NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 121/2012
ze dne 15. února 2012,
kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 1290/2005 a (ES) č. 1234/2007, pokud jde o rozdělování potravinářských produktů nejchudším osobám v Unii
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 42 první pododstavec a čl. 43 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanoviska Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
s ohledem na stanovisko Výboru regionů (2),
v souladu s řádným legislativním postupem (3),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení Rady (EHS) č. 3730/87 ze dne 10. prosince 1987, kterým se stanoví obecná pravidla pro dodávky potravin z intervenčních zásob organizacím pověřeným jejich rozdělením nejchudším osobám ve Společenství (4), jež bylo následně zrušeno a začleněno do nařízení Rady (ES) č. 1234/2007 ze dne 22. října 2007, kterým se stanoví společná organizace zemědělských trhů a zvláštní ustanovení pro některé zemědělské produkty („jednotné nařízení o společné organizaci trhů“) (5), poskytovalo spolehlivý režim rozdělování potravin nejchudším osobám v Unii (režim rozdělování potravin) po více než dvacet let a úspěšně přispělo k sociální soudržnosti Unie, neboť oslabilo ekonomické a sociální nerovnosti.
(2)
Mezi cíle společné zemědělské politiky podle čl. 39 odst. 1 Smlouvy patří vedle stabilizace trhů zajištění toho, že se dodávky dostanou ke spotřebitelům za rozumné ceny. Režim rozdělování potravin během let přispěl k dosažení obou cílů a díky zlepšení nedostatečného zajišťování potravin pro nejchudší osoby v Unii se ukázal být nezbytným nástrojem, jenž přispívá k široké dostupnosti potravin v rámci Unie a zároveň snižuje intervenční zásoby.
(3)
Evropský parlament vyzval ve svém usnesení ze dne 7. července 2011 Komisi a Radu, aby nalezly pro zbývající roky stávajícího víceletého finančního rámce přechodné řešení, které zabrání náhlému a prudkému poklesu potravinové pomoci v důsledku snížení finančních prostředků z 500 milionů EUR na 113 milionů EUR a zajistí, že osoby závislé na potravinové pomoci nebudou ohroženy nedostatkem potravin.
(4)
Stávající režim rozdělování potravin spočívá v rozdělování produktů z intervenčních zásob Unie, dočasně doplňovaných tržními nákupy. Postupné reformy společné zemědělské politiky a příznivý vývoj výrobních cen nicméně vyústily v postupné snížení intervenčních zásob a sortimentu dostupných produktů. Současné znění nařízení (ES) č. 1234/2007 povoluje tržní nákupy pouze v případě dočasné nedostupnosti produktů. V souladu s rozsudkem Tribunálu ve věci T-576/08 (6) nemohou nákupy potravin na trhu Unie nahrazovat snížené intervenční zásoby pravidelně. Za těchto okolností se jeví jako vhodné režim rozdělování potravin ukončit. Aby dobročinné organizace v členských státech, které stávající režim rozdělování potravin využívají, měly dostatečnou dobu na přizpůsobení se nové situaci, režim rozdělování potravin by měl být pozměněn tak, aby poskytl přechodné období, během něhož by se tržní nákupy staly pravidelným zdrojem zásobování pro dotčený režim, aby doplňovaly intervenční zásoby tam, kde nejsou dostupné. Přechodné období by mělo skončit s dokončením ročního plánu na rok 2013.
(5)
Uplatňování režimu rozdělování potravin Unie by nemělo mít žádný vliv na vnitrostátní režimy rozdělování potravin.
(6)
V zájmu řádného rozpočtového řízení je třeba stanovit pevný strop podpory Unie. Režim pro rozdělování potravin by měl být přidán na seznam výdajů v čl. 3 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 1290/2005 ze dne 21. června 2005 o financování společné zemědělské politiky (7), které mají být financovány z Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF).
(7)
Zkušenosti ukázaly, že pokud jde o řízení režimu rozdělování potravin, jsou nezbytná jistá zlepšení. Komise by tedy měla pro provedení režimu rozdělování potravin stanovit roční plány na období let 2012 a 2013 vycházející z žádostí členských států, které sdělí Komisi, a z ostatních informací, jež budou považovány za důležité. Členské státy by měly založit své žádosti o potravinářské produkty na vnitrostátních programech rozdělování potravin a stanovit své cíle a priority pro rozdělování potravin nejchudším osobám, a to včetně zohlednění nutričních hodnot. V této souvislosti je vhodné, aby členské státy měly možnost dát přednost produktům pocházejícím z Unie. A konečně, v zájmu náležitého krytí nákladů spojených s prováděním ročních plánů je nezbytné, aby členské státy mohly z prostředků, jež jsou k dispozici v rámci ročních plánů, nahradit některé náklady vzniklé určeným organizacím v souvislosti se správou, dopravou a skladováním.
(8)
Členské státy by měly vykonávat odpovídající správní a fyzické kontroly a udělovat sankce, jestliže dojde k nesrovnalostem, aby se zajistilo provádění ročních plánů v souladu s platnými pravidly.
(9)
V zájmu zajištění nepřetržitého fungování stávajícího režimu rozdělování potravin, jež by mělo umožnit jeho postupné zrušení účinným způsobem, by toto nařízení mělo platit od 1. ledna 2012 do dokončení ročního plánu na rok 2013.
(10)
Nařízení (ES) č. 1290/2005 a (ES) č. 1234/2007 by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V čl. 3 odst. 1 nařízení (ES) č. 1290/2005 se doplňuje nové písmeno, které zní:
„g)
režim rozdělování potravin nejchudším osobám v Unii podle článku 27 nařízení (ES) č. 1234/2007.“
Článek 2
Nařízení (ES) č. 1234/2007 se mění takto:
1)
Článek 27 se nahrazuje tímto:
„Článek 27
Režim rozdělování potravin nejchudším osobám v Unii
1. Zřizuje se režim na období let 2012 a 2013, v jehož rámci mohou organizace určené členskými státy, jež nesmí být podnikatelskými subjekty rozdělovat potravinářské produkty nejchudším osobám v Unii. K účelům tohoto režimu rozdělování potravin se použijí produkty z intervenčních zásob, nebo pokud intervenční zásoby vhodné pro režim rozdělování potravin nejsou k dispozici, nakoupí se potravinářské produkty na trhu.
Pro účely režimu rozdělování potravin uvedeného v prvním pododstavci se „nejchudšími osobami“ rozumí fyzické osoby včetně rodin nebo skupin složených z těchto osob, jejichž sociální a finanční závislost je evidována nebo uznána na základě kritérií způsobilosti přijatých příslušnými vnitrostátními orgány, nebo je takto posuzována na základě kritérií užívaných určenými organizacemi a schválených uvedenými příslušnými vnitrostátními orgány.
2. Členské státy, které si přejí účastnit se režimu rozdělování potravin uvedeného v odstavci 1, předloží Komisi programy rozdělování potravin, které obsahují:
a)
podrobné údaje o hlavních rysech a cílech těchto programů;
b)
určené organizace;
c)
žádosti o množství potravinářských produktů, které mají být rozděleny každý rok, a další důležité informace.
Členské státy vybírají potravinářské produkty na základě objektivních kritérií včetně nutričních hodnot a vhodnosti pro rozdělování. Za tímto účelem mohou členské státy dát přednost potravinářským produktům pocházejícím z Unie.
3. Komise přijme roční plány na základě žádostí a dalších důležitých informací uvedených v odst. 2 prvním pododstavci písm. c), které členské státy předložily v rámci svých programů rozdělování potravin.
Každý roční plán stanoví roční finanční částky, které Unie přidělí každému členskému státu.
Nejsou-li potravinářské produkty obsažené v ročním plánu k dispozici z intervenčních zásob v členském státě, v němž jsou požadovány, stanoví Komise v ročním plánu možnost převést tyto produkty do dotčeného členského státu z členských států, v jejichž intervenčních zásobách k dispozici jsou.
Komise může revidovat roční plán na základě případných změn, které mají vliv na jeho provádění.
4. Potravinářské produkty se určeným organizacím uvolňují zdarma.
Rozdělování potravinářských produktů nejchudším osobám se uskutečňuje:
a)
zdarma nebo
b)
za cenu, která v žádném případě nepřekročí částku odůvodněnou náklady vzniklými určeným organizacím při jejich rozdělování,a které nejsou způsobilými náklady podle odst. 7 druhého pododstavce písm. a) a b).
5. Členské státy, které se režimu rozdělování potravin uvedeného v odstavci 1 účastní:
a)
předloží Komisi roční zprávu o provádění programů rozdělování potravin;
b)
včas Komisi informují o vývoji, jež má na provádění programů rozdělování potravin vliv.
6. Unie financuje způsobilé náklady v rámci režimu. Toto financování nepřekročí 500 milionů EUR za rozpočtový rok.
7. Způsobilé náklady v rámci režimu jsou:
a)
náklady na potravinářské produkty uvolněné z intervenčních zásob;
b)
náklady na potravinářské produkty zakoupené na trhu; a
c)
náklady na přepravu potravinářských produktů z intervenčních zásob mezi členskými státy.
V rámci finančních prostředků vyčleněných na provádění ročního plánu v každém členském státě mohou příslušné vnitrostátní orgány uznat za způsobilé:
a)
náklady na přepravu potravinářských produktů do skladů určených organizací;
b)
tyto náklady vzniklé určeným organizacím, pokud přímo souvisejí s prováděním ročního plánu:
i)
správní poplatky.
ii)
náklady na přepravu mezi sklady určených organizací a místy konečného výdeje a
iii)
náklady na skladování.
8. Členské státy provádějí správní a fyzické kontroly s cílem zajistit provádění ročních plánů v souladu s platnými pravidly a stanoví sankce pro případ nesrovnalostí.
9. Na obalech potravin rozdělovaných v rámci ročních plánů a v místech výdeje jsou jasně uvedena slova „Pomoc Evropské unie“ spolu se znakem Evropské unie.
10. Režimem rozdělování potravin uvedeným v odstavci 1 nejsou dotčeny žádné vnitrostátní režimy, jejichž prostřednictvím jsou v souladu s právními předpisy Unie rozdělovány potravinářské produkty nejchudším osobám.“
2)
V článku 204 se doplňuje nový odstavec, který zní:
„6. Článek 27 se použije od 1. ledna 2012 do dokončení ročního plánu na rok 2013.“
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení se použije od 1. ledna 2012 do dokončení ročního plánu na rok 2013.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Ve Štrasburku dne 15. února 2012.
VERORDENING (EU) Nr. 121/2012 VAN HET EUROPEES PARLEMENT EN DE RAAD
van 15 februari 2012
tot wijziging van Verordeningen (EG) nr. 1290/2005 en (EG) nr. 1234/2007 van de Raad wat de verstrekking van levensmiddelen aan de meest hulpbehoevenden in de Unie betreft
HET EUROPEES PARLEMENT EN DE RAAD VAN DE EUROPESE UNIE,
Gezien het Verdrag betreffende de werking van de Europese Unie, en met name artikel 42, eerste alinea, en artikel 43, lid 2,
Gezien het voorstel van de Europese Commissie,
Na toezending van het ontwerp van wetgevingshandeling aan de nationale parlementen,
Gezien de adviezen van het Europees Economisch en Sociaal Comité (1),
Gezien het advies van het Comité van de Regio’s (2),
Handelend volgens de gewone wetgevingsprocedure (3),
Overwegende hetgeen volgt:
(1)
Verordening (EEG) nr. 3730/87 van de Raad van 10 december 1987 houdende algemene voorschriften voor de levering van levensmiddelen uit interventievoorraden aan bepaalde organisaties met het oog op verstrekking aan de meest hulpbehoevenden in de Gemeenschap (4), die later is ingetrokken en geïntegreerd in Verordening (EG) nr. 1234/2007 van de Raad van 22 oktober 2007 houdende een gemeenschappelijke ordening van de landbouwmarkten en specifieke bepalingen voor een aantal landbouwproducten („integrale-GMO-verordening”) (5), heeft gedurende meer dan twee decennia een betrouwbare regeling voor de verstrekking van levensmiddelen aan de meest hulpbehoevenden in de Unie (de regeling voor voedselverstrekking) geboden en heeft aan de sociale cohesie van de Unie bijgedragen door de vermindering van de economische en sociale ongelijkheid.
(2)
Overeenkomstig artikel 39, lid 1, van het Verdrag heeft het gemeenschappelijk landbouwbeleid (GLB) onder meer tot doel de markten te stabiliseren en redelijke prijzen bij de levering aan verbruikers te verzekeren. Door de jaren heen heeft de regeling voor voedselverstrekking die twee doelstellingen helpen te bereiken en is zij, door de vermindering van de voedselonzekerheid voor de meest hulpbehoevenden in de Unie, een essentieel instrument gebleken dat bijdraagt aan het garanderen van de brede beschikbaarheid van levensmiddelen in de Unie en er tegelijk voor zorgt dat interventievoorraden afnemen.
(3)
Het Europees Parlement heeft er in zijn resolutie van 7 juli 2011 bij de Commissie en de Raad op aangedrongen een tijdelijke oplossing uit te werken voor de resterende jaren van het huidige meerjarig financieel kader, om een abrupte inkrimping van de voedselhulp, veroorzaakt door de daling van de financiering van 500 miljoen EUR naar 113 miljoen EUR, te vermijden en om te waarborgen dat mensen die van voedselhulp afhankelijk zijn, niet aan voedselarmoede ten prooi vallen.
(4)
De huidige regeling voor voedselverstrekking is afhankelijk van de levering van producten uit interventievoorraden van de Unie, waarbij ter aanvulling op tijdelijke basis ook aankopen op de markt plaatsvinden. De achtereenvolgende hervormingen van het GLB en de gunstige ontwikkelingen van de producentenprijzen hebben er echter toe geleid dat interventievoorraden geleidelijk zijn afgenomen en dat ook het beschikbare assortiment producten kleiner is geworden. Volgens de huidige versie van Verordening (EG) nr. 1234/2007 zijn marktaankopen alleen toegestaan als tijdelijk geen producten beschikbaar zijn. In het licht van de beslissing van het Gerecht in zaak T-576/08 (6), mag de aankoop van levensmiddelen op de markt van de Unie de gereduceerde interventievoorraden op regelmatige basis niet vervangen. Derhalve lijkt het passend de regeling voor voedselverstrekking op te heffen. Teneinde de liefdadigheidsorganisaties in de lidstaten die een beroep doen op de huidige regeling voor voedselverstrekking voldoende tijd te geven om zich aan te passen aan de nieuwe situatie, dient er in een afbouwperiode te worden voorzien waarin marktaankopen een vaste voorzieningsbron worden voor de regeling voor voedselverstrekking ter aanvulling van de interventievoorraden indien er geen geschikte interventievoorraden voorhanden zijn. Deze afbouwperiode dient bij de voltooiing van het jaarplan voor 2013 af te lopen.
(5)
De regeling voor voedselverstrekking van de Unie dient alle nationale regelingen voor voedselverstrekking onverlet te laten.
(6)
Met het oog op een gezond begrotingsbeheer moet een maximumbedrag voor de uniale hulp worden vastgelegd. De regeling voor voedselverstrekking moet worden toegevoegd aan de lijst van de voor financiering uit het Europees Landbouwgarantiefonds (ELGF) in aanmerking komende uitgaven in artikel 3, lid 1, van Verordening (EG) nr. 1290/2005 van de Raad van 21 juni 2005 betreffende de financiering van het gemeenschappelijk landbouwbeleid (7).
(7)
De ervaring leert dat er bepaalde verbeteringen van het beheer van de regeling voor voedselverstrekking nodig zijn. De Commissie moet daarom op basis van de door de lidstaten aan de Commissie meegedeelde aanvragen en van andere relevant geachte informatie, jaarplannen voor de uitvoering van de regeling voor voedselverstrekking in 2012 en 2013 opstellen. De lidstaten moeten hun aanvragen voor levensmiddelen baseren op nationale programma’s voor voedselverstrekking waarin hun doelstellingen en prioriteiten op het gebied van voedselverstrekking aan de meest hulpbehoevenden zijn vastgesteld met inachtneming van voedingskundige overwegingen. In dit verband is het wenselijk de lidstaten de mogelijkheid te bieden de voorkeur te geven aan producten uit de Unie. Om een passende vergoeding van de aan de uitvoering van de jaarplannen verbonden kosten te verzekeren, dient tot slot te worden bepaald dat het de lidstaten vrijstaat te beslissen bepaalde door de aangewezen organisaties gemaakte kosten met betrekking tot administratie, vervoer en opslag terug te betalen binnen de grenzen van de in het kader van de jaarplannen ter beschikking gestelde middelen.
(8)
Om ervoor te zorgen dat de jaarplannen overeenkomstig de toepasselijke regels worden uitgevoerd, moeten de lidstaten adequate administratieve en fysieke controles verrichten en sancties voor onregelmatigheden vaststellen.
(9)
Teneinde ervoor te zorgen dat de huidige regeling voor voedselverstrekking operationeel blijft en de geleidelijke afbouw ervan op een efficiënte wijze verloopt, dient deze verordening van toepassing te zijn met ingang van 1 januari 2012 tot en met de voltooiing van het jaarplan voor 2013.
(10)
De Verordeningen (EG) nr. 1290/2005 en (EG) nr. 1234/2007 moeten derhalve dienovereenkomstig worden gewijzigd,
HEBBEN DE VOLGENDE VERORDENING VASTGESTELD:
Artikel 1
Aan artikel 3, lid 1, van Verordening (EG) nr. 1290/2005 wordt het volgende punt toegevoegd:
„g)
de regeling voor de voedselverstrekking aan de meest hulpbehoevenden in de Unie als vastgesteld in artikel 27 van Verordening (EG) nr. 1234/2007.”.
Artikel 2
Verordening (EG) nr. 1234/2007 wordt als volgt gewijzigd:
1)
Artikel 27 wordt vervangen door:
„Artikel 27
Regeling voor de voedselverstrekking aan de meest hulpbehoevenden in de Unie
1. Er wordt voor 2012 en 2013 een regeling ingesteld waarbij aan de meest hulpbehoevenden in de Unie levensmiddelen kunnen worden verstrekt door daartoe door de lidstaten aangewezen organisaties die geen handelsondernemingen zijn. Voor deze regeling voor voedselverstrekking worden producten uit interventievoorraden ter beschikking gesteld, of als er geen voor de regeling voor voedselverstrekking geschikte interventievoorraden zijn, worden er levensmiddelen op de markt aangekocht.
Voor de toepassing van de in de eerste alinea bedoelde regeling voor voedselverstrekking wordt onder „meest hulpbehoevenden” verstaan: fysieke personen, met inbegrip van gezinnen of uit dergelijke personen samengestelde groepen, van wie de sociale en financiële afhankelijkheid op basis van door de bevoegde nationale autoriteiten vastgestelde criteria is geregistreerd of erkend, of die als dusdanig wordt beoordeeld op basis van door de aangewezen organisaties gehanteerde en door die bevoegde nationale autoriteiten goedgekeurde criteria.
2. Lidstaten die wensen deel te nemen aan de in lid 1 bedoelde regeling voor voedselverstrekking, dienen bij de Commissie programma’s voor voedselverstrekking in die de volgende elementen bevatten:
a)
bijzonderheden over de belangrijkste kenmerken en doelstellingen van dergelijke programma’s;
b)
de aangewezen organisaties;
c)
de aangevraagde hoeveelheden levensmiddelen die elk jaar moeten worden verstrekt en andere relevante informatie.
De lidstaten kiezen de levensmiddelen op basis van objectieve criteria, met name de voedingswaarde en de geschiktheid om te worden verdeeld. Hiertoe kunnen lidstaten de voorkeur geven aan levensmiddelen van oorsprong uit de Unie.
3. De Commissie stelt jaarplannen vast op basis van de in lid 2, eerste alinea, onder c), bedoelde aanvragen en andere relevante informatie die door de lidstaten zijn ingediend en deel uitmaken van hun programma’s voor voedselverstrekking.
In elk jaarplan worden de jaarlijkse financiële toewijzingen van de Unie per lidstaat opgenomen.
Voor het geval de in het jaarplan opgenomen levensmiddelen niet beschikbaar zijn in de interventievoorraden in de lidstaat waar er behoefte aan is, zorgt de Commissie ervoor dat het jaarplan voorziet in de overdracht van die levensmiddelen naar die lidstaat vanuit lidstaten waar zij wel in de interventievoorraden beschikbaar zijn.
De Commissie kan een jaarplan herzien in het licht van relevante ontwikkelingen die van invloed zijn op de uitvoering ervan.
4. De levensmiddelen worden gratis aan de aangewezen organisaties verstrekt.
De uitreiking van de levensmiddelen aan de meest hulpbehoevenden gebeurt:
a)
gratis, of
b)
tegen een prijs die in geen geval hoger ligt dan die welke wordt gerechtvaardigd door de kosten die door de aangewezen organisaties bij de uitreiking ervan zijn gemaakt en die geen overeenkomstig lid 7, tweede alinea, onder a) en b), subsidiabele kosten zijn.
5. De lidstaten die deelnemen aan de in lid 1 bedoelde regeling voor voedselverstrekking:
a)
dienen bij de Commissie een jaarverslag over de uitvoering van de programma’s voor voedselverstrekking in;
b)
brengen de Commissie tijdig op de hoogte van ontwikkelingen die van invloed zijn op de uitvoering van de programma’s voor voedselverstrekking.
6. De Unie financiert de kosten die in het kader van de regeling subsidiabel zijn. Deze financiering bedraagt ten hoogste 500 miljoen EUR per begrotingsjaar.
7. Subsidiabele kosten in het kader van de regeling zijn:
a)
de kosten van de uit interventievoorraden uitgeslagen levensmiddelen;
b)
de kosten van de op de markt aangekochte levensmiddelen, en
c)
de kosten van het vervoer van levensmiddelen uit interventievoorraden tussen lidstaten.
Binnen de grenzen van de financiële middelen die beschikbaar zijn om de jaarplannen in elke lidstaat uit te voeren, kunnen de bevoegde nationale autoriteiten de volgende kosten als subsidiabel aanmerken:
a)
de kosten van het vervoer van de levensmiddelen naar de opslagplaatsen van de aangewezen organisaties;
b)
de volgende door de aangewezen organisaties gemaakte kosten, voor zover die rechtstreeks verband houden met de uitvoering van de jaarplannen:
i)
de administratieve kosten;
ii)
de kosten van het vervoer tussen de opslagplaatsen van de aangewezen organisaties en de plaatsen van verstrekking aan de eindgebruiker, en
iii)
de opslagkosten.
8. De lidstaten verrichten administratieve en fysieke controles om te verzekeren dat de jaarplannen overeenkomstig de geldende voorschriften worden uitgevoerd, en stellen sancties voor onregelmatigheden vast.
9. De aanduiding „Steun van de Europese Unie”, vergezeld van het embleem van de Europese Unie, wordt duidelijk aangebracht op de verpakking van het via de jaarplannen verstrekte levensmiddelen en aan de distributiepunten.
10. De in lid 1 bedoelde regeling voor voedselverstrekking laat eventuele met het uniale recht in overeenstemming zijnde nationale regelingen op grond waarvan levensmiddelen aan de meest hulpbehoevenden worden verstrekt, onverlet.”.
2)
Aan artikel 204 wordt het volgende lid toegevoegd:
„6. Artikel 27 is van toepassing met ingang van 1 januari 2012 tot en met de voltooiing van het jaarplan voor 2013.”.
Artikel 2
Deze verordening treedt in werking op de zevende dag na die van de bekendmaking ervan in het Publicatieblad van de Europese Unie.
Deze verordening is van toepassing met ingang van 1 januari 2012 tot en met de voltooiing van het jaarplan voor 2013.
Deze verordening is verbindend in al haar onderdelen en is rechtstreeks toepasselijk in elke lidstaat.
Gedaan te Straatsburg, 15 februari 2012.