PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ RADY (EU) č. 580/2010
ze dne 29. června 2010,
kterým se mění nařízení (ES) č. 452/2007 o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu žehlicích prken pocházejících mimo jiné z Ukrajiny
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (1) (dále jen „základní nařízení“), a zejména na čl. 11 odst. 3 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Evropské komise předložený po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
1. POSTUP
1.1 Platná opatření
(1)
Nařízením (ES) č. 452/2007 (2) (dále jen „původní nařízení“) uložila Rada konečné antidumpingové clo z dovozu žehlicích prken pocházejících mimo jiné z Ukrajiny. Tato opatření sestávají z valorického cla ve výši 9,9 %.
1.2 Žádost o přezkum
(2)
V srpnu 2008 obdržela Komise žádost o částečný prozatímní přezkum podle čl. 11 odst. 3 základního nařízení (dále jen „prozatímní přezkum“). Žádost byla vyřízena v prosinci 2008. Žádost omezenou na přezkoumání dumpingu podal vyvážející výrobce z Ukrajiny, společnost Eurogold Industries Ltd. (dále jen „žadatel“ nebo „EGI“). Žadatel spolupracoval při šetření, které vedlo ke zjištěním a závěrům stanoveným v původním nařízení (dále jen „původní šetření“). Antidumpingové clo použitelné na žadatele, který je jediným známým vyvážejícím vývozcem daného výrobku z Ukrajiny, je 9,9 %.
(3)
Ve své žádosti žadatel tvrdil, že okolnosti, na jejichž základě byla opatření zavedena, se změnily a že tyto změny mají trvalý charakter. Žadatel poskytl přímé důkazy o tom, že k vyrovnání účinků dumpingu není nutno nadále zachovávat současnou úroveň opatření.
1.3 Zahájení přezkumu
(4)
Poté, co po konzultaci s poradním výborem Komise stanovila, že existují dostatečné důkazy pro zahájení prozatímního přezkumu, rozhodla se zahájit v souladu s čl. 11 odst. 3 základního nařízení částečný prozatímní přezkum omezený pouze na posouzení dumpingu ve vztahu ke společnosti EGI. Oznámení o zahájení přezkumu Komise zveřejnila dne 9. dubna 2009 v Úředním věstníku Evropské unie (3) (dále jen „oznámení o zahájení“) a zahájila šetření.
1.4 Dotčený výrobek a obdobný výrobek
(5)
Výrobek, který je předmětem prozatímního přezkumu, je stejným výrobkem jako ten, který byl předmětem původního šetření, tj. jedná se o žehlicí prkna, opěrná či samostatně stojící, s vyvíječem páry či bez něj a/nebo s vyhřívanou a/nebo odsávanou deskou, včetně rukávníků, a jejich základní součásti, tj. podpěru, desku a rampu na žehličku, pocházející z Ukrajiny, v současné době kódů KN ex 3924 90 00, ex 4421 90 98, ex 7323 93 90, ex 7323 99 91, ex 7323 99 99, ex 8516 79 70 a ex 8516 90 00.
(6)
Dotčený výrobek vyráběný a prodávaný na Ukrajině a výrobek vyvážený do Unie mají stejné základní fyzikální a technické vlastnosti a stejné použití, a proto se ve smyslu čl. 1 odst. 4 základního nařízení považují za obdobné.
1.5 Zúčastněné strany
(7)
Komise o zahájení prozatímního přezkumu oficiálně informovala výrobní odvětví Unie, žadatele a orgány vyvážející země. Zúčastněné strany dostaly možnost písemně se k věci vyjádřit a účastnit se slyšení.
(8)
Komise zaslala žadateli dotazník a obdržela odpověď ve lhůtě stanovené k tomuto účelu. Komise si vyžádala a ověřila všechny údaje, které považovala za nezbytné ke stanovení dumpingu, a u žadatele byla provedena inspekce na místě:
-
ve společnosti Eurogold Industries Ltd., Zhitomir, Ukrajina
-
a ve společnosti ve spojení Eurogold Service Zumbühl & Co., Zug ve Švýcarsku (dále jen „EGS“).
1.6 Období šetření
(9)
Šetření probíhalo od 1. ledna 2008 do 31. prosince 2008 (dále jen „období šetření“).
2. VÝSLEDKY ŠETŘENÍ
2.1 Běžná hodnota
(10)
Za účelem stanovení běžné hodnoty se nejdříve stanovilo, zda celkový objem domácího prodeje společnosti EGI obdobného výrobku nezávislým odběratelům byl ve srovnání s jeho celkovým objemem vývozu do Unie reprezentativní. Podle čl. 2 odst. 2 základního nařízení se domácí prodej považuje za reprezentativní, pokud celkový objem domácího prodeje dosáhne alespoň 5 % celkového objemu prodeje dotčeného výrobku do Unie. Bylo zjištěno, že celkový prodej společnosti EGI obdobného výrobku na domácím trhu je reprezentativní.
(11)
U každého typu výrobku prodávaného společností EGI na domácím trhu, který byl uznán za přímo srovnatelný s typem prodávaným za účelem vývozu do Unie, bylo stanoveno, zda je jeho prodej na domácím trhu dostatečně reprezentativní pro účely čl. 2 odst. 2 základního nařízení. Prodej určitého typu výrobku na jejím domácím trhu byl uznán za dostatečně reprezentativní, jestliže celkový objem prodeje takového typu nezávislým odběratelům na domácím trhu během období šetření představoval nejméně 5 % z celkového objemu prodeje srovnatelného typu výrobku vyváženého do Unie.
(12)
Rovněž bylo zkoumáno, zda lze domácí prodej každého typu výrobku považovat v souladu s čl. 2 odst. 4 základního nařízení za uskutečněný v běžném obchodním styku. Toho bylo dosaženo stanovením podílu ziskového prodeje nezávislým odběratelům na domácím trhu pro každý vyvážený typ dotčeného výrobku během období šetření.
(13)
V případě těch typů výrobku, u nichž více než 80 % objemu prodeje na domácím trhu daného typu výrobku bylo prodáno za cenu vyšší než náklady na jednotku a jejichž vážená průměrná výrobní cena daného typu výrobku byla rovna nebo vyšší než výrobní náklady na jednotku, byla běžná hodnota jednotlivých typů výrobku určena jako vážený průměr skutečných cen na domácím trhu veškerého prodeje daného typu bez ohledu na to, zda šlo o prodej ziskový či nikoli.
(14)
Pokud objem ziskového prodeje určitého typu výrobku představoval 80 % nebo méně celkového objemu prodeje daného typu výrobku nebo pokud vážená průměrná cena daného typu výrobku nedosahovala výrobních nákladů na jednotku, byla běžná hodnota založena na skutečné ceně na domácím trhu, která byla určena jako vážená průměrná cena pouze ziskového domácího prodeje daného typu výrobku uskutečněného během období šetření.
(15)
Pokud u některého druhu výrobku prodávaného společností EGI nebylo možné pro stanovení běžné hodnoty použít ceny na domácím trhu, byla běžná hodnota určena v souladu s čl. 2 odst. 3 základního nařízení.
(16)
Při určení běžné hodnoty podle čl. 2 odst. 3 základního nařízení se částky pro prodejní, režijní a správní náklady a pro zisk stanoví podle úvodní věty čl. 2 odst. 6 základního nařízení na základě skutečných údajů, které společnost EGI skutečně zaznamenala při výrobě a prodeji obdobného výrobku v rámci běžného obchodního styku.
(17)
Po zveřejnění zjištění společnost EGI tvrdila, že procentní sazba pro prodejní, režijní a správní náklady použitá pro určení běžné hodnoty neodpovídá sazbě ve vztahu k domácímu prodeji uskutečněnému v běžném obchodním styku a že v důsledku toho byly některé početně určené běžné hodnoty v tomto ohledu nadhodnocené.
(18)
Tvrzení bylo posouzeno, bylo ale shledáno jako neopodstatněné, neboť použitá procentní sazba pro prodejní, režijní a správní náklady byla právě sazba nahlášená pro domácí prodej a zůstává stejná bez ohledu na to, zda je prodej uskutečněn v běžném obchodním styku či nikoli, neboť je vyjádřen jako procento obratu. Toto tvrzení se proto zamítá.
2.2 Vývozní cena
(19)
Společnost EGI uskutečnila prodej na vývoz do Unie buď přímo nezávislým odběratelům, nebo prostřednictvím spřízněné společnosti EGS se sídlem ve Švýcarsku.
(20)
V případě prodeje na vývoz do Unie uskutečněného přímo nezávislým odběratelům byly vývozní ceny v souladu s čl. 2 odst. 8 základního nařízení stanoveny na základě skutečně zaplacených cen nebo cen, které je třeba zaplatit za dotčený výrobek.
(21)
V případě, že prodej na vývoz do Unie byl uskutečněn prostřednictvím společnosti ve spojení EGS, jež plnila dovozní funkce spojené se zbožím vstupujícím do volného oběhu v Unii, tj. funkce dovozce ve spojení, vývozní cena byla stanovena podle čl. 2 odst. 9 základního nařízení na základě cen, za které byly dovezené výrobky poprvé znovu prodány nezávislému kupujícímu. Pro tento účel byly provedeny úpravy, aby bylo možno přihlédnout k veškerým nákladům vzniklým mezi dovozem a dalším prodejem a k ziskům obvykle dosahovaným a stanovit spolehlivou vývozní cenu. Pro tento účel se vzhledem k absenci nových informací od nezávislých dovozců o obvykle dosahovaných ziscích použil shodný procentní zisk, z něhož se vycházelo v původním šetření.
(22)
Společnost EGI podle čl. 11 odst. 10 základního nařízení tvrdila, že je-li vývozní cena stanovena podle čl. 2 odst. 9 základního nařízení, zaplacené antidumpingové clo by nemělo být odečteno jako náklady, neboť, jak tvrdila, je řádně zohledněno v cenách dalšího prodeje.
(23)
Z tohoto hlediska byly důkazy pro toto tvrzení spočívající v několika výpočtech prodejní ceny přezkoumány. Avšak předložené výpočty se týkaly jen některých z prodávaných modelů během období šetření a dokládaly, že prodejní cena plně nezohlednila antidumpingové clo ve všech případech. Předložené důkazy tudíž nebyly shledány jako nezvratné k určení, zda antidumpingové clo bylo zohledněno v cenách dalšího prodeje. Žádost byla tedy zamítnuta a při stanovení vývozní ceny pro prodej do Unie uskutečněný prostřednictvím společnosti EGS bylo podle čl. 2 odst. 9 základního nařízení antidumpingové clo odečteno jako náklad.
(24)
Po zveřejnění zjištění společnost EGI zopakovala své tvrzení. Nebyl však předložen žádný nový důkaz ani argument ve prospěch uvedeného tvrzení. Toto tvrzení se proto zamítá.
2.3 Srovnání
(25)
Běžná hodnota a vývozní cena byly srovnány na základě ceny ze závodu. Pro účely zajištění spravedlivého srovnání běžné hodnoty a vývozní ceny byly podle čl. 2 odst. 10 základního nařízení provedeny v oprávněných případech náležité úpravy přepravních nákladů, balného, nákladů na úvěr a poplatků.
(26)
Po zveřejnění zjištění vyšla najevo početní chyba týkající se nesprávného přepočtu měn některých úprav balného. Chyba byla opravena a výpočet dumpingového rozpětí byl příslušným způsobem upraven.
(27)
Po zveřejnění zjištění společnost EGI dále tvrdila, že k úpravám nahlášeným ve vztahu k domácímu prodeji neuskutečněném v běžném obchodním styku by se pro určení běžné hodnoty nemělo přihlížet a při neexistenci jiného prodeje dotčeného typu výrobku by se měly použít průměrné úpravy pro prodej jiných typů výrobku uskutečněný v běžném obchodním styku, protože jen tak by se zohlednily náklady, které byly zahrnuty v prodejních, režijních a správních nákladech použitých pro určení běžné hodnoty.
(28)
Toto tvrzení bylo posouzeno, avšak nebylo přijato, neboť úpravy se používají pouze pro účely srovnání a za normálních okolností zohledňují skutečné náklady, které jsou specifické pro každou transakci, jsou objektivním prvkem, a nezávisí tudíž na tom, zda byl prodej nakonec uskutečněn v běžném obchodním styku či nikoli.
(29)
Při posuzování uvedeného tvrzení bylo dále zjištěno, že pro určení běžných hodnot byly použity nesprávné úpravy v případě těch typů výrobku, jež nebyly na domácím trhu prodávány. K opravě chyby se použily celkové průměrné úpravy veškerého domácího prodeje a výpočet byl příslušným způsobem upraven. Společnost EGI tvrdila, že úpravy nákladů na úvěr by měly být přiznány těmto typům výrobku, neboť náklady na úvěr byly zahrnuty v prodejních, režijních a správních nákladech použitých pro určení běžné hodnoty. Toto tvrzení bylo odmítnuto, protože dotčené typy výrobku nebyly na domácím trhu nikdy skutečně prodávány, a neexistuje tudíž důkaz, že by platba za ně byla opožděna. V této souvislosti je třeba poukázat na to, že úprava nákladů na úvěr se nezakládá na skutečných platebních podmínkách a nákladech, nýbrž na nákladech příležitosti, které se zakládají na platebních podmínkách smluvených v době prodeje.
2.4 Dumpingové rozpětí
(30)
V souladu s čl. 2 odst. 11 základního nařízení bylo provedeno srovnání vážené průměrné běžné hodnoty podle typu výrobku s váženou průměrnou vývozní cenou odpovídajícího typu dotčeného výrobku. Toto srovnání ukázalo existenci dumpingu.
(31)
Bylo zjištěno, že dumpingové rozpětí pro společnost EGI vyjádřené jako procentní podíl čisté ceny s dodáním na hranici Unie před proclením činí 7,0 %.
(32)
Podle čl. 11 odst. 3 základního nařízení se také posuzovalo, zda lze zjištění považovat za zjištění trvalé povahy.
(33)
Organizační restrukturalizace prodejních kanálů žadatele a jeho společnosti ve spojení je nyní dobře zavedena pro většinu prodeje a může být považována za trvalou. Okolnosti, kvůli nimž byl tento prozatímní přezkum zahájen, se tedy pravděpodobně v dohledné době nezmění způsobem, který by měl vliv na zjištění prozatímního přezkumu. V průběhu šetření navíc nevyšla najevo žádná skutečnost, která by nasvědčovala tomu, že nové okolnosti nemají trvalou povahu. V důsledku toho se dospívá k závěru, že změna okolností má trvalou povahu.
3. ANTIDUMPINGOVÁ OPATŘENÍ
(34)
V původním šetření se zjistilo, že společnost EGI je jediný ukrajinský vyvážející výrobce žehlicích prken. Postup použitý k určení dumpingového rozpětí pro společnost EGI byl proto použit ke stanovení dumpingového rozpětí pro jakékoli další ukrajinské vyvážející výrobce dotčeného výrobku.
(35)
Vzhledem k výsledkům tohoto přezkumného šetření se proto považuje za vhodné změnit antidumpingové clo platné na dovoz dotčeného výrobku pocházejícího z Ukrajiny na 7,0 %.
(36)
Zúčastněné strany byly informovány o zásadních skutečnostech a důvodech, na kterých se zakládá záměr změnit nařízení (ES) č. 452/2007 o uložení antidumpingového cla na dovoz dotčeného výrobku pocházejícího mimo jiné z Ukrajiny, a dostaly možnost se vyjádřit. Jejich připomínky byly náležitým způsobem vzaty v úvahu a jsou řádně zohledněny v tomto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V tabulce v čl. 1 odst. 2 nařízení (ES) č. 452/2007 se údaje týkající se všech společností na Ukrajině nahrazují tímto:
„Ukrajina
Všechny společnosti
7,0
-“
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Lucemburku dne 29. června 2010.
UITVOERINGSVERORDENING (EU) Nr. 580/2010 VAN DE RAAD
van 29 juni 2010
tot wijziging van Verordening (EG) nr. 452/2007 tot instelling van een definitief antidumpingrecht op strijkplanken van oorsprong uit onder meer Oekraïne
DE RAAD VAN DE EUROPESE UNIE,
Gelet op het Verdrag betreffende de werking van de Europese Unie,
Gelet op Verordening (EG) nr. 1225/2009 van de Raad van 30 november 2009 betreffende beschermende maatregelen tegen invoer met dumping uit landen die geen lid zijn van de Europese Gemeenschap (1) („de basisverordening”), en met name op artikel 11, lid 3,
Gezien het voorstel van de Commissie, ingediend na raadpleging van het Raadgevend Comité,
Overwegende hetgeen volgt:
1. PROCEDURE
1.1. Geldende maatregelen
(1)
Bij Verordening (EG) nr. 452/2007 (2) („de oorspronkelijke verordening”) heeft de Raad een definitief antidumpingrecht ingesteld op strijkplanken van oorsprong uit onder meer Oekraïne. De maatregelen bestaan uit een ad-valoremrecht van 9,9 %.
1.2. Verzoek om een nieuw onderzoek
(2)
In augustus 2008 ontving de Commissie een verzoek om een gedeeltelijk tussentijds nieuw onderzoek op grond van artikel 11, lid 3, van de basisverordening („het tussentijdse nieuwe onderzoek”). Het verzoek werd in december 2008 afgerond. Het verzoek, dat alleen een onderzoek naar dumping betrof, werd ingediend door een producent-exporteur uit Oekraïne, Eurogold Industries Ltd („de indiener van het verzoek” of „EGI”). De indiener van het verzoek had meegewerkt aan het onderzoek, dat heeft geleid tot de bevindingen en de conclusies in de oorspronkelijke verordening („het oorspronkelijke onderzoek”). Het voor de indiener van het verzoek, die de enige bekende producent-exporteur van het betrokken product in Oekraïne is, geldende antidumpingrecht bedraagt 9,9 %.
(3)
Volgens de indiener van het verzoek zijn de omstandigheden op basis waarvan de maatregelen zijn ingesteld, gewijzigd en zijn deze wijzigingen van blijvende aard. Uit het door de indiener van het verzoek verstrekte voorlopige bewijsmateriaal blijkt dat handhaving van de maatregel op het huidige niveau niet langer noodzakelijk is om de gevolgen van dumping te neutraliseren.
1.3. Opening van een nieuw onderzoek
(4)
Daar de Commissie na overleg in het Raadgevend Comité tot de conclusie was gekomen dat er voldoende bewijsmateriaal was om een procedure voor een tussentijds nieuw onderzoek in te leiden, besloot zij overeenkomstig artikel 11, lid 3, van de basisverordening een gedeeltelijk tussentijds nieuw onderzoek te openen dat uitsluitend dumping door EGI betrof. De Commissie heeft op 9 april 2009 een bericht van opening in het Publicatieblad van de Europese Unie gepubliceerd (3) („bericht van opening”) en heeft een onderzoek aangevat.
1.4. Betrokken product en soortgelijk product
(5)
Het bij dit tussentijdse nieuwe onderzoek betrokken product is hetzelfde als bij het oorspronkelijke onderzoek, namelijk strijkplanken, al dan niet op poten, al dan niet met een stoomafzuigend, verwarmd en/of blazend werkblad, met inbegrip van mouwplanken, en belangrijke onderdelen daarvan, zoals de poten, het werkblad en het ijzeren treefje, momenteel ingedeeld onder de GN-codes ex 3924 90 00, ex 4421 90 98, ex 7323 93 90, ex 7323 99 91, ex 7323 99 99, ex 8516 79 70 en ex 8516 90 00 en van oorsprong uit Oekraïne.
(6)
Het product dat in Oekraïne wordt vervaardigd en verkocht en het product dat naar de Unie wordt uitgevoerd hebben dezelfde fysische en technische kenmerken en gebruiksdoeleinden en worden daarom beschouwd als soortgelijke producten in de zin van artikel 1, lid 4, van de basisverordening.
1.5. Betrokken partijen
(7)
De Commissie heeft de bedrijfstak van de Unie, de indiener van het verzoek en de autoriteiten van het land van uitvoer van de opening van het tussentijdse nieuwe onderzoek in kennis gesteld. Alle belanghebbenden werden in de gelegenheid gesteld hun standpunt schriftelijk uiteen te zetten en te worden gehoord.
(8)
De Commissie heeft de indiener van het verzoek een vragenlijst toegezonden en heeft het antwoord binnen de vastgestelde termijn ontvangen. De Commissie heeft alle gegevens die zij voor de vaststelling van dumping nodig achtte, verzameld en gecontroleerd en heeft de indiener van het verzoek een controlebezoek gebracht:
-
Eurogold Industries Ltd, Zhitomir, Oekraïne
-
en haar verbonden onderneming Eurogold Service Zumbühl & Co., Zug in Zwitserland („EGS”).
1.6. Onderzoektijdvak
(9)
Het onderzoek had betrekking op de periode van 1 januari 2008 tot en met 31 december 2008 („het onderzoektijdvak” of „OT”).
2. RESULTATEN VAN HET ONDERZOEK
2.1. Normale waarde
(10)
Voor het vaststellen van de normale waarde werd eerst bepaald of de totale op de binnenlandse markt aan onafhankelijke afnemers verkochte hoeveelheid van het soortgelijke product door EGI representatief was in vergelijking met de totale hoeveelheid die EGI naar de Unie uitvoerde. Overeenkomstig artikel 2, lid 2, van de basisverordening wordt de verkoop op de binnenlandse markt geacht representatief te zijn wanneer de totale omvang ervan ten minste 5 % bedraagt van de totale omvang van de verkoop van het betrokken product aan de Unie. Er is gebleken dat de totale verkoop door EGI van het soortgelijke product op de binnenlandse markt representatief was.
(11)
Voor elke door EGI op haar binnenlandse markt verkochte productsoort die direct vergelijkbaar was met de productsoort die voor uitvoer naar de Unie werd verkocht, werd onderzocht of de binnenlandse verkoop voldoende representatief was in de zin van artikel 2, lid 2, van de basisverordening. De binnenlandse verkoop van een bepaalde productsoort werd voldoende representatief geacht wanneer in het OT van die productsoort op de binnenlandse markt aan onafhankelijke afnemers een totaal volume was verkocht dat ten minste 5 % bedroeg van de totale hoeveelheid van de vergelijkbare productsoort die naar de Unie was uitgevoerd.
(12)
Er werd ook onderzocht of de binnenlandse verkoop van elke productsoort had plaatsgevonden in het kader van normale handelstransacties volgens artikel 2, lid 4, van de basisverordening. Hiertoe werd voor elke uitgevoerde soort van het betrokken product het aandeel van de winstgevende binnenlandse verkoop aan onafhankelijke afnemers op de binnenlandse markt in het OT vastgesteld.
(13)
Voor de productsoorten waarbij meer dan 80 % van het verkoopvolume op de binnenlandse markt van de productsoort werd verkocht tegen prijzen die hoger lagen dan de productiekosten en de gewogen gemiddelde verkoopprijs van die soort gelijk was aan of hoger was dan de productiekosten per eenheid, werd de normale waarde, naar productsoort, berekend als het gewogen gemiddelde van de werkelijke binnenlandse prijzen van alle verkopen van de soort in kwestie, ongeacht of die verkoop al dan niet winstgevend was.
(14)
Wanneer de winstgevende verkoop van een productsoort 80 % of minder van de totale verkoop van die soort bedroeg, of de gewogen gemiddelde prijs van die soort lager was dan de productiekosten per eenheid, werd de normale waarde gebaseerd op de werkelijke binnenlandse prijs, berekend als de gewogen gemiddelde prijs van alleen de winstgevende verkopen op de binnenlandse markt van die soort tijdens het OT.
(15)
Wanneer voor een bepaalde door EGI verkochte productsoort geen gebruik kon worden gemaakt van de binnenlandse prijzen om de normale waarde vast te stellen, werd de normale waarde berekend overeenkomstig artikel 2, lid 3, van de basisverordening.
(16)
Bij de berekening van de normale waarde overeenkomstig artikel 2, lid 3, van de basisverordening werden de bedragen voor verkoopkosten, algemene kosten, administratiekosten en winst overeenkomstig artikel 2, lid 6, eerste alinea, van de basisverordening gebaseerd op de feitelijke gegevens over de productie en de verkoop van het soortgelijke product, in het kader van normale handelstransacties, door EGI.
(17)
Na bekendmaking van de bevindingen beweerde EGI dat het percentage voor de verkoopkosten, algemene kosten en administratieve kosten, dat was gebruikt voor de berekening van de normale waarde, niet overeenstemde met dat voor de binnenlandse verkoop in het kader van normale handelstransacties en dat bijgevolg bepaalde berekende normale waarden in dit verband te hoog waren.
(18)
Het argument werd onderzocht en bleek ongefundeerd te zijn aangezien het gebruikte percentage voor verkoopkosten, algemene kosten en administratieve kosten datgene is wat is opgegeven voor de binnenlandse verkoop en hetzelfde is ongeacht het feit of de verkoop al dan niet in het kader van normale handelstransacties plaatsvindt, aangezien het een percentage van de omzet betreft. Het argument wordt daarom afgewezen.
2.2. Uitvoerprijs
(19)
EGI voerde producten naar de Unie uit, hetzij rechtstreeks aan onafhankelijke afnemers, hetzij via haar verbonden onderneming EGS, gevestigd in Zwitserland.
(20)
Bij rechtstreekse uitvoer naar onafhankelijke afnemers in de Unie werden de uitvoerprijzen vastgesteld op basis van de werkelijk betaalde of te betalen prijzen voor het betrokken product overeenkomstig artikel 2, lid 8, van de basisverordening.
(21)
Bij uitvoer naar de Unie via de verbonden onderneming EGS, die alle invoertaken in verband met de in het vrije verkeer in de Unie gebrachte goederen verrichtte, d.w.z. die van een verbonden importeur, werd de uitvoerprijs overeenkomstig artikel 2, lid 9, van de basisverordening vastgesteld op grond van de prijzen waartegen de ingevoerde producten voor het eerst aan een onafhankelijke afnemer werden wederverkocht. Daartoe werden correcties uitgevoerd om rekening te houden met alle kosten, gemaakt tussen invoer en wederverkoop, en voor winst, zodat een betrouwbare uitvoerprijs kon worden vastgesteld. Bij ontstentenis van nieuwe informatie van onafhankelijke importeurs betreffende de gemaakte winst, werd gebruikgemaakt van hetzelfde percentage winst als in het oorspronkelijke onderzoek.
(22)
EGI voerde krachtens artikel 11, lid 10, van de basisverordening aan dat, als de uitvoerprijs wordt vastgesteld overeenkomstig artikel 2, lid 9, van de basisverordening, de betaalde antidumpingrechten niet als kosten mogen worden afgetrokken, aangezien zij, zoals de onderneming beweerde, naar behoren in de wederverkoopprijzen worden weerspiegeld.
(23)
In dit verband werd het bewijsmateriaal ter staving van het verzoek, dat bestond uit een aantal verkoopprijsberekeningen, onderzocht. De verstrekte berekeningen hadden echter slechts betrekking op sommige tijdens het OT verkochte modellen en daaruit bleek dat de verkoopprijs niet in alle gevallen het antidumpingrecht volledig weerspiegelde. Op grond van het verstrekte bewijsmateriaal kon bijgevolg niet worden geconcludeerd dat het antidumpingrecht in de wederverkoopprijzen werd weerspiegeld. Het verzoek werd daarom afgewezen en bij de vaststelling van de uitvoerprijs voor verkopen aan de Unie via EGS overeenkomstig artikel 2, lid 9, van de basisverordening werd het antidumpingrecht als een kostenpost afgetrokken.
(24)
Na de bekendmaking van de bevindingen voerde EGI hetzelfde argument opnieuw aan. Er werden echter geen nieuwe bewijzen of argumenten ter staving ingediend. Het argument wordt daarom afgewezen.
2.3. Vergelijking
(25)
De normale waarde en de uitvoerprijs werden vergeleken in het stadium af fabriek. Om een billijke vergelijking tussen de normale waarde en de uitvoerprijs te kunnen maken, werden overeenkomstig artikel 2, lid 10, van de basisverordening, voor zover nodig en gerechtvaardigd, correcties toegepast voor vervoerkosten, verpakkingskosten, kredietkosten en commissies.
(26)
Na de bekendmaking van de bevindingen werd een berekeningsfout aan het licht gebracht in verband met de onjuiste omrekening in valuta van bepaalde correcties voor verpakkingskosten. Dit werd gecorrigeerd en de berekening van de dumpingmarge werd dienovereenkomstig herzien.
(27)
Na de bekendmaking van de bevindingen voerde EGI ook aan dat bij de berekening van de normale waarde de gerapporteerde correcties ten aanzien van de binnenlandse verkoop die niet in het kader van normale handelstransacties plaatsvindt, niet in beschouwing mogen worden genomen en bij ontstentenis van andere verkopen van de productsoort in kwestie gebruik moet worden gemaakt van de gemiddelde correcties voor de verkoop van andere productsoorten in het kader van normale handelstransacties, omdat alleen de laatstgenoemde de kosten weergeven die zijn opgenomen in de verkoopkosten, algemene kosten en administratiekosten die zijn gebruikt voor de berekening van de normale waarde.
(28)
Dit argument werd onderzocht maar werd niet aanvaard omdat, aangezien correcties alleen voor vergelijkingsdoeleinden worden gebruikt en normaliter de voor elke transactie specifieke werkelijke kosten weergeven, zij een objectief element zijn en daarom onafhankelijk zijn van het feit of de verkoop uiteindelijk al dan niet in het kader van normale handelstransacties plaatsvindt.
(29)
Bij het onderzoek van dit argument bleek bovendien dat onjuiste correcties waren gebruikt bij de berekening van de normale waarden voor de productsoorten waarvoor geen binnenlandse verkoop plaatsvond. Dit werd gecorrigeerd door gebruik te maken van de totale gemiddelde correcties van alle binnenlandse verkopen en de berekening werd dienovereenkomstig gewijzigd. EGI voerde aan dat correcties voor kredietkosten voor deze productsoorten moesten worden toegekend, aangezien kredietkosten waren inbegrepen in de verkoopkosten, algemene kosten en administratiekosten die zijn gebruikt voor de berekening van de normale waarde. Dit argument werd afgewezen omdat de productsoorten in kwestie in feite nooit op de binnenlandse markt waren verkocht en er daarom geen bewijs bestond voor een uitstel van betaling. In dit verband zij erop gewezen dat een correctie voor kredietkosten niet op de werkelijke betalingsvoorwaarden en kosten is gebaseerd, maar op opportuniteitskosten die zijn gebaseerd op de bij verkoop overeengekomen betalingsvoorwaarden.
2.4. Dumpingmarge
(30)
Overeenkomstig artikel 2, lid 11, van de basisverordening werd de gewogen gemiddelde normale waarde per soort vergeleken met de gewogen gemiddelde uitvoerprijs van de overeenkomstige soort van het betrokken product. Uit de vergelijking bleek dat er sprake was van dumping.
(31)
De dumpingmarge voor EGI bedraagt 7,0 % van de nettoprijs, franco grens Unie, vóór inklaring.
(32)
Overeenkomstig artikel 11, lid 3, van de basisverordening werd ook onderzocht of de bevindingen redelijkerwijs als van blijvende aard konden worden beschouwd.
(33)
De structurele reorganisatie van de verkoopkanalen van de indiener van het verzoek en zijn verbonden onderneming is nu voor het grootste gedeelte van zijn verkopen afgerond en kan als duurzaam worden beschouwd. De omstandigheden die tot de opening van dit tussentijdse nieuwe onderzoek hebben geleid, zullen daarom in de nabije toekomst wellicht niet op zodanige wijze veranderen dat dit gevolgen zou hebben voor de bevindingen van het tussentijdse nieuwe onderzoek. Verder kwam tijdens het onderzoek geen element aan het licht dat erop zou kunnen duiden dat de nieuwe omstandigheden niet van blijvende aard zijn. Daarom wordt geconcludeerd dat de gewijzigde omstandigheden van blijvende aard zijn.
3. ANTIDUMPINGMAATREGELEN
(34)
In het oorspronkelijke onderzoek bleek EGI de enige Oekraïense producent-exporteur van strijkplanken te zijn. De methodologie die werd gebruikt voor de bepaling van de dumpingmarge voor EGI werd daarom gebruikt voor de vaststelling van de dumpingmarge voor eventuele andere Oekraïense producenten-exporteurs van het betrokken product.
(35)
In het licht van de resultaten van het nieuwe onderzoek wordt het bijgevolg passend geacht het antidumpingrecht op het betrokken product van oorsprong uit Oekraïne op 7,0 % vast te stellen.
(36)
Belanghebbenden werden in kennis gesteld van de belangrijkste feiten en overwegingen op grond waarvan wordt voorgesteld om Verordening (EG) nr. 452/2007 van de Raad tot instelling van een antidumpingrecht op het betrokken product van oorsprong uit onder meer Oekraïne te wijzigen en werden in de gelegenheid gesteld hierover opmerkingen te maken. Hun opmerkingen zijn zo mogelijk in beschouwing genomen en worden in deze verordening weerspiegeld,
HEEFT DE VOLGENDE VERORDENING VASTGESTELD:
Artikel 1
De gegevens betreffende alle ondernemingen in Oekraïne in de tabel in artikel 1, lid 2, van Verordening (EG) nr. 452/2007 worden vervangen door:
„Oekraïne
Alle ondernemingen
7,0
-”
Artikel 2
Deze verordening treedt in werking op de dag volgende op die van haar bekendmaking in het Publicatieblad van de Europese Unie.
Deze verordening is verbindend in al haar onderdelen en is rechtstreeks toepasselijk in elke lidstaat.
Gedaan te Luxemburg, 29 juni 2010.