewerkt of in een aldaar vervaardigd product opgenomen;
i) „uitgebreide cumulatie”: een systeem dat van toepassing is na inwilliging door de Commissie van een daartoe strekkend verzoek van een begunstigd land, op grond waarvan bepaalde materialen, van oorsprong uit een land waarmee de Europese Unie een vrijhandelsovereenkomst heeft overeenkomstig artikel XXIV van de Algemene Overeenkomst inzake tarieven en handel (GATT), worden beschouwd als materialen van oorsprong uit het betrokken begunstigde land wanneer zij in dat land verder worden bewerkt of in een in dat land vervaardigd product worden opgenomen;
j) „vervangbare materialen”: materialen van dezelfde soort en handelskwaliteit, met dezelfde technische en fysische kenmerken en waartussen geen onderscheid mogelijk is zodra zij in het eindproduct zijn opgenomen;
k) „regionale groep”: een groep landen waartussen regionale cumulatie van toepassing is;
l) „douanewaarde”: de waarde zoals bepaald volgens de Overeenkomst inzake de toepassing van artikel VII van de Algemene Overeenkomst betreffende tarieven en handel van 1994 (Overeenkomst inzake de douanewaarde van de WTO);
m) „waarde van de materialen”: in de lijst in bijlage 13 bis: de douanewaarde ten tijde van de invoer van de gebruikte materialen die niet van oorsprong zijn, of, indien deze niet bekend is en niet kan worden vastgesteld, de eerste controleerbare prijs die voor de materialen in het begunstigde land is betaald. Wanneer de waarde van de gebruikte materialen van oorsprong moet worden vastgesteld, is dit punt van overeenkomstige toepassing;
n) „prijs af fabriek”: de prijs die voor het product af fabriek is betaald aan de fabrikant in wiens onderneming de laatste be- of verwerking is verricht, voor zover in die prijs de waarde is begrepen van alle gebruikte materialen en alle andere aan de vervaardiging verbonden kosten, verminderd met alle binnenlandse belastingen die worden of kunnen worden terugbetaald wanneer het verkregen product wordt uitgevoerd.
Wanneer de betaalde prijs niet alle kosten dekt die verbonden zijn aan de vervaardiging van het product in het begunstigde land, is de prijs af fabriek de som van al die kosten, verminderd met alle binnenlandse belastingen die worden of kunnen worden terugbetaald wanneer het verkregen product wordt uitgevoerd;
o) „maximuminhoud van niet van oorsprong zijnde materialen”: de maximum hoeveelheid niet van oorsprong zijnde materialen die is toegestaan om een vervaardiging als een toereikende be- of verwerking en het product als van oorsprong te beschouwen. Deze hoeveelheid kan worden uitgedrukt in procenten van de prijs af fabriek van het product of in procenten van het nettogewicht van de gebruikte materialen van een bepaalde groep hoofdstukken, een hoofdstuk, post of postonderverdeling;
p) „nettogewicht”: het gewicht van de goederen zelf zonder verpakkingsmateriaal en bergingsmiddelen van welke soort dan ook;
q) „hoofdstukken”, „posten” en „postonderverdelingen”: de hoofdstukken, posten en postonderverdelingen (vier- of zescijfercodes) van de nomenclatuur die het geharmoniseerd systeem vormt met de wijzigingen ingevolge de aanbeveling van de Internationale Douaneraad van 26 juni 2004;
r) „ingedeeld”: de indeling van een product of materiaal onder een bepaalde post of postonderverdeling van het geharmoniseerd systeem;
s) „zending”: producten die of
-
gelijktijdig van een exporteur naar een geadresseerde worden gezonden; of
-
die vanaf de verzending bij de exporteur tot aan de aankomst bij de geadresseerde vergezeld gaan van een enkel vervoersdocument of, in afwezigheid van een dergelijk document, van een enkele factuur;
t) „exporteur”: een persoon die goederen naar de Europese Unie of naar een begunstigd land uitvoert en die de oorsprong van de goederen kan aantonen, ongeacht het feit of hij de fabrikant is en ongeacht of hij de uitvoerformaliteiten zelf verricht;
u) „geregistreerde exporteur”: een exporteur die bij de bevoegde autoriteiten van een begunstigd land geregistreerd staat in verband met het opstellen van attesten van oorsprong, met het doel goederen in het kader van het stelsel uit te voeren;
v) „attest van oorsprong”: een door een exporteur opgestelde verklaring dat de goederen waarop het attest betrekking heeft aan de oorsprongsregels van het stelsel voldoen, zodat degene die deze goederen voor het vrije verkeer in de Europese Unie aangeeft, in aanmerking komt voor de preferentiële tariefbehandeling, of waarmee een marktdeelnemer in een begunstigd land dat materialen invoert ter verdere verwerking in het kader van de cumulatie de oorsprong van die materialen kan aantonen.
2. Wanneer de laatste be- of verwerking aan een onderaannemer is uitbesteed, kan de in lid 1, onder n), gebruikte term „fabrikant” verwijzen naar het bedrijf dat de be- of verwerking heeft uitbesteed.
Artikel 68
1. Om de goede werking van het stelsel te verzekeren, verbinden de begunstigde landen zich ertoe:
a)
de administratieve structuren en systemen op te zetten en in stand te houden die nodig zijn voor de toepassing en het beheer in dat land van de in deze afdeling vastgestelde regels en procedures, zo nodig met inbegrip van regelingen voor de toepassing van cumulatie.
b)
erop toe te zien dat hun bevoegde autoriteiten met de Commissie en de douaneautoriteiten van de lidstaten samenwerken.
2. De in lid 1, onder b), bedoelde samenwerking bestaat uit:
a)
het verlenen van alle nodige steun, op verzoek van de Commissie, zodat deze toezicht kan uitoefenen op het beheer van het stelsel in het betrokken land, met inbegrip van controles ter plaatse door de Commissie of de douaneautoriteiten van de lidstaten;
b)
onverminderd de artikelen 97 octies en 97 nonies, het controleren van de oorsprong van producten en de nakoming van de andere in deze afdeling vastgestelde voorwaarden, met inbegrip van controles ter plaatse wanneer de Commissie of de douaneautoriteiten van de lidstaten hierom, in het kader van onderzoeken naar de oorsprong, verzoeken.
3. De begunstigde landen doen de Commissie de in lid 1 bedoelde verbintenis toekomen.
Artikel 69
1. De begunstigde landen delen de Commissie de namen en adressen mede van de op hun grondgebied gevestigde autoriteiten die:
a)
deel uitmaken van de overheidsdiensten van het betrokken land of die namens de overheid optreden en die gemachtigd zijn exporteurs te registreren en deze van het register van geregistreerde exporteurs te schrappen;
b)
deel uitmaken van de overheidsdiensten van het betrokken land en gemachtigd zijn de Commissie en de douaneautoriteiten van de lidstaten bijstand te verlenen in het kader van de in deze afdeling bedoelde administratieve samenwerking.
2. De begunstigde landen delen de Commissie onmiddellijk de wijzigingen mede die zich in de in lid 1 bedoelde gegevens voordoen.
3. De Commissie zet een elektronische gegevensbank van geregistreerde exporteurs op, op basis van de informatie die de overheidsdiensten van de begunstigde landen en de douaneautoriteiten van de lidstaten hebben verstrekt.
Uitsluitend de Commissie heeft toegang tot de gegevensbank en de daarin opgenomen gegevens. De in de eerste alinea bedoelde autoriteiten zorgen ervoor, dat de aan de Commissie verstrekte gegevens steeds worden bijgewerkt en volledig en nauwkeurig zijn.
De gegevens in de in de eerste alinea bedoelde gegevensbank staan op het internet ter beschikking van het publiek, met uitzondering van de vertrouwelijke gegevens van de vakken 2 en 3 van het in artikel bedoelde formulier voor de aanvraag van registratie als geregistreerde exporteur.
Persoonsgegevens die op grond van deze afdeling zijn verwerkt in de in de eerste alinea bedoelde gegevensbank en door de lidstaten worden uitsluitend overgedragen aan of ter beschikking gesteld van derde landen of internationale organisaties indien dit niet in strijd is met artikel 9 van Verordening (EG) nr. 45/2001.
4. Deze verordening vormt geen aantasting van het niveau van bescherming van natuurlijke personen met betrekking tot de verwerking van persoonsgegevens volgens het recht van de Europese Unie en nationaal recht, en zij houdt met name geen wijziging in van de verplichtingen van de lidstaten ten aanzien van de verwerking van persoonsgegevens overeenkomstig Richtlijn 95/46/EG noch van de verplichtingen van de instellingen en organen van de Europese Unie ten aanzien van de verwerking van persoonsgegevens overeenkomstig Verordening (EG) nr. 45/2001 in het kader van de uitoefening van hun bevoegdheden.
De Commissie mag de identificatie- en registratiegegevens van de exporteurs, bestaande uit de in bijlage 13 quater, punten 1, 3 (beschrijving van de activiteiten), 4 en 5 bedoelde gegevens uitsluitend op internet openbaar maken indien de exporteurs daartoe vrijelijk en met kennis van zaken specifiek en schriftelijk toestemming hebben gegeven.
De exporteurs ontvangen de in artikel 11 van Verordening (EG) nr. 45/2001 bedoelde informatie.
De rechten van personen met betrekking tot hun in bijlage 13 quater bedoelde registratiegegevens die in de nationale systemen zijn verwerkt, worden uitgeoefend in overeenstemming met de wetgeving van de lidstaat die deze persoonsgegevens heeft opgeslagen overeenkomstig Richtlijn 95/46/EG.
De rechten van personen ten aanzien van de verwerking van persoonsgegevens in de in lid 3 bedoelde centrale gegevensbank worden uitgeoefend overeenkomstig Verordening (EG) nr. 45/2001.
De nationale toezichthoudende gegevensbeschermingsautoriteiten en de Europese Toezichthouder voor gegevensbescherming werken, elk binnen de grenzen van hun eigen bevoegdheden, actief samen en zorgen voor een gecoördineerd toezicht op de in lid 3 bedoelde gegevensbank.
Artikel 70
1. De Commissie zal de lijst van begunstigde landen en de datum waarop zij geacht worden aan de in de artikelen 68 en 69 bedoelde voorwaarden te hebben voldaan bekendmaken in het Publicatieblad van de Europese Unie (C-reeks). De Commissie zal deze lijst bijwerken wanneer een nieuw begunstigd land aan dezelfde voorwaarden voldoet.
2. Producten van oorsprong uit een begunstigd land in de zin van deze afdeling komen, wanneer zij in de Europese Unie in het vrije verkeer worden gebracht, uitsluitend in aanmerking voor het stelsel indien zij zijn uitgevoerd op of na de datum die is vermeld in de in lid 1 bedoelde lijst.
3. Het begunstigde land wordt geacht aan de artikelen 68 en 69 te hebben voldaan op de dag waarop het de in artikel 68, lid 1, bedoelde verbintenis heeft doen toekomen en het de in artikel 69, lid 1, bedoelde kennisgeving heeft gedaan.
Artikel 71
Indien de bevoegde autoriteiten van een begunstigde land niet voldoen aan de verplichtingen die voortvloeien uit artikel 68, lid 1, artikel 69, lid 2, de artikelen 91, 92 en 93 of artikel 97 octies of stelselmatig niet voldoen aan hun verplichtingen op grond van artikel 97 nonies, lid 2, kan dit, overeenkomstig artikel 16 van Verordening (EG) nr. 732/2008, leiden tot de tijdelijke intrekking van de preferenties die in het kader van het stelsel aan dat land zijn toegekend.
Onderafdeling 2
Definitie van het begrip „producten van oorsprong”
Artikel 72
De volgende producten worden beschouwd van oorsprong te zijn uit een begunstigd land:
a)
geheel en al in dat land verkregen producten in de zin van artikel 75;
b)
in dat land verkregen producten, waarin materialen zijn verwerkt die daar niet geheel en al zijn verkregen, mits deze materialen een be- of verwerking hebben ondergaan die toereikend is in de zin van artikel 76.
Artikel 73
1. Het begunstigde land neemt de in deze onderafdeling beschreven voorwaarden in acht waaraan moet worden voldaan om aan een product de oorsprong te verlenen.
2. Indien goederen van oorsprong uit een begunstigd land naar een ander land worden uitgevoerd en terugkeren, worden zij als niet van oorsprong beschouwd tenzij ten genoegen van de bevoegde autoriteiten kan worden aangetoond dat:
a)
de teruggekeerde producten dezelfde zijn als die welke waren uitgevoerd, en
b)
zij tijdens de periode dat zij zich in dat andere land bevonden of waren uitgevoerd geen andere be- of verwerkingen hebben ondergaan dan die welke voor hun bewaring in goede staat noodzakelijk waren.
Artikel 74
1. De voor het vrije verkeer in de Europese Unie aangegeven producten zijn dezelfde producten als die welke zijn uitgevoerd uit het begunstigde land waarin zij geacht worden van oorsprong te zijn. Zij zijn op geen enkele manier gewijzigd en hebben ook geen andere behandelingen ondergaan dan die welke noodzakelijk waren voor hun bewaring in goede staat voordat zij voor het vrije verkeer werden aangegeven. De producten of zendingen kunnen worden opgeslagen en de zendingen kunnen worden gesplitst wanneer dit onder de verantwoordelijkheid van de exporteur of een daaropvolgende houder van de goederen gebeurt en zij in het land of de landen van doorvoer onder het toezicht van de douane zijn gebleven.
2. Aan de voorwaarden in lid 1 wordt geacht te zijn voldaan, tenzij de douaneautoriteiten redenen hebben om het tegendeel aan te nemen; in dergelijke gevallen kunnen de douaneautoriteiten de aangever verzoeken te bewijzen dat hij aan de voorwaarden voldoet, welk bewijs op enigerlei wijze kan worden geleverd, onder meer aan de hand van vervoersovereenkomsten zoals cognossementen of feitelijk of concreet bewijsmateriaal zoals merktekens of nummering van de colli of ander bewijsmateriaal betreffende de goederen zelf.
3. De leden 1 en 2 zijn van overeenkomstige toepassing bij cumulatie op grond van de artikelen 84, 85 of 86.
Artikel 75
1. De volgende producten worden beschouwd als geheel en al verkregen in een begunstigd land:
a)
aldaar uit de bodem of uit de zee- of oceaanbodem gewonnen minerale producten;
b)
aldaar gekweekte en geoogste producten van het plantenrijk;
c)
aldaar geboren en gefokte levende dieren;
d)
producten afkomstig van aldaar gefokte levende dieren;
e)
producten afkomstig van aldaar geboren en gefokte geslachte dieren;
f)
voortbrengselen van de aldaar bedreven jacht en visserij;
g)
producten van de aquacultuur wanneer de vis, schelp- en weekdieren aldaar zijn geboren en gekweekt;
h)
producten van de zeevisserij en andere, door zijn schepen buiten een territoriale zee uit de zee gewonnen producten;
i)
uitsluitend uit de onder h) bedoelde producten aan boord van zijn fabrieksschepen vervaardigde producten;
j)
aldaar verzamelde gebruikte artikelen die slechts voor de terugwinning van grondstoffen kunnen dienen;
k)
van aldaar verrichte fabrieksbewerkingen afkomstig afval en schroot;
l)
van of uit de buiten een territoriale zee gelegen zee- of oceaanbodem of uit de ondergrond daarvan gewonnen producten, voor zover het begunstigde land exclusieve ontginningsrechten op deze zeebodem of deze ondergrond heeft;
m)
goederen die aldaar uitsluitend uit de onder a) tot en met l) bedoelde producten zijn vervaardigd.
2. De termen „zijn schepen” en „zijn fabrieksschepen” in lid 1, onder h) en i), zijn slechts van toepassing op schepen en fabrieksschepen die aan elk van de volgende vereisten voldoen:
a)
zij zijn in het begunstigde land of in een lidstaat geregistreerd;
b)
zij voeren de vlag van het begunstigde land of van een lidstaat;
c)
zij voldoen aan een van de volgende voorwaarden:
i)
zij behoren voor ten minste 50 % toe aan onderdanen van het begunstigde land of van de lidstaten, of
ii)
zij behoren toe aan ondernemingen:
-
die hun hoofdkantoor en hun belangrijkste economische activiteiten in het begunstigde land of in de lidstaten hebben;
-
die voor ten minste 50 % toebehoren aan het begunstigde land, de lidstaten, overheidsorganen of onderdanen van het begunstigde land of van de lidstaten.
3. Aan elk van de voorwaarden van lid 2 kan in lidstaten of in verschillende begunstigde landen worden voldaan, voor zover alle begunstigde landen voor regionale cumulatie in aanmerking komen overeenkomstig artikel 86, leden 1 en 5. In dat geval worden de producten geacht de oorsprong te hebben van het begunstigde land onder de vlag waarvan het vaartuig of fabrieksschip vaart overeenkomstig lid 2, onder b).
De eerste alinea is uitsluitend van toepassing indien aan het bepaalde in artikel 86, lid 2, onder b) en c), is voldaan.
Artikel 76
1. Onverminderd de artikelen 78 en 79, worden producten die niet geheel en al zijn verkregen in het begunstigde land in de zin van artikel 75 geacht aldaar van oorsprong te zijn, indien zij voldoen aan de in bijlage 13 bis vermelde voorwaarden.
2. Indien een product dat overeenkomstig lid 1 de oorsprong van een land heeft verkregen, in dat land verder wordt be- of verwerkt en gebruikt als materiaal bij de vervaardiging van een ander product, wordt geen rekening gehouden met de niet van oorsprong zijnde materialen die bij de vervaardiging ervan kunnen zijn gebruikt.
Artikel 77
1. Voor elk product wordt bepaald, of aan de eisen van artikel 76, lid 1, is voldaan.
Wanneer de betrokken regel echter gebaseerd is op een maximuminhoud van niet van oorsprong zijnde materialen, kan voor de waarde van de niet van oorsprong zijnde materialen een gemiddelde worden berekend, overeenkomstig lid 2, om rekening te houden met schommelingen in kosten en wisselkoersen.
2. In het in lid 1, tweede alinea, bedoelde geval worden een gemiddelde prijs van het product af fabriek en een gemiddelde waarde van de gebruikte niet van oorsprong zijnde materialen respectievelijk berekend op basis van de som van de prijzen af fabriek van de gehele verkoop van dat product in het voorgaande boekjaar en de som van de waarde van alle niet van oorsprong zijnde materialen die gebruikt zijn bij de vervaardiging van het product in het voorgaande boekjaar, zoals gedefinieerd in het land van uitvoer of, wanneer cijfers voor een geheel boekjaar ontbreken, een kortere periode die echter niet minder dan drie maanden kan zijn.
3. De exporteurs die gekozen hebben voor een berekening op basis van gemiddelden moeten deze methode in het jaar volgende op het referentieboekjaar steeds gebruiken of, indien van toepassing, in het jaar volgende op de kortere periode die als referentieperiode is gebruikt. Zij mogen ophouden met de toepassing van deze methode wanneer zij vaststellen dat in een bepaald boekjaar, of in de kortere representatieve periode van niet minder dan drie maanden, de schommelingen in de kosten of wisselkoeren die het gebruik van die methode rechtvaardigden, hebben opgehouden.
4. De in lid 2 bedoelde gemiddelden worden gebruikt als respectievelijk de prijs af fabriek en de waarde van niet van oorsprong zijnde materialen, om vast te stellen of voldaan is aan de voorwaarde van de maximuminhoud van niet van oorsprong zijnde materialen.
Artikel 78
1. Onverminderd lid 3 worden de volgende behandelingen beschouwd als ontoereikend om de oorsprong te verlenen, ongeacht of aan de voorwaarden van artikel 76 wordt voldaan:
a)
conserverende behandelingen die ervoor moeten zorgen dat de producten tijdens vervoer en opslag in goede staat blijven;
b)
het splitsen en samenvoegen van colli;
c)
het wassen, schoonmaken; het stofvrij maken; verwijderen van roest, olie, verf of dergelijke;
d)
het strijken of persen van textiel en artikelen van textiel;
e)
het eenvoudig schilderen of polijsten;
f)
het ontvliezen of doppen en geheel of gedeeltelijk vermalen van rijst; het polijsten of glanzen van granen en rijst;
g)
het kleuren of aromatiseren van suiker of het vormen van suikerklonten; geheel of gedeeltelijk vermalen van kristalsuiker;
h)
het pellen, ontpitten of schillen van noten, vruchten en groenten;
i)
het aanscherpen, eenvoudig vermalen of eenvoudig versnijden;
j)
het zeven, sorteren, classificeren, assorteren (daaronder begrepen het samenstellen van stellen of assortimenten van artikelen);
k)
het eenvoudig verpakken in flessen, blikken, flacons, zakken, etuis,dozen, bevestigen op kaartjes of plankjes en alle andere eenvoudige handelingen in verband met de opmaak;
l)
het eenvoudig aanbrengen of opdrukken van merken, etiketten, logo's en andere soortgelijke onderscheidingstekens op de producten zelf of op hun verpakking;
m)
het eenvoudig mengen van producten, ook van verschillende soorten; het mengen van suiker met elk materiaal;
n)
het eenvoudig toevoegen van water of het verdunnen, drogen of denatureren van producten;
o)
het eenvoudig samenvoegen van delen van artikelen tot een volledig artikel dan wel het uit elkaar nemen van artikelen in onderdelen;
p)
het uitvoeren van twee of meer van de onder a) tot en met o) genoemde handelingen tezamen;
q)
het slachten van dieren.
2. Voor de toepassing van lid 1 worden behandelingen als eenvoudig beschouwd wanneer voor het uitvoeren daarvan geen bijzondere vaardigheden nodig zijn noch speciaal daarvoor gemaakte of geïnstalleerde machines, apparaten of gereedschappen.
3. Om te bepalen of de be- of verwerkingen die een bepaald product heeft ondergaan ontoereikend zijn in de zin van lid 1, worden alle behandelingen die dit product in een begunstigd land heeft ondergaan tezamen genomen.
Artikel 79
1. In afwijking van artikel 76 en met inachtneming van de leden 2 en 3 van dit artikel mogen niet van oorsprong zijnde materialen die volgens de in de lijst in bijlage 13 bis opgenomen voorwaarden bij de vervaardiging van een bepaald product niet mogen worden gebruikt, toch worden gebruikt, mits de totale waarde of het totale nettogewicht niet hoger is dan:
a)
15 % van het gewicht van het product voor producten die vallen onder de hoofdstukken 2 en 4 tot en met 24 van het geharmoniseerd systeem, andere dan de verwerkte visserijproducten van hoofdstuk 16;
b)
15 % van de prijs af fabriek van het product voor andere producten, behalve de producten die vallen onder de hoofdstukken 50 tot en met 63 van het geharmoniseerd systeem, waarvoor de afwijkingen van toepassing zijn die zijn vermeld in bijlage 13 bis, deel I, aantekeningen 6 en 7.
2. Op grond van lid 1 mogen de percentages niet worden overschreden voor de maximuminhoud van niet van oorsprong zijnde materialen die zijn vermeld in de lijst in bijlage 13 bis.
3. De leden 1 en 2 zijn niet van toepassing op producten die geheel en al zijn verkregen in een begunstigd land in de zin van artikel 75. Onverminderd artikel 78 en artikel 80, lid 2, is de in die leden vastgestelde afwijking echter van toepassing op de som van alle materialen die bij de vervaardiging van een product zijn gebruikt en waarvoor de regel in de lijst in bijlage 13 bis eist dat die materialen geheel en al zijn verkregen.
Artikel 80
1. De determinerende eenheid voor de toepassing van de bepalingen van deze afdeling is het product dat bij de bepaling van de indeling volgens het geharmoniseerde systeem als de basiseenheid wordt beschouwd.
2. Wanneer een zending uit een aantal identieke producten bestaat die onder dezelfde post van het geharmoniseerde systeem zijn ingedeeld, zijn de bepalingen van deze afdeling op elk van deze producten op zich beschouwd, van toepassing.
3. Wanneer volgens algemene regel 5 voor de interpretatie van het geharmoniseerd systeem de verpakking meetelt voor het vaststellen van de indeling, telt deze ook mee voor het vaststellen van de oorsprong.
Artikel 81
Accessoires, vervangingsonderdelen en gereedschappen die samen met materieel, machines, apparaten of voertuigen worden geleverd en deel uitmaken van de normale uitrusting daarvan en in de prijs af fabriek daarvan zijn begrepen, worden geacht één geheel te vormen met het materieel en de machines, apparaten of voertuigen in kwestie.
Artikel 82
Stellen of assortimenten in de zin van algemene regel 3 voor de interpretatie van het geharmoniseerde systeem, worden als van oorsprong beschouwd indien alle samenstellende delen van oorsprong zijn.
Een stel of assortiment bestaande uit producten van oorsprong en producten die niet van oorsprong zijn, wordt evenwel als van oorsprong beschouwd indien de waarde van de producten die niet van oorsprong zijn niet hoger is dan 15 % van de prijs af fabriek van het stel of assortiment.
Artikel 83
Om te bepalen of een product een product van oorsprong is, is het niet noodzakelijk rekening te houden met de volgende elementen die bij de vervaardiging ervan gebruikt mochten zijn:
a)
energie en brandstof;
b)
installatie en uitrusting;
c)
machines en werktuigen;
d)
goederen die in de uiteindelijke samenstelling van het product niet voorkomen en ook niet bestemd zijn om daarin voor te komen.
Onderafdeling 3
Cumulatie
Artikel 84
Door bilaterale cumulatie kunnen producten die van oorsprong zijn uit de Europese Unie worden beschouwd als materialen van oorsprong uit een begunstigd land wanneer zij zijn opgenomen in een in dat land vervaardigd product, mits de aldaar uitgevoerde be- of verwerkingen meer inhouden dan de in artikel 78, lid 1, beschreven behandelingen.
Artikel 85
1. Voor zover Noorwegen, Turkije en Zwitserland algemene tariefpreferenties toekennen aan producten van oorsprong uit de begunstigde landen en een definitie van „producten van oorsprong” toepassen die overeenstemt met die welke in deze afdeling is opgenomen, is het door cumulatie met Noorwegen, Turkije en Zwitserland mogelijk dat producten van oorsprong uit Noorwegen, Turkije en Zwitserland beschouwd worden als materialen van oorsprong uit een begunstigd land, mits de aldaar uitgevoerde be- of verwerkingen verder gaan dat de in artikel 78, lid 1, vermelde behandelingen.
2. Lid 1 is van toepassing op voorwaarde dat Noorwegen, Turkije en Zwitserland op basis van wederkerigheid producten van oorsprong uit de begunstigde landen waarin materialen van oorsprong uit de Europese Unie zijn opgenomen op dezelfde wijze behandelen.
3. Lid 1 is niet van toepassing op producten die zijn ingedeeld onder de hoofdstukken 1 tot en met 24 van het geharmoniseerd systeem.
4. De Europese Commissie maakt in de C-reeks van het Publicatieblad van de Europese Unie bekend op welke datum aan de voorwaarden van de leden 1 en 2 is voldaan.
Artikel 86
1. Regionale cumulatie is van toepassing op de volgende vier afzonderlijke regionale groepen:
a)
Groep I: Brunei, Cambodja, Filippijnen, Indonesië, Laos, Maleisië, Singapore, Thailand en Vietnam;
b)
Groep II: Bolivia, Colombia, Costa Rica, Ecuador, El Salvador, Guatemala, Honduras, Nicaragua, Panama, Peru en Venezuela;
c)
Groep III: Bangladesh, Bhutan, India, Maldiven, Nepal, Pakistan en Sri Lanka;
d)
Groep IV: Argentinië, Brazilië, Paraguay en Uruguay.
2. Regionale cumulatie tussen landen van dezelfde groep kan alleen worden toegepast indien aan de volgende voorwaarden is voldaan:
a)
de in deze afdeling opgenomen oorsprongsregels zijn van toepassing op de regionale cumulatie tussen de landen van een regionale groep.
Wanneer de determinerende behandeling volgens bijlage 13 bis, deel II, niet dezelfde is voor alle bij de cumulatie betrokken landen, wordt de oorsprong van producten die van het ene naar het andere land van de regionale groep worden uitgevoerd met het oog op regionale cumulatie bepaald op grond van de regel die van toepassing zou zijn indien de producten naar de Europese Unie waren uitgevoerd;
b)
de landen van de regionale groep hebben zich ertoe verbonden:
i)
aan deze afdeling te voldoen of ervoor te zorgen dat daaraan wordt voldaan,
ii)
de nodige administratieve samenwerking te verlenen om de juiste toepassing van deze afdeling te waarborgen, zowel met de Europese Unie als tussen hen onderling;
c)
Het secretariaat van de betrokken regionale groep of een ander bevoegd gemeenschappelijk orgaan dat alle leden van die groep vertegenwoordigt heeft de Commissie de onder b) bedoelde verbintenissen toegezonden.
Wanneer de landen van een regionale groep reeds voor 1 januari 2011 aan de eerste alinea, onder b) en c) hebben voldaan, is geen nieuwe verbintenis vereist.
3. De in bijlage 13 bis vermelde materialen zijn uitgesloten van de in lid 2 bedoelde cumulatie wanneer:
a)
de tariefpreferentie die in de Europese Unie van toepassing is niet dezelfde is voor alle bij de cumulatie betrokken landen; en
b)
de materialen door cumulatie voor een gunstiger tariefpreferentie in aanmerking zouden komen dan bij rechtstreekse uitvoer naar de Europese Unie.
4. Regionale cumulatie tussen landen van dezelfde regionale groep is slechts toegestaan wanneer de be- of verwerking in het begunstigde land waar de materialen verder worden verwerkt of in een product opgenomen, verder gaat dan de in artikel 78, lid 1, vermelde behandelingen en, in geval van textielproducten, ook verder gaat dan de in bijlage 16 vermelde behandelingen.
Wanneer niet wordt voldaan aan de in de eerste alinea vastgestelde voorwaarde, hebben de producten als land van oorsprong het land van de regionale groep waaruit de materialen van oorsprong zijn die het grootste deel uitmaken van de douanewaarde van de gebruikte materialen die van oorsprong zijn uit andere landen van de regionale groep.
Wanneer het land van oorsprong overeenkomstig de tweede alinea wordt bepaald, wordt dat land vermeld als land van oorsprong op het bewijs van oorsprong dat wordt opgesteld door degene die het product naar de Europese Unie uitvoert of dat, tot de invoering van het systeem van geregistreerde exporteurs, wordt afgegeven door de autoriteiten van het begunstigde land van uitvoer.
5. Op verzoek van de autoriteiten van een begunstigd land uit groep I of uit groep III kan regionale cumulatie tussen de landen van die groepen door de Commissie worden toegestaan, mits ten genoegen van de Commissie is aangetoond, dat aan alle volgende voorwaarden is voldaan:
a)
aan de voorwaarden van lid 2, onder a), is voldaan, en
b)
de bij een dergelijke regionale cumulatie betrokken landen hebben zich ertoe verbonden en hebben de Commissie gezamenlijk in kennis gesteld van de verbintenis
i)
aan deze afdeling te voldoen of ervoor te zorgen dat daaraan wordt voldaan, en
ii)
de nodige administratieve samenwerking te verlenen om de juiste toepassing van deze afdeling te waarborgen zowel met de Europese Unie als tussen hen onderling.
Het in de eerste alinea bedoelde verzoek bevat bewijsmateriaal dat aan de voorwaarden van die alinea is voldaan. Dit wordt de Commissie toegezonden. De Commissie neemt een besluit over het verzoek, rekening houdende met alle relevant geachte gegevens in verband met de cumulatie, waaronder de te cumuleren materialen.
6. Wanneer in een begunstigd land van groep I of III producten zijn vervaardigd met gebruik van materialen van oorsprong uit een land dat tot de andere groep behoort, wordt de oorsprong bij uitvoer naar de Europese Unie als volgt bepaald:
a)
materialen van oorsprong uit een land van een regionale groep worden beschouwd als materialen van oorsprong uit een land van de andere regionale groep wanneer zij zijn opgenomen in een aldaar verkregen product, mits de be- of verwerking in laatstgenoemd begunstigd land meer inhoudt dan de in artikel 78, lid 1, vermelde behandelingen en, in geval van textielproducten, meer dan de in bijlage 16 vermelde behandelingen;
b)
wanneer niet wordt voldaan aan de onder a) vastgestelde voorwaarde, hebben de producten de oorsprong van het aan de cumulatie deelnemende land waaruit de materialen van oorsprong zijn die het grootste deel uitmaken van de douanewaarde van de gebruikte materialen van oorsprong uit andere aan de cumulatie deelnemende landen.
Wanneer het land van oorsprong overeenkomstig de eerste alinea, onder b), wordt bepaald, wordt dat land vermeld als land van oorsprong op het bewijs van oorsprong dat wordt opgesteld door degene die het product naar de Europese Unie uitvoert of dat, tot de invoering van het systeem van geregistreerde exporteurs, wordt afgegeven door de autoriteiten van het begunstigde land van uitvoer.
7. Op verzoek van de autoriteiten van een begunstigd land kan de Commissie uitgebreide cumulatie toestaan tussen een begunstigd land en een land waarmee de Europese Unie een vrijhandelsovereenkomst heeft gesloten overeenkomstig artikel XXIV van de algemene overeenkomst inzake tarieven en handel (GATT), mits aan alle volgende voorwaarden is voldaan:
a)
de bij de cumulatie betrokken landen hebben zich ertoe verbonden de bepalingen van deze afdeling toe te passen of ervoor te zorgen dat deze worden toegepast en te zorgen voor de nodige administratieve samenwerking met het oog op de juiste toepassing van deze afdeling, zowel met de Europese Unie als tussen hen onderling;
b)
het begunstigde land heeft de Commissie de onder a) bedoelde verbintenis toegezonden.
Het in de eerste alinea bedoelde verzoek bevat een lijst van materialen waarop cumulatie van toepassing is alsmede bewijsmateriaal dat aan de in de eerste alinea, onder a) en b), vastgestelde voorwaarden is voldaan. Dit wordt de Commissie toegezonden. Indien de lijst van betrokken materialen wordt gewijzigd, wordt een ander verzoek ingediend.
Materialen die onder de hoofdstukken 1 tot en met 24 van het geharmoniseerd systeem zijn ingedeeld zijn van de uitgebreide cumulatie uitgesloten.
8. Bij toepassing van de in lid 7 bedoelde uitgebreide cumulatie wordt de oorsprong van de gebruikte materialen en het documentaire bewijs van de oorsprong bepaald overeenkomstig de regels die in de betrokken vrijhandelsovereenkomst zijn opgenomen. De oorsprong van de naar de Europese Unie uit te voeren producten wordt bepaald overeenkomstig de in deze afdeling opgenomen oorsprongsregels.
Materialen van oorsprong uit een land waarmee de Europese Unie een vrijhandelsovereenkomst heeft en die in een begunstigd land worden gebruikt bij de vervaardiging van naar de Europese Unie uit te voeren producten behoeven geen toereikende be- of verwerking te hebben ondergaan, mits de be- of verwerking in dat begunstigde land meer inhoudt dan de in artikel 78, lid 1, vermelde behandelingen.
9. De Commissie zal in de C-reeks van het Publicatieblad van de Europese Unie het volgende bekendmaken:
a)
de datum waarop de cumulatie tussen landen van groep I en van groep III, als bedoeld in lid 5, van kracht wordt, de bij die cumulatie betrokken landen en, in voorkomend geval, de lijst van materialen in verband waarmee die cumulatie van toepassing is;
b)
de datum waarop de uitgebreide cumulatie van kracht wordt, de bij die cumulatie betrokken landen en de lijst van materialen in verband waarmee die cumulatie van toepassing is.
Artikel 87
Wanneer bilaterale cumulatie of cumulatie met Noorwegen, Turkije of Zwitserland wordt gebruikt in combinatie met regionale cumulatie, verkrijgt het product de oorsprong van een van de landen van de betrokken regionale groep, bepaald overeenkomstig artikel 86, lid 4, eerste en tweede alinea.
Artikel 88
1. De onderafdelingen 1 en 2 zijn van overeenkomstige toepassing op:
a)
de uitvoer uit de Europese Unie naar een begunstigd land met het oog op de toepassing van bilaterale cumulatie;
b)
de uitvoer uit een begunstigd land naar een ander begunstigd land met het oog op de toepassing van regionale cumulatie als bedoeld in artikel 86, leden 1 en 5, onverminderd artikel 86, lid 2, onder a), tweede alinea.
2. Indien zowel van oorsprong als niet van oorsprong zijnde vervangbare materialen worden gebruikt bij de vervaardiging van een product, kunnen de douaneautoriteiten van de lidstaten, op schriftelijk verzoek van een marktdeelnemer, toestaan dat die materialen in de Europese Unie met behulp van een gescheiden boekhouding worden beheerd met het oog op de latere uitvoer naar een begunstigd land in het kader van de bilaterale cumulatie, zonder dat die materialen apart worden opgeslagen.
3. De douaneautoriteiten van de lidstaten kunnen het verlenen van de in lid 2 bedoelde vergunning afhankelijk stellen van de door hen passend geachte voorwaarden.
Vergunning wordt slechts verleend indien door het gebruik van de in lid 2 bedoelde methode steeds kan worden vastgesteld dat de hoeveelheid verkregen producten die als van oorsprong uit de Europese Unie kan worden beschouwd dezelfde is als de hoeveelheid die zou zijn verkregen bij een fysieke scheiding van de voorraden.
Indien vergunning wordt verleend, wordt de methode van de gescheiden boekhouding toegepast overeenkomstig de algemeen aanvaarde boekhoudbeginselen die in de Europese Unie van toepassing zijn.
4. De gebruiker van de in lid 2 bedoelde boekhoudmethode stelt de oorsprongsbewijzen op voor de hoeveelheid producten die als van oorsprong uit de Europese Unie kan worden beschouwd of vraagt om de afgifte van deze oorsprongsbewijzen zolang het systeem van de geregistreerde exporteurs nog niet van toepassing is. De gebruiker geeft op verzoek van de douaneautoriteiten van een lidstaat een verklaring af over de wijze waarop de hoeveelheden zijn beheerd.
5. De douaneautoriteiten van de lidstaten houden toezicht op het gebruik dat van de in lid 2 bedoelde vergunning wordt gemaakt.
Zij kunnen de vergunning in de volgende gevallen intrekken:
a)
de gebruiker maakt op de een of ander manier een niet passend gebruik van de vergunning, of
b)
de gebruiker voldoet niet aan een van de voorwaarden die in deze afdeling of afdeling 1 bis zijn opgenomen.
Onderafdeling 4
Afwijkingen
Artikel 89
1. De Commissie kan op eigen initiatief of op verzoek van een begunstigd land dit land tijdelijk een afwijking van de bepalingen van deze afdeling toestaan wanneer:
a)
het voor het betrokken land door interne of externe factoren tijdelijk onmogelijk is de in artikel 72 opgenomen oorsprongsregels in acht te nemen, terwijl het dit voordien wel kon, of
b)
het land tijd nodig heeft om zich voor te bereiden op de inachtneming van de in artikel 72 opgenomen oorsprongsregels.
2. De tijdelijke afwijking geldt zolang de gevolgen van de interne of externe factoren die tot de afwijking hebben geleid, voortduren of gedurende de tijd die het begunstigde land nodig heeft om ervoor te zorgen dat de regels in acht worden genomen.
3. Een afwijking moet schriftelijk bij de Commissie worden aangevraagd. In het verzoek moet worden aangegeven waarom de in lid 1 bedoelde afwijking noodzakelijk is; de nodige bewijsstukken moeten worden bijgevoegd.
4. Wanneer een afwijking wordt toegestaan moet eventueel aan voorwaarden worden voldaan in verband met aan de Commissie te verstrekken informatie over het gebruik van de afwijking en het beheer van de hoeveelheden waarvoor de afwijking was toegestaan.
Onderafdeling 5
Procedures bij uitvoer uit het begunstigde land
Artikel 90
Het stelsel is van toepassing op:
a)
goederen die voldoen aan de voorwaarden van deze afdeling en zijn uitgevoerd door een geregistreerde exporteur in de zin van artikel 92;
b)
zendingen bestaande uit een of meer colli die producten van oorsprong bevatten die zijn uitgevoerd door een willekeurige exporteur, wanneer de totale waarde van de producten van oorsprong niet hoger is dan 6 000 euro.
Artikel 91
1. De bevoegde autoriteiten van het begunstigde land houden een elektronisch register bij van geregistreerde exporteurs in hun land en werken dit steeds bij. Het register wordt onmiddellijk bijgewerkt wanneer een exporteur van het register wordt geschrapt overeenkomstig artikel 93, lid 2.
2. Het register bevat de volgende informatie:
a)
naam en volledig adres van de geregistreerde exporteur, met inbegrip van de code van het land of gebied (de uit twee letters bestaande ISO alpha 2 landcode);
b)
het nummer van de geregistreerde exporteur;
c)
de onder het stelsel uit te voeren producten (indicatieve lijst van hoofdstukken of posten van het geharmoniseerd systeem, naar keuze van de aanvrager);
d)
vanaf welke datum en tot welke datum de exporteur is/was geregistreerd;
e)
de redenen van schrapping (op verzoek van de exporteur / door de bevoegde autoriteiten). Deze gegevens staan slechts ter beschikking van de bevoegde autoriteiten.
3. De bevoegde autoriteiten van de begunstigde landen stellen de Commissie in kennis van het systeem dat zij in hun land gebruiken voor het toekennen van een nummer aan geregistreerde exporteurs. Het nummer begint met de uit twee letters bestaande ISO alpha 2 landcode.
Artikel 92
Om te worden geregistreerd moeten exporteurs een aanvraag tot registratie indienen bij de in artikel 69, lid 1, onder a), bedoelde bevoegde autoriteiten van het begunstigde land met behulp van een formulier waarvan het model in bijlage 13 quater is opgenomen. Door het indienen van het formulier geven exporteurs toestemming tot de opslag van de verstrekte gegevens in de gegevensbank van de Commissie en tot bekendmaking van de niet-vertrouwelijke gegevens op internet.
De bevoegde autoriteiten aanvaarden de aanvraag slechts indien deze volledig is ingevuld.
Artikel 93
1. De geregistreerde exporteurs die niet meer voldoen aan de voorwaarden om goederen in het kader van het stelsel uit te voeren, of die niet langer voornemens zijn goederen in het kader van het stelsel uit te voeren, delen dit mede aan de bevoegde autoriteiten in het begunstigde land die hen onmiddellijk schrappen van het register van geregistreerde exporteurs dat in dat begunstigde land wordt bijgehouden.
2. Onverminderd straffen en boetes die in het begunstigde land van toepassing zijn, schrappen de bevoegde autoriteiten van het begunstigde land de exporteur van het register van geregistreerde exporteurs dat in dat land wordt bijgehouden, indien de exporteur met opzet of uit nalatigheid attesten van oorsprong of bewijsstukken heeft opgesteld of doen opstellen die onjuiste informatie bevatten waardoor de preferentiële tariefbehandeling ten onrechte werd toegekend.
3. Onverminderd de gevolgen van onregelmatigheden die bij controles kunnen worden aangetroffen, heeft de schrapping van het register van geregistreerde exporteurs slechts gevolgen voor de toekomst, dat wil zeggen ten aanzien van attesten die na de datum van schrapping opgestelde attesten.
4. Exporteurs die overeenkomstig lid 2 door de bevoegde autoriteiten van het register van geregistreerde exporteurs zijn geschrapt, kunnen slechts weer in het register van geregistreerde exporteurs worden opgenomen wanneer zij ten genoegen van de bevoegde autoriteiten in het begunstigde land hebben aangetoond dat de toestand die tot hun schrapping heeft geleid niet meer bestaat.
Artikel 94
1. Al dan niet geregistreerde exporteurs voldoen aan de volgende verplichtingen:
a)
zij voeren een passende boekhouding van de vervaardiging en levering van goederen die voor de preferentiële behandeling in aanmerking komen;
b)
zij bewaren alle bewijsstukken in verband met de materialen die zij bij de vervaardiging gebruiken;
c)
zij bewaren alle douanedocumenten in verband met de materialen die zij bij de vervaardiging gebruiken;
d)
zij bewaren ten minste drie jaar vanaf het einde van het jaar waarin het attest van oorsprong werd opgesteld, of langer indien het nationale recht dit vereist, alle documenten in verband met:
i)
de attesten van oorsprong die zij hebben opgesteld, en
ii)
de rekeningen in verband met de van oorsprong zijnde en niet van oorsprong zijnde materialen, vervaardiging en voorraden.
De in lid 1, onder d) bedoelde documenten kunnen elektronische documenten zijn, zolang het aan de hand daarvan mogelijk is de materialen die bij de vervaardiging van de uitgevoerde producten zijn gebruikt te traceren en hun oorsprong te bevestigen.
2. De in lid 1 vastgestelde verplichtingen zijn ook van toepassing op de door leveranciers aan exporteurs afgegeven leveranciersverklaringen betreffende de oorsprong van de goederen die zij hebben geleverd.
Artikel 95
1. Een attest van oorsprong wordt door de exporteur opgesteld wanneer de producten waarop deze betrekking heeft worden uitgevoerd, indien die producten als van oorsprong uit het betrokken begunstigde land kunnen worden beschouwd of van oorsprong uit een ander begunstigd land overeenkomstig artikel 86, lid 4, tweede alinea, of artikel 86, lid 6, eerste alinea, onder b).
2. In afwijking van lid 1 kan een attest van oorsprong bij uitzondering ook na uitvoer worden opgesteld („attest achteraf”), mits het in de lidstaat van aangifte voor het vrije verkeer niet langer dan twee jaar na de uitvoer wordt aangeboden.
3. Het attest van oorsprong wordt door de exporteur afgegeven aan zijn afnemer in de Europese Unie en bevat de in bijlage 13 quinquies vermelde gegevens. Een attest van oorsprong wordt in het Engels of in het Frans opgesteld.
Het kan op elk handelsdocument worden opgesteld waaruit de identiteit van de exporteur blijkt en waaruit blijkt om welke goederen het gaat.
4. Wanneer cumulatie op grond van artikel 84 of artikel 86, leden 1, 5 of 6 van toepassing is, gaat de exporteur van een product, bij de vervaardiging waarvan materialen zijn gebruikt van oorsprong uit een partij waarmee cumulatie is toegestaan, uit van het door zijn leverancier opgestelde attest van oorsprong. In dit geval bevat het door de exporteur opgestelde attest van oorsprong de vermelding „EU cumulation” of „regional cumulation” dan wel „cumul UE” of „cumul régional”.
5. Wanneer cumulatie op grond van artikel 85 van toepassing is, gaat de exporteur van een product, bij de vervaardiging waarvan materialen zijn gebruikt van oorsprong uit een partij waarmee cumulatie is toegestaan, uit van het door zijn leverancier opgestelde oorsprongsbewijs dat is afgegeven overeenkomstig de oorsprongsregels van de ASP van Noorwegen, Turkije of Zwitserland, al naar gelang van het geval. In dit geval bevat het door de exporteur opgestelde attest van oorsprong de vermelding „Norway cumulation” of „Switzerland cumulation” of „Turkey cumulation” dan wel „cumul Norvège” of „cumul Suisse” of „cumul Turquie”.
6. Wanneer de uitgebreide cumulatie op grond van artikel 86, leden 7 en 8, van toepassing is, gaat de exporteur van een product, bij de vervaardiging waarvan materialen zijn gebruikt van oorsprong uit een partij waarmee uitgebreide cumulatie is toegestaan, uit van het bewijs van de oorsprong van zijn leverancier dat is afgegeven overeenkomstig de bepalingen van de vrijhandelsovereenkomst tussen de Europese Unie en de betrokken partij.
In dit geval bevat het door de exporteur opgestelde attest van oorsprong de vermelding „extended cumulation with country x” of „cumul étendu avec le pays x”.
Artikel 96
1. Voor elke zending wordt een attest van oorsprong opgesteld.
2. Een attest van oorsprong is twaalf maanden geldig vanaf de datum van opstelling door de exporteur.
3. Een enkel attest van oorsprong kan betrekking hebben op verschillende zendingen indien de goederen aan de volgende voorwaarden voldoen:
a)
zij zijn gedemonteerd of niet-gemonteerd in de zin van algemene regel 2 a) van het geharmoniseerd systeem;
b)
zij zijn ingedeeld onder afdeling XVI of XVII of post 7308 of 9406 van het geharmoniseerd systeem; en
c)
zij zijn bedoeld om in deelzendingen te worden ingevoerd.
Onderafdeling 6
Procedures bij het in het vrije verkeer brengen in de Europese Unie
Artikel 97
1. De douaneaangifte voor het vrije verkeer verwijst naar het attest van oorsprong. Het attest van oorsprong wordt ter beschikking gehouden van de douaneautoriteiten die overlegging kunnen eisen ter controle van de aangifte. Die autoriteiten kunnen ook een vertaling verlangen in de officiële taal of een van de officiële talen van de betrokken lidstaat.
2. Wanneer de aangever om toepassing van het stelsel verzoekt, zonder dat hij ten tijde van de aanvaarding van de douaneaangifte voor het vrije verkeer in het bezit is van een attest van oorsprong, wordt deze aangifte als onvolledig beschouwd in de zin van artikel 253, lid 1, en dienovereenkomstig behandeld.
3. Voordat goederen voor het vrije verkeer worden aangegeven, ziet de aangever erop toe, dat zij in overeenstemming zijn met de voorschriften in deze afdeling, met name door:
i)
in de in artikel 69, lid 3, bedoelde gegevensbank te controleren, dat de exporteur een geregistreerde exporteur is, die attesten van oorsprong mag opstellen, behalve wanneer de totale waarde van de producten van oorsprong in de zending niet meer dan 6 000 euro bedraagt, en
ii)
te controleren dat het attest van oorsprong overeenkomstig bijlage 13 quinquies is opgesteld.
Artikel 97 bis
1. Voor de volgende producten behoeft geen attest van oorsprong te worden opgesteld en overgelegd:
a)
producten die door particulieren in kleine zendingen aan particulieren worden gezonden en waarvan de totale waarde niet meer dan 500 euro bedraagt;
b)
producten die deel uitmaken van de persoonlijke bagage van reizigers en waarvan de totale waarde niet meer dan 1 200 euro bedraagt.
2. De in lid 1 bedoelde producten voldoen aan de volgende voorwaarden:
a)
het gaat om invoer waaraan elk handelskarakter vreemd is;
b)
verklaard wordt dat zij aan de voorwaarden voldoen om voor het stelsel in aanmerking te komen;
c)
er is geen twijfel aan de juistheid van de onder b) bedoelde verklaring.
3. Voor de toepassing van lid 2, onder a), wordt onder invoer waaraan elk handelskarakter vreemd is, verstaan:
a)
incidentele invoer;
b)
de invoer bestaat uitsluitend uit producten voor het persoonlijke gebruik van de ontvangers, de reizigers of de leden van hun gezin;
c)
uit de aard en de hoeveelheid van de producten blijkt dat deze geen commerciële doeleinden beogen.
Artikel 97 ter
1. Geringe verschillen tussen de gegevens in het attest van oorsprong en de gegevens in de documenten die aan de douaneautoriteiten worden ingediend voor het afwikkelen van de formaliteiten bij invoer, maken het attest van oorsprong niet automatisch ongeldig, indien wordt vastgesteld indien blijkt dat het document met de betrokken goederen overeenstemt.
2. Kennelijke vormfouten, zoals typefouten in een attest van oorsprong, leiden er niet toe, dat dit document wordt geweigerd indien deze fouten niet van dien aard zijn dat zij twijfel doen rijzen over de juistheid van de gegevens in dat document.
3. Attesten van oorsprong die aan de douaneautoriteiten van het land van invoer worden overgelegd na afloop van de in artikel 96 genoemde geldigheidsperiode, kunnen met het oog op de toepassing van de tariefpreferenties worden aanvaard, wanneer de verlate overlegging aan buitengewone omstandigheden is te wijten. In andere gevallen van verlate overlegging kunnen de douaneautoriteiten van het land van invoer de attesten van oorsprong aanvaarden wanneer de producten voor het aflopen van de termijn bij de douane zijn aangebracht.
Artikel 97 quater
1. De in artikel 96, lid 3, bedoelde procedure is van toepassing gedurende een door de douaneautoriteiten van de lidstaten vastgestelde periode.
2. De douaneautoriteiten van de lidstaat van invoer die toezicht houdt op achtereenvolgende vrijgaven voor het vrije verkeer controleert dat de achtereenvolgende zendingen deel uitmaken van de gedemonteerde of niet-gemonteerde producten waarvoor het attest van oorsprong is opgesteld.
Artikel 97 quinquies
1. Wanneer producten nog niet voor het vrije verkeer zijn vrijgegeven, kan een attest van oorsprong worden vervangen door een of meer door de houder van de goederen op te stellen vervangende attesten van oorsprong om alle of een deel van de producten naar een andere plaats binnen het douanegebied van de Europese Unie te zenden of, indien van toepassing, naar Noorwegen, Turkije of Zwitserland. Om vervangende attesten van oorsprong te mogen opstellen, hoeven de houders van de goederen zelf geen geregistreerde exporteur te zijn.
2. Wanneer een attest van oorsprong wordt vervangen, wordt op het oorspronkelijke attest van oorsprong het volgende vermeld:
a)
de gegevens van het vervangende attest of attesten van oorsprong;
b)
de naam en het adres van de afzender;
c)
de geadresseerde of geadresseerden in de Europese Unie.
Het oorspronkelijke attest van oorsprong wordt van de vermelding „replaced” of „remplacée” voorzien.
3. Op het vervangende attest van oorsprong wordt het volgende vermeld:
a)
alle gegevens van de wederverzonden producten;
b)
de datum waarop het oorspronkelijke attest van oorsprong was opgesteld;
c)
alle vermeldingen die volgens bijlage 13 quinquies nodig zijn;
d)
de naam en het adres van de afzender van de producten in de Europese Unie;
e)
de naam en het adres van de geadresseerde in de Europese Unie, Noorwegen, Turkije of Zwitserland;
f)
plaats en datum van de vervanging.
De persoon die het vervangende attest van oorsprong opstelt kan een kopie van het oorspronkelijke attest van oorsprong aan het vervangende attest van oorsprong hechten.
4. De leden 1, 2 en 3 zijn van overeenkomstige toepassing op verklaringen ter vervanging van attesten van oorsprong die zelf vervangende attesten van oorsprong zijn. De leden 1, 2 en 3 zijn van overeenkomstige toepassing op vervangende attesten die door verzenders van de producten in Noorwegen, Turkije en Zwitserland zijn opgesteld.
5. Voor producten die op grond van de in artikel 89 bedoelde afwijking voor tariefpreferenties in aanmerking komen, is de in onderhavig artikel bedoelde vervanging slechts van toepassing op de voor de Europese Unie bestemde producten. Wanneer het betrokken product de oorsprong door regionale cumulatie heeft verkregen, kan een vervangend attest van oorsprong slechts worden opgesteld voor producten die naar Noorwegen, Turkije en Zwitserland worden verzonden wanneer deze landen dezelfde regionale cumulatie toepassen als de Europese Unie.
6. De leden 1, 2 en 3 zijn van overeenkomstige toepassing op attesten ter vervanging van attesten van oorsprong na de splitsing van een zending overeenkomstig artikel 74.
Artikel 97 sexies
1. Wanneer de douaneautoriteiten twijfelen aan de oorsprong van de producten, kunnen zij de aangever verzoeken hun binnen een door hen te bepalen redelijke termijn bewijsstukken over te leggen, zodat zij de juistheid van de vermelding van de oorsprong in de aangifte kunnen controleren of dat aan de voorwaarden van artikel 74 is voldaan.
2. De douaneautoriteiten kunnen de toepassing van de preferentiële tariefmaatregel voor de duur van de in artikel 97 nonies bedoelde controle schorsen, wanneer:
a)
de door de aangever verstrekte informatie niet voldoende is om de oorsprong van de producten of de naleving van de voorwaarden van artikel 73 of artikel 74 te bevestigen;
b)
de aangever niet antwoordt binnen de termijn voor het verstrekken van de in lid 1 bedoelde informatie.
3. In afwachting van de informatie die van de aangever is gevraagd, als bedoeld in lid 1, of in afwachting van de resultaten van de controle, als bedoeld in lid 2 wordt de importeur de vrijgave van de producten aangeboden met inachtneming van de noodzakelijk geachte conservatoire maatregelen.
Artikel 97 septies
1. De douaneautoriteiten van de lidstaat van invoer weigeren de toepassing van het stelsel zonder verplicht te zijn aanvullende bewijsstukken op te vragen of een verzoek om controle naar het begunstigde land te zenden, wanneer:
a)
de aangebrachte goederen niet dezelfde zijn als die waarop het attest van oorsprong betrekking heeft;
b)
de aangever geen attest van oorsprong voor de betrokken producten overlegt, indien dit vereist is;
c)
onverminderd artikel 90, onder b), en artikel 97 quinquies, lid 1, het attest van oorsprong dat in het bezit van de aangever is, niet is opgesteld door een exporteur die in een begunstigd land is geregistreerd;
d)
het attest van oorsprong niet overeenkomstig bijlage 13 quinquies is opgesteld;
e)
niet aan de voorwaarden van artikel 74 is voldaan.
2. De douaneautoriteiten van de lidstaat van invoer weigeren de toepassing van het stelsel, na het verzenden van een verzoek om controle in de zin van artikel 97 nonies aan de bevoegde autoriteiten van een begunstigd land, wanneer zij:
a)
het antwoord hebben ontvangen dat de exporteur niet bevoegd was het attest van oorsprong op te stellen;
b)
het antwoord hebben ontvangen, dat de betrokken producten niet van oorsprong zijn uit een begunstigd land of dat niet is voldaan aan de voorwaarden van artikel 73;
c)
redenen hebben te twijfelen aan de geldigheid van het door de aangever opgestelde attest van oorsprong of de juistheid van de door de aangever verstrekte informatie over de oorsprong van de producten, wanneer zij om controle hebben verzocht, en
i)
binnen de in artikel 97 nonies bedoelde termijn geen antwoord hebben ontvangen of
ii)
zij een antwoord hebben ontvangen dat de in het verzoek gestelde vragen niet afdoende beantwoordt.
Onderafdeling 7
Controle van de oorsprong
Artikel 97 octies
1. Om erop toe te zien dat aan de oorsprongsregels is voldaan, verrichten de bevoegde autoriteiten van het begunstigde land:
a)
controles van de oorsprong van de producten op verzoek van de douaneautoriteiten van de lidstaten;
b)
regelmatige controles bij exporteurs op hun eigen initiatief.
Voor zover Noorwegen, Turkije en Zwitserland een overeenkomst met de Europese Unie hebben gesloten dat zij elkaar bijstand verlenen in het kader van administratieve samenwerking, is de eerste alinea van overeenkomstige toepassing op verzoeken aan de autoriteiten van Noorwegen, Turkije en Zwitserland om controle van op hun grondgebied opgestelde vervangende attesten van oorsprong waarbij deze autoriteiten wordt verzocht contact op te nemen met de bevoegde autoriteiten in het begunstigde land.
Uitgebreide cumulatie op grond van artikel 86, leden 7 en 8, is uitsluitend toegestaan indien een land waarmee de Europese Unie een vrijhandelsovereenkomst heeft gesloten het begunstigde land op dezelfde wijze bijstand in het kader van administratieve samenwerking verleent als het de lidstaten zou verlenen op grond van de desbetreffende bepalingen van die vrijhandelsovereenkomst.
2. De in lid 1, onder b), bedoelde controles worden verricht om erop toe te zien dat de exporteurs aan hun verplichtingen blijven voldoen. Zij worden met tussenpozen verricht die bepaald worden aan de hand van risicoanalysecriteria. Te dien einde eisen de bevoegde autoriteiten van de begunstigde landen dat exporteurs hun kopieën of een lijst doen toekomen van de attesten van oorsprong die zij hebben opgesteld.
3. De bevoegde autoriteiten van de begunstigde landen hebben het recht alle bewijsstukken op te vragen en alle administratieve controles te verrichten bij de exporteurs en, zo nodig, bij hun toeleveranciers, ook ter plaatse, en andere controles te verrichten die zij dienstig achten.
Artikel 97 nonies
1. Attesten van oorsprong worden achteraf steekproefsgewijs gecontroleerd, en tevens wanneer de douaneautoriteiten van de lidstaten redenen hebben te twijfelen aan de echtheid van deze documenten, de oorsprong van de betrokken producten of de naleving van de andere voorwaarden van deze afdeling.
Wanneer de douaneautoriteiten van een lidstaat om de medewerking verzoeken van de bevoegde autoriteiten van een begunstigd land om de geldigheid van attesten van oorsprong of de oorsprong van producten, of beide, te controleren, vermelden zij in hun verzoek, indien van toepassing, de reden waarom zij twijfelen aan de geldigheid van het attest van oorsprong of aan de oorsprong van de producten.
Een kopie van het attest van oorsprong en eventuele aanvullende gegevens of documenten die erop wijzen dat de gegevens in het attest onjuist zijn kunnen ter ondersteuning van het verzoek om controle worden toegezonden.
De verzoekende lidstaat stelt een termijn van zes maanden vast voor de mededeling van de resultaten van de controle, ingaande op de datum van het verzoek om controle; in het geval van verzoeken aan Noorwegen, Turkije en Zwitserland om een controle van een vervangend attest van oorsprong die op hun grondgebied is opgesteld aan de hand van een attest van oorsprong die in een begunstigd land is opgesteld, bedraagt de termijn echter acht maanden.
2. Wanneer bij gegronde twijfel binnen de in lid 1 bedoelde termijn, geen antwoord is ontvangen of wanneer het antwoord niet voldoende gegevens bevat om de oorsprong van de producten vast te stellen, wordt aan de bevoegde autoriteiten een tweede schrijven gezonden. De bij dit schrijven medegedeelde verlenging van de termijn kan echter niet meer dan zes maanden bedragen.
Onderafdeling 8
Andere bepalingen
Artikel 97 decies
1. De onderafdelingen 5, 6 en 7 zijn van overeenkomstige toepassing op:
a)
de uitvoer uit de Europese Unie naar een begunstigd land met het oog op de toepassing van bilaterale cumulatie;
b)
de uitvoer uit een begunstigd land naar een ander begunstigd land met het oog op de toepassing van regionale cumulatie als bedoeld in artikel 86, leden 1 en 5.
2. Een exporteur in de Europese Unie wordt door de douaneautoriteiten van een lidstaat op zijn verzoek in het kader van het stelsel als een geregistreerde exporteur aangemerkt indien hij aan de volgende voorwaarden voldoet:
a)
hij heeft een EORI-nummer overeenkomstig de artikelen 4 duodecies tot en met 4 unvicies;
b)
hij heeft de status van „toegelaten exporteur” in het kader van een andere preferentiële regeling;
c)
hij verstrekt de douaneautoriteiten van de lidstaat de volgende gegevens met behulp van een formulier waarvan het model in bijlage 13 quater is opgenomen:
i)
de gegevens die worden gevraagd in de vakken 1 en 4,
ii)
de verbintenis die is opgenomen in vak 5.
Artikel 97 undecies
1. De onderafdelingen 1, 2 en 3 zijn van overeenkomstige toepassing om te bepalen of producten bij uitvoer naar Ceuta en Melilla als van oorsprong uit een begunstigd land kunnen worden beschouwd of, bij uitvoer naar een begunstigd land, als van oorsprong uit Ceuta en Melilla kunnen worden beschouwd met het oog op de toepassing van bilaterale cumulatie.
2. De onderafdelingen 5, 6 en 7 zijn van overeenkomstige toepassing op producten die vanuit een begunstigd land naar Ceuta en Melilla worden uitgevoerd en op producten die vanuit Ceuta en Melilla naar een begunstigd land worden uitgevoerd met het oog op de toepassing van bilaterale cumulatie.
3. De Spaanse douaneautoriteiten zijn belast met de toepassing van de onderafdelingen 1, 2, 3, 5, 6 en 7 in Ceuta en Melilla.
4. Voor de toepassing van de leden 1 en 2 worden Ceuta en Melilla als één grondgebied beschouwd.”.
2.
In deel I, titel IV, hoofdstuk 2, wordt de volgende afdeling 1 bis ingevoegd:
„Afdeling 1 bis
Procedures en methoden van administratieve samenwerking die gelden tot de toepassing van het systeem van geregistreerde exporteurs
Onderafdeling 1
Algemene beginselen
Artikel 97 duodecies
1. Elk begunstigd land past het volgende toe of zorgt ervoor dat dit wordt toegepast:
a)
de in afdeling 1 opgenomen oorsprongsregels voor de uit te voeren producten;
b)
de voorschriften voor het invullen en de afgifte van certificaten van oorsprong, formulier A, waarvan een model in bijlage 17 is opgenomen;
c)
de bepalingen voor het gebruik van factuurverklaringen, waarvan een model in bijlage 18 is opgenomen;
d)
de in artikel 97 vicies opgenomen bepalingen inzake de methoden van administratieve samenwerking;
e)
de in artikel 89 opgenomen bepalingen betreffende afwijkingen.
2. De bevoegde autoriteiten van de begunstigde landen werken met name op de volgende gebieden samen met de Commissie en de lidstaten:
a)
het verlenen van alle nodige steun, op verzoek van de Commissie, bij het toezicht van de Commissie op het beheer van het stelsel in het betrokken land, met inbegrip van controles ter plaatse door de Commissie of de douaneautoriteiten van de lidstaten;
b)
onverminderd de artikelen 97 vicies en 97 unvicies, het controleren van de oorsprong van producten en het voldoen aan de andere voorwaarden van deze afdeling, met inbegrip van controles ter plaatse indien de Commissie of de douaneautoriteiten van de lidstaten hierom, in het kader van onderzoeken naar de oorsprong, verzoeken.
3. Wanneer in een begunstigd land een bevoegde autoriteit voor de afgifte van certificaten van oorsprong, formulier A, is aangewezen, documentaire bewijzen van de oorsprong worden gecontroleerd, en certificaten van oorsprong, formulier A, worden afgegeven voor de uitvoer naar de Europese Unie, wordt dat land geacht de in lid 1 vastgestelde voorwaarden te hebben aanvaard.
4. Wanneer een land of gebied wordt toegelaten of opnieuw wordt toegelaten als begunstigde van het stelsel van algemene preferenties, voor de in Verordening (EG) nr. 732/2008 bedoelde producten, komen de goederen van oorsprong uit dat land of gebied voor de voordelen van dit stelsel in aanmerking, wanneer zij op of na de in artikel 97 vicies bedoelde datum uit dat land of gebied zijn uitgevoerd.
5. Een bewijs van oorsprong is tien maanden geldig vanaf de datum van afgifte in het land van uitvoer. Het moet binnen deze termijn bij de douaneautoriteiten van het land van invoer worden ingediend.
Onderafdeling 2
Procedures bij uitvoer uit het begunstigde land
Artikel 97 terdecies
1. Certificaten van oorsprong, formulier A, waarvan het model in bijlage 17 is opgenomen, worden afgegeven op schriftelijk verzoek van de exporteur of diens vertegenwoordiger, tezamen met alle andere documenten waaruit blijkt dat de uit te voeren goederen voor de afgifte van een certificaat van oorsprong, formulier A, in aanmerking komen.
2. Het certificaat staat de exporteur ter beschikking, zodra de goederen daadwerkelijk worden uitgevoerd of het zeker is dat zij zullen worden uitgevoerd. Een certificaat van oorsprong, formulier A, kan bij wijze van uitzondering na de uitvoer van de goederen waarop het betrekking heeft, worden afgegeven indien:
a)
dit door een vergissing, onopzettelijk verzuim of bijzondere omstandigheden niet bij de uitvoer is gebeurd, of
b)
ten genoegen van de bevoegde overheidsinstanties wordt aangetoond dat het certificaat van oorsprong, formulier A, is afgegeven, maar bij invoer om technische redenen niet is aanvaard.
3. De bevoegde overheidsinstanties kunnen slechts tot afgifte achteraf van een certificaat overgaan na te hebben vastgesteld dat de gegevens in de aanvraag van de exporteur met die in het desbetreffende uitvoerdossier overeenstemmen en dat bij de uitvoer van de betrokken goederen geen certificaat van oorsprong, formulier A, dat aan de bepalingen van deze afdeling voldoet, is afgegeven. Vak 4 van een achteraf afgegeven certificaat van oorsprong, formulier A, bevat de vermelding „Issued retrospectively” of „Délivré à posteriori”.
4. In geval van diefstal, verlies of vernietiging van een certificaat van oorsprong, formulier A, kan de exporteur de bevoegde overheidsinstanties die dit certificaat hebben afgegeven, verzoeken aan de hand van de uitvoerdocumenten die in hun bezit zijn een duplicaat op te maken. Vak 4 van het aldus afgegeven duplicaat wordt van de vermelding „Duplicate” of „Duplicata” voorzien en van de datum van afgifte en het volgnummer van het oorspronkelijke certificaat. Het duplicaat is geldig vanaf de datum van het oorspronkelijke certificaat.
5. Om te controleren of de goederen waarvoor om een certificaat van oorsprong, formulier A, wordt verzocht aan de oorsprongsregels voldoen, hebben de bevoegde overheidsinstanties het recht alle bewijsstukken op te vragen en alle controles te verrichten die zij nodig achten.
6. Het is niet verplicht vak 2 van het certificaat van oorsprong, formulier A, in te vullen. Vak 12 is voorzien van de vermelding „Europese Unie” of de naam van een van de lidstaten. De datum van afgifte van het certificaat van oorsprong, formulier A, wordt in vak 11 vermeld. Dat vak, dat bestemd is voor de overheidsinstantie die bevoegd is het certificaat af te geven, moet met de hand worden ondertekend, evenals vak 12 waarin de handtekening van de gemachtigde ondertekenaar van de exporteur moet worden geplaatst.
Artikel 97 quaterdecies
1. De factuurverklaring kan door iedere exporteur worden opgesteld voor elke zending bestaande uit een of meer colli die producten van oorsprong bevatten waarvan de totale waarde niet meer dan 6 000 euro bedraagt, mits de in artikel 97 duodecies, lid 2, bedoelde administratieve samenwerking ook op deze procedure van toepassing is.
2. De exporteur die de factuurverklaring opstelt, moet op verzoek van de douaneautoriteiten of andere bevoegde overheidsinstantie van het land van uitvoer, steeds de nodige documenten kunnen overleggen waaruit blijkt dat de betrokken producten van oorsprong zijn.
3. De factuurverklaring, waarvan de tekst in bijlage 18 is opgenomen, wordt, in het Frans of in het Engels, door de exporteur op de factuur, de pakbon of een ander handelsdocument getypt, gestempeld of gedrukt. Wanneer de verklaring met de hand wordt geschreven, moet dit met inkt en in blokletters geschieden. De factuurverklaring wordt door de exporteur eigenhandig ondertekend.
4. De factuurverklaring kan slechts op de volgende voorwaarden worden gebruikt:
a)
voor elke zending wordt een factuurverklaring opgesteld;
b)
indien in het land van uitvoer reeds is gecontroleerd of de goederen die deel uitmaken van de zending, aan de voorwaarden voldoen om als product van oorsprong te worden beschouwd, mag de exporteur in de factuurverklaring van deze controle melding maken.
5. Wanneer cumulatie op grond van de artikelen 84, 85 of 86 van toepassing is, gaan de bevoegde overheidsinstanties van het begunstigde land, waaraan wordt gevraagd certificaten van oorsprong, formulier A, af te geven voor producten bij de vervaardiging waarvan materialen zijn gebruikt van oorsprong uit een partij waarmee cumulatie mogelijk is, uit van het volgende:
-
bij bilaterale cumulatie: van het van de leverancier van de exporteur afkomstige bewijs van oorsprong dat overeenkomstig onderafdeling 5 is afgegeven;
-
bij cumulatie met Noorwegen, Turkije en Zwitserland: van het van de leverancier van de exporteur afkomstige bewijs van oorsprong dat overeenkomstig de oorsprongsregels van de APS van Noorwegen, Turkije en Zwitserland, al naar gelang van het geval, is afgegeven;
-
bij regionale cumulatie: van het van de leverancier van de exporteur afkomstige bewijs van oorsprong, namelijk een certificaat van oorsprong, formulier A, waarvan het model in bijlage 17 is opgenomen of, in voorkomend geval, een factuurverklaring, waarvan de tekst in bijlage 18 is opgenomen;
-
bij uitgebreide cumulatie: van het van de leverancier van de exporteur afkomstige bewijs van oorsprong dat overeenkomstig de bepalingen van de vrijhandelsovereenkomst tussen de Europese Unie en het betrokken land is afgegeven.
In de in de eerste alinea, eerste, tweede, derde en vierde streepje bedoelde gevallen, wordt vak 4 van het certificaat van oorsprong, formulier A, van een van de volgende vermeldingen voorzien, al naar gelang van het geval: „EU cumulation”, „Norway cumulation”, „Switzerland cumulation”, „Turkey cumulation”, „regional cumulation”, „extended cumulation with country x” of „cumul UE”, „cumul Norvège”, „cumul Suisse”, „cumul Turquie”, „cumul regional”, „cumul étendu avec le pays x”.
Onderafdeling 3
Procedures bij het in het vrije verkeer brengen in de Europese Unie
Artikel 97 quindecies
1. De certificaten van oorsprong, formulier A, of de factuurverklaringen worden ingediend bij de douaneautoriteiten van de lidstaat van invoer overeenkomstig de procedures betreffende de douaneaangifte.
2. De bewijzen van oorsprong die na het verstrijken van de in artikel 97 duodecies, lid 5, genoemde termijn bij de douaneautoriteiten van het land van invoer worden ingediend, kunnen met het oog op de toepassing van de preferentiële tarieven worden aanvaard wanneer de verlate indiening het gevolg is van buitengewone omstandigheden. In andere gevallen van verlate indiening kunnen de douaneautoriteiten van het land van invoer de bewijzen van oorsprong aanvaarden indien de producten vóór het verstrijken van de termijn bij hen zijn aangebracht.
Artikel 97 sexdecies
1. Wanneer, op verzoek van de importeur en op de door de douaneautoriteiten van de lidstaat van invoer vastgestelde voorwaarden, gedemonteerde of niet-gemonteerde producten in de zin van algemene regel 2, onder a), voor de interpretatie van het geharmoniseerde systeem, vallende onder de afdelingen XVI en XVII of de posten 7308 en 9406 van het geharmoniseerde systeem, in deelzendingen worden ingevoerd, kan één enkel bewijs van oorsprong bij de douane worden ingediend bij de invoer van de eerste deelzending.
2. Op verzoek van de importeur en op de door de douaneautoriteiten van de lidstaat van invoer gestelde voorwaarden, mag een enkel bewijs van de oorsprong bij de douaneautoriteiten worden ingediend bij de invoer van de eerste zending, wanneer de goederen:
a)
in het kader van regelmatige en voortdurende transacties die een aanzienlijke handelswaarde vertegenwoordigen, worden ingevoerd;
b)
het voorwerp van eenzelfde koopcontract vormen, waarbij de partijen in het land van uitvoer of in de lidstaat of lidstaten zijn gevestigd;
c)
onder dezelfde achtcijfercode van de gecombineerde nomenclatuur zijn ingedeeld;
d)
van eenzelfde exporteur afkomstig zijn, voor eenzelfde importeur zijn bestemd en waarvoor de invoerformaliteiten bij hetzelfde douanekantoor van dezelfde lidstaat worden vervuld.
Deze procedure is van toepassing gedurende een door de bevoegde douaneautoriteiten vastgestelde periode.
Artikel 97 septdecies
1. Wanneer producten van oorsprong onder toezicht van een douanekantoor van een enkele lidstaat zijn geplaatst, kan het oorspronkelijke bewijs van de oorsprong door een of meer certificaten van oorsprong, formulier A, worden vervangen om deze producten of een deel ervan naar een andere plaats in de Europese Unie of, indien van toepassing naar Noorwegen, Turkije of Zwitserland te verzenden.
2. Vervangingscertificaten van oorsprong, formulier A, worden afgegeven door het douanekantoor waar de producten onder toezicht zijn geplaatst. Een vervangingscertificaat wordt opgesteld op schriftelijk verzoek van de persoon die de producten wederuitvoert.
3. In het vak in de rechterbovenhoek van het vervangingscertificaat wordt de naam vermeld van het land van doorvoer waar het is afgegeven. In vak 4 moet één van de volgende aanduidingen worden vermeld: „replacement certificate”, of „certificat de remplacement” alsmede de datum van afgifte en het volgnummer van het oorspronkelijke certificaat van oorsprong. In vak 1 moet de naam worden vermeld van degene die de goederen wederuitvoert. In vak 2 kan de naam worden vermeld van degene voor wie de goederen uiteindelijk zijn bestemd. Alle gegevens over de wederuitgevoerde producten die het oorspronkelijke certificaat bevat moeten worden overgenomen in de vakken 3 tot en met 9, terwijl in vak 10 moet worden verwezen naar de factuur van degene die de producten wederuitvoert.
4. De douaneautoriteit die het vervangingscertificaat afgeeft, brengt in vak 11 haar visum aan. De verantwoordelijkheid van deze autoriteit reikt niet verder dan de opstelling van het vervangingscertificaat. De vermeldingen in vak 12 betreffende het land van oorsprong en dat van bestemming worden van het oorspronkelijke certificaat overgenomen. Degene die de goederen wederuitvoert, brengt in dit vak zijn handtekening aan. Wanneer de persoon die wederuitvoert in dit vak te goeder trouw zijn handtekening heeft geplaatst, is hij niet verantwoordelijk voor de juistheid van de op het oorspronkelijke certificaat aangebrachte vermeldingen.
5. Het douanekantoor dat wordt verzocht het in lid 1 bedoelde vervangingscertificaat af te geven, vermeldt op het oorspronkelijke certificaat het gewicht, het aantal en de aard van de wederverzonden producten alsmede het nummer (de nummers) van het overeenkomstige vervangingscertificaat of de overeenkomstige vervangingscertificaten. Dit douanekantoor bewaart het oorspronkelijke certificaat ten minste drie jaar. Bij het vervangingscertificaat mag een fotokopie van het oorspronkelijke certificaat worden gevoegd.
6. Voor producten die op grond van de in artikel 89 bedoelde afwijking voor tariefpreferenties in aanmerking komen, is de in het onderhavige artikel bedoelde procedure slechts van toepassing op de voor de Europese Unie bestemde producten. Wanneer de producten de oorsprong door regionale cumulatie hebben verkregen, kan bij verzending van die producten naar Noorwegen, Turkije en Zwitserland slechts een vervangingscertificaat worden opgesteld wanneer die landen dezelfde regionale cumulatieregels toepassen als de Europese Unie.
Artikel 97 octodecies
1. Producten die in kleine colli door particulieren aan particulieren worden verzonden of die deel uitmaken van de persoonlijke bagage van reizigers worden toegelaten als producten van oorsprong die voor de in artikel 66 bedoelde tariefpreferenties in aanmerking komen zonder dat een certificaat van oorsprong, formulier A, of een factuurverklaring behoeft te worden overgelegd, voor zover:
a)
deze producten:
i)
invoer zijn waaraan elk handelskarakter vreemd is;
ii)
verklaard wordt dat zij aan de voorwaarden voldoen om voor het stelsel in aanmerking te komen;
b)
er geen twijfel bestaat aan de juistheid van de onder a) ii) bedoelde verklaring.
2. Onder invoer waaraan elk handelskarakter vreemd is wordt verstaan:
a)
incidentele invoer;
b)
de invoer bestaat uitsluitend uit producten voor het persoonlijke gebruik van de ontvangers, de reizigers of de leden van hun gezin;
c)
uit de aard en de hoeveelheid van de producten blijkt dat deze geen commerciële doeleinden beogen.
3. De totale waarde van de in lid 2 bedoelde producten mag niet hoger zijn dan 500 euro voor kleine colli of 1 200 euro voor producten die deel uitmaken van de persoonlijke bagage van reizigers.
Artikel 97 novodecies
1. Geringe verschillen tussen de gegevens in een certificaat van oorsprong, formulier A, of een factuurverklaring en de gegevens in de documenten die in verband met de formaliteiten bij invoer bij het douanekantoor worden ingediend, maken dit certificaat of de factuurverklaring niet automatisch ongeldig, wanneer wordt vastgesteld, dat het document met de betrokken goederen overeenstemt.
2. Kennelijke vormfouten, zoals typefouten in een certificaat van oorsprong, formulier A, in een certificaat inzake goederenverkeer EUR.1 of in een factuurverklaring leiden er niet toe, dat dit document wordt geweigerd, indien deze fouten niet van dien aard zijn dat zij twijfel doen rijzen over de juistheid van de gegevens in dit document.
Onderafdeling 4
Methoden van administratieve samenwerking
Artikel 97 vicies
1. De begunstigde landen delen de Commissie de namen en adressen van de overheidsinstanties op hun grondgebied mede, die bevoegd zijn voor de afgifte van certificaten van oorsprong, formulier A, specimens van de afdrukken van de door deze instanties gebruikte stempels, alsmede de namen en adressen van de bevoegde overheidsinstanties die met de controle van de certificaten van oorsprong, formulier A, en van de factuurverklaringen zijn belast.
De Commissie geeft deze gegevens door aan de douaneautoriteiten van de lidstaten. Indien dergelijke gegevens als wijziging van reeds eerder medegedeelde gegevens worden toegezonden, deelt de Commissie de datum van ingang van de geldigheid van de nieuwe stempels mede, volgens de aanwijzingen die de bevoegde overheidsinstanties van de begunstigde landen hebben verstrekt. Deze gegevens zijn vertrouwelijk. Bij het in het vrije verkeer brengen van goederen kunnen de douaneautoriteiten echter toestaan, dat de importeurs of hun vertegenwoordigers de specimens van de stempelafdrukken raadplegen.
De begunstigde landen die de in de eerste alinea bedoelde gegevens reeds hebben verstrekt, zijn niet verplicht deze opnieuw te verstrekken, tenzij deze inmiddels zijn gewijzigd.
2. Voor de toepassing van artikel 97 duodecies, lid 4, zal de Commissie in de C-reeks van het Publicatieblad van de Europese Unie de datum bekendmaken waarop een land of gebied dat als begunstigd land is toegelaten of weer is toegelaten ten aanzien van in Verordening (EG) nr. 732/2008 bedoelde producten de in lid 1 bedoelde verplichtingen is nagekomen.
3. De Commissie zendt de begunstigde landen, op verzoek van die landen, specimens van de stempelafdrukken toe die de douaneautoriteiten van de lidstaten gebruiken bij de afgifte van certificaten inzake goederenverkeer EUR.1.
Artikel 97 unvicies
1. De certificaten van oorsprong, formulier A, en de factuurverklaringen worden achteraf, door middel van steekproeven gecontroleerd of telkens wanneer de douaneautoriteiten van de lidstaten redenen hebben te twijfelen aan de echtheid van deze documenten, de oorsprong van de betrokken producten of de naleving van de andere voorwaarden van deze afdeling.
2. Wanneer zij een verzoek om controle achteraf indienen, zenden de douaneautoriteiten van de lidstaten het certificaat van oorsprong, formulier A, en de factuur, indien deze is overgelegd, de factuurverklaring of een kopie van deze documenten, aan de bevoegde overheidsinstanties van het begunstigde land van uitvoer terug, indien van toepassing onder vermelding van de redenen van het verzoek. Zij voegen bij dit verzoek om controle alle documenten en gegevens die het vermoeden hebben doen rijzen dat de gegevens op het bewijs van oorsprong onjuist zijn.
Wanneer de douaneautoriteiten van de lidstaten besluiten de tariefpreferenties in afwachting van de resultaten van de controle niet toe te kennen, bieden zij de importeur aan de producten vrij te geven onder voorbehoud van de noodzakelijk geachte conservatoire maatregelen.
3. Binnen zes maanden nadat het verzoek daartoe is ingediend, wordt de controle achteraf uitgevoerd en worden de resultaten medegedeeld aan de douaneautoriteiten van de lidstaten of binnen acht maanden nadat een verzoek aan Noorwegen, Turkije en Zwitserland is verzonden in verband met de controle van vervangende oorsprongsbewijzen die op hun grondgebied zijn opgesteld op basis van certificaten van oorsprong, formulier A, of op basis van in een begunstigd land opgestelde factuurverklaringen. Aan de hand van deze resultaten moet kunnen worden vastgesteld, of het betrokken bewijs van oorsprong op de uitgevoerde producten betrekking heeft en of deze producten als producten van oorsprong uit het begunstigde land kunnen worden beschouwd.
4. Voor certificaten van oorsprong, formulier A, die in het kader van bilaterale cumulatie zijn afgegeven, wordt of worden bij het antwoord een kopie of kopieën gevoegd van het certificaat of de certificaten inzake goederenverkeer EUR.1 of van de factuurverklaring of -verklaringen.
5. Wanneer in geval van gegronde twijfel binnen de in lid 3 bedoelde termijn van zes maanden geen antwoord is ontvangen of wanneer het antwoord niet voldoende gegevens bevat om de echtheid van het betrokken document of de oorsprong van de producten vast te stellen, wordt aan de bevoegde autoriteiten een tweede schrijven gezonden. Wanneer de resultaten van de controle na dit tweede schrijven niet binnen vier maanden na de verzending van het tweede schrijven ter kennis van de verzoekende autoriteiten zijn gebracht of wanneer deze geen uitsluitsel over de echtheid van het document of over de oorsprong van de producten geven, kennen de verzoekende autoriteiten de tariefpreferenties niet toe, behoudens buitengewone omstandigheden.
6. Wanneer er bij controle of op grond van andere beschikbare gegevens aanwijzingen zijn, dat inbreuk wordt gemaakt op de oorsprongsregels, stelt het begunstigde land van uitvoer, op eigen initiatief of op verzoek van de douaneautoriteiten van de lidstaten, met de nodige spoed een onderzoek in of laat het een onderzoek instellen teneinde dergelijke inbreuken vast te stellen en een herhaling ervan te voorkomen. De Commissie en de douaneautoriteiten van de lidstaten kunnen aan dit onderzoek deelnemen.
7. Om een controle achteraf van de certificaten van oorsprong, formulier A, mogelijk te maken bewaren de exporteurs alle documenten waaruit de oorsprong van de betrokken producten blijkt en de bevoegde overheidsinstanties van het begunstigde land van uitvoer bewaren kopieën van de certificaten en van alle daarmee verband houdende uitvoerdocumenten. Deze documenten worden ten minste drie jaar bewaard vanaf het einde van het jaar waarin het certificaat van oorsprong, formulier A, is afgegeven.
Artikel 97 duovicies
1. De artikelen 97 vicies en 97 unvicies zijn ook van toepassing tussen landen van dezelfde regionale groep bij het verstrekken van informatie aan de Commissie en de douaneautoriteiten van de lidstaten en het uitvoeren van controles achteraf van de certificaten van oorsprong, formulier A, en de factuurverklaringen die overeenkomstig de regels inzake de regionale cumulatie van de oorsprong zijn afgegeven.
2. Voor de toepassing van de artikelen 85, 97 quaterdecies en 97 septdecies bevat de overeenkomst tussen de Europese Unie, Noorwegen, Turkije en Zwitserland onder meer een verbintenis, elkaar in het kader van de administratieve samenwerking bijstand te verlenen.
Voor de toepassing van artikel 86, leden 7 en 8, en artikel 97 duodecies stemt het land waarmee de Europese Unie een vrijhandelsovereenkomst heeft gesloten en dat ermee instemt bij de uitgebreide cumulatie met een begunstigd land betrokken te zijn, er ook mee in het begunstigde land op dezelfde wijze in het kader van administratieve samenwerking bijstand te verlenen, als het de douaneautoriteiten van de lidstaten zou verlenen overeenkomstig de desbetreffende bepalingen van de vrijhandelsovereenkomst.
Onderafdeling 5
Procedures voor de toepassing van bilaterale cumulatie
Artikel 97 tervicies
1. Het bewijs dat producten van oorsprong uit de Europese Unie zijn, wordt geleverd door:
a)
een certificaat inzake goederenverkeer EUR.1, waarvan het model in bijlage 21 is opgenomen; of
b)
een factuurverklaring, waarvan de tekst in bijlage 18 is opgenomen. Factuurverklaringen kunnen worden opgesteld door elke exporteur voor zendingen die producten van oorsprong bevatten waarvan de totale waarde niet meer dan 6 000 euro bedraagt en door toegelaten exporteurs van de Europese Unie.
2. De exporteur of zijn vertegenwoordiger vermeldt in vak 2 van het certificaat inzake goederenverkeer EUR.1 de woorden „GSP beneficiary countries” en „EU” dan wel „Pays bénéficiaires du SPG” en „UE”.
3. De bepalingen van deze afdeling betreffende de afgifte, het gebruik en de controle achteraf van de certificaten van oorsprong, formulier A, zijn van overeenkomstige toepassing op de certificaten inzake goederenverkeer EUR.1 en, met uitzondering van de bepalingen inzake de afgifte, op de factuurverklaringen.
4. De douaneautoriteiten van de lidstaten kunnen elke exporteur die, in het kader van de bilaterale cumulatie, dikwijls producten van oorsprong uit de Europese Unie verzendt, vergunning verlenen factuurverklaringen op te stellen ongeacht de waarde van de betrokken producten, wanneer die exporteur (hierna „toegelaten exporteur” genoemd) ten genoegen van de douaneautoriteiten alle nodige garanties biedt voor de controle op:
a)
de oorsprong van de producten, en
b)
het voldoen aan de andere eisen die in die lidstaat van toepassing zijn.
5. De douaneautoriteiten kunnen het verlenen van de status van toegelaten exporteur afhankelijk stellen van de voorwaarden die zij dienstig achten. De douaneautoriteiten kennen de toegelaten exporteur een nummer toe, dat op de factuurverklaringen moet worden vermeld.
6. De douaneautoriteiten houden toezicht op het gebruik van de vergunning door de toegelaten exporteur. De douaneautoriteiten kunnen de vergunning te allen tijde intrekken.
Zij trekken de vergunning in de volgende gevallen in:
a)
de toegelaten exporteur biedt niet langer de in lid 4 bedoelde garanties;
b)
de toegelaten exporteur voldoet niet aan de in lid 5 bedoelde voorwaarden;
c)
de toegelaten exporteur maakt op andere wijze een niet passend gebruik van de vergunning.
7. Een toegelaten exporteur is niet verplicht de factuurverklaringen te ondertekenen, mits hij de douaneautoriteiten een schriftelijke verklaring doet toekomen waarin hij de volledige verantwoordelijkheid op zich neemt voor elke factuurverklaring waaruit zijn identiteit blijkt alsof hij deze eigenhandig had ondertekend.
Onderafdeling 6
Ceuta en Melilla
Artikel 97 quatervicies
De bepalingen van deze afdeling betreffende de afgifte, het gebruik en de controle achteraf van bewijzen van oorsprong zijn van overeenkomstige toepassing op producten die vanuit een begunstigd land naar Ceuta en Melilla worden uitgevoerd en op producten die vanuit Ceuta en Melilla naar een begunstigd land worden uitgevoerd met het oog op de bilaterale cumulatie.
Ceuta en Melilla worden als één grondgebied beschouwd.
De Spaanse douaneautoriteiten zijn belast met de toepassing van deze afdeling in Ceuta en Melilla.”.
3.
In deel I, titel IV, hoofdstuk 2, afdeling 2, wordt het volgende artikel 97 quinvicies ingevoegd voor onderafdeling 1:
„Artikel 97 quinvicies
1. Voor de toepassing van deze afdeling wordt verstaan onder:
a) „vervaardiging”: elke soort be- of verwerking, met inbegrip van assemblage;
b) „materiaal”: alle ingrediënten, grondstoffen, componenten, delen, enz., die bij de vervaardiging van het product zijn gebruikt;
c) „product”: het vervaardigde product, zelfs indien het bestemd is om later bij de vervaardiging van een ander product te worden gebruikt;
d) „goederen”: zowel materialen als producten;
e) „douanewaarde”: de waarde zoals bepaald volgens de Overeenkomst inzake de toepassing van artikel VII van de Algemene Overeenkomst betreffende tarieven en handel van 1994 (Overeenkomst inzake de douanewaarde van de WTO);
f) „prijs af fabriek” in de lijst in bijlage 15: de prijs die voor het product af fabriek is betaald aan de fabrikant in wiens onderneming de laatste be- of verwerking is verricht, voor zover in die prijs de waarde van alle gebruikte materialen is begrepen, verminderd met alle binnenlandse belastingen die, wanneer het verkregen product wordt uitgevoerd, worden of kunnen worden terugbetaald.
Wanneer de betaalde prijs niet alle kosten dekt die verbonden zijn aan de vervaardiging van het product in het begunstigde land, is de prijs af fabriek de som van al die kosten, verminderd met alle binnenlandse belastingen die worden of kunnen worden terugbetaald wanneer het verkregen product wordt uitgevoerd;
g) „waarde van de materialen” in de lijst in bijlage 15: de douanewaarde ten tijde van de invoer van de gebruikte materialen die niet van oorsprong zijn, of, indien deze niet bekend is en niet kan worden vastgesteld, de eerste controleerbare prijs die voor de materialen in de Europese Unie of in het begunstigde land in de zin van artikel 98, lid 1, is betaald; Wanneer de waarde van de gebruikte materialen van oorsprong moet worden vastgesteld, zijn de bepalingen van dit punt van overeenkomstige toepassing;
h) „hoofdstukken”, „posten” en „postonderverdelingen”: de hoofdstukken, posten en postonderverdelingen (vier- of zescijfercodes) van de nomenclatuur die het geharmoniseerd systeem vormt;
i) „ingedeeld”: de indeling van een product of materiaal onder een bepaalde post of postonderverdeling van het geharmoniseerd systeem;
j) „zending”: producten die
gelijktijdig van eenzelfde exporteur naar eenzelfde geadresseerde worden gezonden, of die
vergezeld gaan van een enkel vervoerdocument vanaf de verzending bij de exporteur tot de aankomst bij de geadresseerde of, in afwezigheid van een dergelijk document, van een enkele factuur.
2. Wanneer de laatste be- of verwerking aan een onderaannemer is uitbesteed, kan de in de in lid 1, onder f), gebruikte term „fabrikant”verwijzen naar het bedrijf dat de be- of verwerking heeft uitbesteed.”.
4.
In artikel 99 wordt het volgende punt d) bis toegevoegd:
„d) bis
producten afkomstig van aldaar geboren en gefokte geslachte dieren;”.
5.
Artikel 101, lid 1, wordt als volgt gewijzigd:
a)
punt g) komt als volgt te luiden:
„g)
het kleuren of aromatiseren van suiker of vormen van suikerklonten; het geheel of gedeeltelijk vermalen van kristalsuiker;”;
b)
punt m) komt als volgt te luiden:
„m)
het eenvoudig mengen van producten, ook van verschillende soorten; het mengen van suiker met elk materiaal;”;
c)
het volgende punt m) bis wordt ingevoegd:
„m) bis
eenvoudig toevoegen van water of verdunnen, het drogen of denatureren van producten;”.
6.
Bijlage 13 bis in bijlage I bij deze verordening wordt ingevoegd.
7.
Bijlage 13 ter in bijlage II bij deze verordening wordt ingevoegd.
8.
Bijlage 13 quater in bijlage III bij deze verordening wordt ingevoegd.
9.
Bijlage 13 quinquies in bijlage IV bij deze verordening wordt ingevoegd.
10.
In bijlage 14, wordt „artikelen 69 en 100” in de aantekeningen 1 en 3.1 vervangen door „artikel 100”.
11.
Bijlage 17 wordt gewijzigd overeenkomstig bijlage V bij deze verordening.
12.
Bijlage 18 wordt vervangen door de tekst in bijlage VI bij de verordening.
Artikel 2
De begunstigde landen doen de Commissie ten minste drie maanden voor de daadwerkelijke toepassing op hun grondgebied van het systeem van geregistreerde exporteurs, de verbintenis toekomen overeenkomstig artikel 68, lid 3, van Verordening (EEG) nr. 2454/93, zoals gewijzigd bij de onderhavige verordening, alsmede de door artikel 69 van genoemde verordening geëiste gegevens.
Uiterlijk op 1 juli 2016 en op 1 juli 2019 zal de Commissie de staat van voorbereiding van de begunstigde landen ten aanzien van het systeem van geregistreerde exporteurs onderzoeken. De Commissie zal alle nodige aanpassingen voorstellen.
Artikel 3
1. Deze verordening treedt in werking op de zevende dag na die van de bekendmaking ervan in het Publicatieblad van de Europese Unie.
2. Zij is van toepassing vanaf 1 januari 2011.
3. Onder voorbehoud van lid 4, is artikel 1, punt 1), voor zover het betrekking heeft op de artikelen 68 tot en met 71, 90 tot en met 97 decies 97 undecies, lid 2, en de punten 8) en 9) van toepassing vanaf 1 januari 2017.
4. De begunstigde landen die niet in staat zijn het systeem van geregistreerde exporteurs toe te passen vanaf de in lid 3 genoemde datum en die voor 1 juli 2016 een schriftelijk verzoek bij de Commissie indienen of ten aanzien waarvan de Commissie, overeenkomstig artikel 2, tweede alinea, aanpassingen heeft voorgesteld, mogen tot 1 januari 2020 titel IV, hoofdstuk 2, afdeling 1 bis en de bijlagen 17 en 18 van Verordening (EEG) nr. 2454/93, zoals gewijzigd bij de onderhavige verordening, blijven toepassen.
5. Artikel 1, punt 2), is van toepassing tot de in lid 3 genoemde datum of, voor de in lid 4 bedoelde begunstigde landen, tot de in lid 4 genoemde datum.
Deze verordening is verbindend in al haar onderdelen en is rechtstreeks toepasselijk in elke lidstaat.
Gedaan te Brussel, 18 november 2010.