NAŘÍZENÍ RADY (EU) č. 1225/2010
ze dne 13. prosince 2010,
kterým se pro roky 2011 a 2012 stanoví rybolovná práva na některé populace ryb hlubinných druhů pro plavidla EU
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 43 odst. 3 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Podle čl. 43 odst. 3 Smlouvy má Rada na návrh Komise přijmout opatření týkající se stanovení a přidělení rybolovných práv.
(2)
Podle nařízení Rady (ES) č. 2371/2002 ze dne 20. prosince 2002 o zachování a udržitelném využívání rybolovných zdrojů v rámci společné rybářské politiky (1) mají být s přihlédnutím k dostupným vědeckým, technickým a hospodářským doporučením a zejména ke zprávám vypracovaným Vědeckotechnickým a hospodářským výborem pro rybářství, přijata opatření, jimiž se řídí přístup do vod a ke zdrojům a udržitelné provozování rybolovných činností.
(3)
Radě přísluší přijmout opatření týkající se stanovení a přidělení rybolovných práv pro jednotlivé rybolovné oblasti nebo skupiny rybolovných oblastí, případně včetně určitých podmínek, které jsou s nimi funkčně spjaty. Rybolovná práva by měla být rozdělena mezi jednotlivé členské státy způsobem, který každému členskému státu zajistí relativní stabilitu rybolovných činností pro každou populaci nebo loviště, a s náležitým ohledem na cíle společné rybářské politiky stanovené v nařízení (ES) č. 2371/2002.
(4)
Celkové přípustné odlovy (TAC) by měly být stanoveny na základě dostupných vědeckých doporučení, s ohledem na biologické a socioekonomické aspekty při zajištění spravedlivého zacházení pro všechna odvětví rybolovu, jakož i s ohledem na stanoviska vyjádřená v průběhu konzultací se zúčastněnými stranami, zejména stanoviska Poradního výboru pro rybolov a akvakulturu a dotčených regionálních poradních sborů.
(5)
Rybolovná práva by měla být v souladu s mezinárodními dohodami a zásadami, např. s dohodou Organizace spojených národů o zachování a řízení tažných populací ryb a vysoce stěhovavých rybích populací z roku 1995 (2) a podrobnými zásadami řízení stanovenými v mezinárodních pokynech Organizace spojených národů pro výživu a zemědělství pro řízení lovu hlubinných druhů na volném moři z roku 2008, podle nichž by měl regulační orgán zejména zvýšit obezřetnost v případech, kdy jsou informace neurčité, nespolehlivé nebo nedostatečné. Nedostatek odpovídajících vědeckých informací by neměl být použit jako důvod k odložení nebo neprovádění ochranných a řídících opatření.
(6)
Nejnovější vědecká doporučení Mezinárodní rady pro průzkum moří (ICES) (3) a Vědeckotechnického a hospodářského výboru pro rybářství (4) uvádějí, že většina populací hlubinných druhů je lovena neudržitelným způsobem a že rybolovná práva na tyto populace by měla být snížena, dokud vývoj stavu těchto populací nezačne vykazovat pozitivní trend, aby se zajistila jejich udržitelná úroveň. Rada ICES dále vydala doporučení, že by neměl být povolen žádný cílený rybolov červenice obecné.
(7)
Pokud jde o hlubinné druhy žraloků, hlavní komerční druhy jsou považovány za vyčerpané, a proto by neměl probíhat žádný cílený rybolov těchto druhů. Dokud nebude s pomocí projektů selektivity a dalších technických opatření stanovena výše nevyhnutelných vedlejších úlovků, neměla by být povolena vykládka žádných vedlejších úlovků.
(8)
O rybolovných právech pro hlubinné druhy vyjmenované v příloze I nařízení Rady (ES) č. 2347/2002 ze dne 16. prosince 2002, kterým se stanoví zvláštní podmínky přístupu k rybolovu hlubinných populací a s tím spojené požadavky (5), se rozhoduje jednou za dva roky. Výjimka se však uplatňuje u populací stříbrnice atlantské a hlavní rybolovné oblasti mníka modrého, v jejichž případě rybolovná práva závisí na výsledku každoročního vyjednávání s Norskem. Rybolovná práva pro tyto populace jsou proto stanovena v jiném příslušném každoročním nařízení, kterým se stanoví rybolovná práva.
(9)
V souladu s nařízením Rady (ES) č. 847/96 ze dne 6. května 1996, kterým se stanoví dodatečné podmínky pro meziroční řízení celkových přípustných odlovů a kvót (6), je nezbytné určit, na které populace se vztahují jednotlivá opatření stanovená v uvedeném nařízení.
(10)
Za účelem zajištění obživy rybářů v Unii je důležité otevřít tato loviště ode dne 1. ledna 2011,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět
Toto nařízení stanoví pro roky 2011 a 2012 roční rybolovná práva na populace ryb některých hlubinných druhů pro plavidla EU ve vodách EU a v některých vodách mimo vody EU, které podléhají omezením odlovů.
Článek 2
Definice
1. Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
a)
„plavidlem EU“ rybářské plavidlo plující pod vlajkou členského státu a registrované v Unii;
b)
„vodami EU“ vody pod svrchovaností nebo jurisdikcí členských států s výjimkou vod přiléhajících k územím uvedeným v příloze II Smlouvy;
c)
„celkovým přípustným odlovem“ (TAC) množství, které může být každý rok uloveno z každé populace a může být provedena jeho vykládka;
d)
„kvótou“ část TAC přidělená Unii, členskému státu nebo třetí zemi;
e)
„mezinárodními vodami“ vody, které nepodléhají svrchovanosti ani jurisdikci žádného státu.
2. Pro účely tohoto nařízení se použijí tyto definice oblastí:
a)
oblasti ICES jsou vymezeny v nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 218/2009 ze dne 11. března 2009 o předkládání statistik nominálních odlovů členských států provozujících rybolov v severovýchodním Atlantiku (přepracované znění) (7);
b)
oblasti CECAF (středovýchodní Atlantik nebo hlavní rybolovná oblast FAO 34) jsou vymezeny v nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 216/2009 ze dne 11. března 2009 o předkládání statistik nominálních odlovů členských států provozujících rybolov v některých oblastech mimo severní Atlantik (přepracované znění) (8).
Článek 3
Celkové přípustné odlovy a jejich rozdělení
Celkové přípustné odlovy pro hlubinné druhy ulovené plavidly EU ve vodách EU nebo v některých vodách mimo vody EU a rozdělení těchto celkových přípustných odlovů mezi členské státy a případně podmínky, které jsou s nimi funkčně spjaty, jsou stanoveny v příloze.
Článek 4
Zvláštní ustanovení o rozdělení
Rozdělením rybolovných práv mezi členské státy uvedeným v příloze nejsou dotčeny:
a)
výměny provedené podle čl. 20 odst. 5 nařízení (ES) č. 2371/2002;
b)
odpočty a přerozdělení provedené podle článku 37 nařízení Rady (ES) č. 1224/2009 ze dne 20. listopadu 2009 o zavedení kontrolního režimu Společenství k zajištění dodržování pravidel společné rybářské politiky (9) nebo podle čl. 10 odst. 4 nařízení Rady (ES) č. 1006/2008 ze dne 29. září 2008 o udělování oprávnění k rybolovným činnostem provozovaným rybářskými plavidly Společenství mimo vody Společenství a o přístupu plavidel třetích zemí do vod Společenství (10);
c)
dodatečné vykládky povolené podle článku 3 nařízení (ES) č. 847/96;
d)
převedená množství podle článku 4 nařízení (ES) č. 847/96;
e)
odpočty provedené podle článků 105 a 107 nařízení (ES) č. 1224/2009.
Článek 5
Vztah k nařízení (ES) č. 847/96
Pro účely nařízení (ES) č. 847/96 se všechny kvóty v příloze tohoto nařízení považují za analytické kvóty.
Článek 6
Podmínky vykládky úlovků a vedlejších úlovků
Ryby z populací, na něž byla stanovena rybolovná práva tímto nařízením, smějí být uchovávány na palubě nebo vyloženy, pouze pokud byly odloveny plavidly členského státu, který disponuje dosud nevyčerpanou kvótou.
Článek 7
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. ledna 2011.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 13. prosince 2010.
VERORDENING (EU) Nr. 1225/2010 VAN DE RAAD
van 13 december 2010
tot vaststelling, voor 2011 en 2012, van de vangstmogelijkheden voor EU-vaartuigen voor visbestanden van bepaalde diepzeevissoorten
DE RAAD VAN DE EUROPESE UNIE,
Gezien het Verdrag betreffende de werking van de Europese Unie, en met name artikel 43, lid 3,
Gezien het voorstel van de Commissie,
Overwegende hetgeen volgt:
(1)
Krachtens artikel 43, lid 3, van het Verdrag moet de Raad op voorstel van de Commissie de maatregelen voor de vaststelling en verdeling van de vangstmogelijkheden vaststellen.
(2)
Verordening (EG) nr. 2371/2002 van de Raad van 20 december 2002 inzake de instandhouding en de duurzame exploitatie van de visbestanden in het kader van het gemeenschappelijk visserijbeleid (1) bepaalt dat maatregelen inzake de toegang tot wateren en hulpbronnen en de duurzame uitoefening van visserijactiviteiten worden vastgesteld met inachtneming van de beschikbare wetenschappelijke, technische en economische adviezen en met name van verslagen van het Wetenschappelijk, Technisch en Economisch Comité voor de visserij (WTECV).
(3)
Het is de taak van de Raad maatregelen inzake het vaststellen en verdelen van de vangstmogelijkheden te treffen per visserijtak of groep van visserijtakken, in voorkomend geval met inbegrip van bepaalde voorwaarden die daar functioneel mee verbonden zijn. De vangstmogelijkheden moeten zo over de lidstaten worden verdeeld, dat elke lidstaat een relatieve stabiliteit van de visserijactiviteiten per bestand of per visserij geniet, mede met inachtneming van de in Verordening (EG) nr. 2371/2002 bepaalde doelstellingen van het gemeenschappelijk visserijbeleid.
(4)
De totaal toegestane vangsten (TAC’s) dienen te worden vastgesteld op basis van de beschikbare wetenschappelijke adviezen, met inachtneming van de biologische en sociaaleconomische aspecten, met dien verstande dat een gelijke behandeling van de visserijsectoren moet worden gegarandeerd, alsook in het licht van de standpunten die tijdens de raadpleging van de belanghebbende partijen naar voren worden gebracht, met name tijdens de vergaderingen met het Raadgevend Comité voor de visserij en de aquacultuur, en met de betrokken regionale adviesraden.
(5)
De vangstmogelijkheden moeten in overeenstemming zijn met de internationale overeenkomsten en beginselen, onder meer de overeenkomst van de Verenigde Naties van 1995 betreffende de instandhouding en het beheer van grensoverschrijdende bestanden en bestanden van over grote afstanden trekkende soorten (2), en met de gedetailleerde beheersbeginselen die de Voedsel- en Landbouworganisatie van de Verenigde Naties heeft neergelegd in haar internationale richtsnoeren van 2008 betreffende het beheer van de diepzeevisserij op volle zee, met name de regel dat wetgevers voorzichtiger moeten zijn wanneer informatie onzeker, onbetrouwbaar of onjuist is. Het ontbreken van adequate wetenschappelijke gegevens mag geen reden zijn om instandhoudings- en beheersmaatregelen uit te stellen of achterwege te laten.
(6)
Uit het meest recente advies van de Internationale Raad voor het Onderzoek van de Zee (ICES) (3) en van het WTECV (4) blijkt dat de meeste diepzeebestanden niet op duurzame wijze worden geëxploiteerd, en dat om de duurzaamheid van die bestanden te verzekeren, de desbetreffende vangstmogelijkheden moeten worden verlaagd, totdat de ontwikkeling van de bestanden een positieve trend te zien geeft. ICES heeft verder geadviseerd geen op Atlantische slijmkop gerichte visserij toe te laten.
(7)
De voornaamste commerciële soorten diepzeehaaien worden als uitgeput beschouwd, en daarom mag geen gerichte bevissing van diepzeehaaien plaatsvinden. Zolang de hoeveelheid onvermijdelijke bijvangst niet door middel van selectiviteitsprojecten en andere technische maatregelen is vastgesteld, is de aanlanding van bijvangst niet toegestaan.
(8)
De vangstmogelijkheden betreffende diepzeesoorten als vermeld in de lijst in bijlage I bij Verordening (EG) nr. 2347/2002 van de Raad van 16 december 2002 tot vaststelling van bijzondere voorwaarden voor de toegang tot diepzeebestanden en bij de visserij daarop in acht te nemen voorschriften (5), worden per twee jaar vastgesteld. Hierop wordt evenwel een uitzondering gemaakt voor de bestanden grote zilvervis en voor de visserij op blauwe leng als hoofdactiviteit, ten aanzien waarvan de vangstmogelijkheden afhangen van het resultaat van de jaarlijkse onderhandelingen met Noorwegen. De vangstmogelijkheden betreffende die bestanden worden derhalve vastgesteld in een andere, ter zake geldende jaarverordening.
(9)
Op grond van Verordening (EG) nr. 847/96 van de Raad van 6 mei 1996 tot invoering van aanvullende voorwaarden voor het meerjarenbeheer van de TAC’s en quota (6) moet worden bepaald op welke bestanden de verschillende in die verordening bedoelde maatregelen worden toegepast.
(10)
Om het inkomen van de vissers in de Unie veilig te stellen, is het van belang dat op 1 januari 2011 met deze visserij een aanvang kan worden gemaakt,
HEEFT DE VOLGENDE VERORDENING VASTGESTELD:
Artikel 1
Voorwerp
Bij deze verordening worden voor 2011 en 2012 de jaarlijkse vangstmogelijkheden voor EU-vaartuigen vastgesteld, betreffende visbestanden van bepaalde diepzeevissoorten in uniale wateren en in bepaalde niet-uniale wateren waar vangstbeperkingen nodig zijn.
Artikel 2
Definities
1. In deze verordening wordt verstaan onder:
a)
„EU-vaartuig”, vissersvaartuig dat de vlag van een lidstaat voert en in de Unie is geregistreerd;
b)
„uniale wateren”, de wateren onder de soevereiniteit of jurisdictie van de lidstaten, met uitzondering van de wateren die grenzen aan de in bijlage II bij het Verdrag genoemde gebieden;
c)
„totaal toegestane vangst (TAC)”, de hoeveelheden die elk jaar van elk bestand mogen worden gevangen en aangeland;
d)
„quotum”, het gedeelte van een TAC dat is toegewezen aan de Unie, aan een lidstaat of aan een derde land;
e)
„internationale wateren”, wateren die niet onder de soevereiniteit of jurisdictie van een staat vallen.
2. In deze verordening gelden de volgende definities voor zones:
a)
ICES-zones zijn de zones als bedoeld in Verordening (EG) nr. 218/2009 van het Europees Parlement en de Raad van 11 maart 2009 inzake de verstrekking van statistieken van de nominale vangsten van lidstaten die in het noordoostelijke gedeelte van de Atlantische Oceaan vissen (7);
b)
CECAF-zones (Fishery Committee for the Eastern Central Atlantic - Visserijcommissie voor het centraal-oostelijke deel van de Atlantische Oceaan, of FAO-gebied 34) zijn de zones als bedoeld in Verordening (EG) nr. 216/2009 van het Europees Parlement en de Raad van 11 maart 2009 inzake de verstrekking van statistieken van de nominale vangsten van lidstaten in bepaalde gebieden buiten de Noord-Atlantische Oceaan (8).
Artikel 3
TAC’s en verdeling
De TAC’s voor diepzeesoorten die door EU-vaartuigen in uniale wateren en in bepaalde niet-uniale wateren worden gevangen, de verdeling van die TAC’s over de lidstaten, en in voorkomend geval de voorwaarden die daar functioneel mee verbonden zijn, worden in de bijlage vastgesteld.
Artikel 4
Bijzondere bepalingen inzake de verdeling
De in de bijlage vastgestelde verdeling van de vangstmogelijkheden over de lidstaten geldt onverminderd:
a)
het ruilen van vangstmogelijkheden op grond van artikel 20, lid 5, van Verordening (EG) nr. 2371/2002;
b)
de kortingen en herverdelingen op grond van artikel 37 van Verordening (EG) nr. 1224/2009 van de Raad van 20 november 2009 tot vaststelling van een communautaire controleregeling die de naleving van de regels van het gemeenschappelijk visserijbeleid moet garanderen (9) of op grond van artikel 10, lid 4, van Verordening (EG) nr. 1006/2008 van de Raad van 29 september 2008 betreffende machtigingen voor visserijactiviteiten van communautaire vissersvaartuigen buiten de communautaire wateren en de toegang van vaartuigen van derde landen tot de communautaire wateren (10);
c)
de aanlanding van extra hoeveelheden op grond van artikel 3 van Verordening (EG) nr. 847/96;
d)
de op grond van artikel 4 van Verordening (EG) nr. 847/96 ingehouden hoeveelheden;
e)
de verlagingen op grond van de artikelen 105 en 107 van Verordening (EG) nr. 1224/2009.
Artikel 5
Verhouding tot Verordening (EG) nr. 847/96
Voor de toepassing van Verordening (EG) nr. 847/96 worden alle in de bijlage bij deze verordening vastgestelde quota beschouwd als analytische quota.
Artikel 6
Voorwaarden voor de aanlanding van vangsten en bijvangsten
Van bestanden ten aanzien waarvan bij deze verordening vangstmogelijkheden worden vastgesteld, mag slechts vis aan boord worden gehouden of aangeland die is gevangen door vaartuigen van een lidstaat waarvan de quota nog niet zijn uitgeput.
Artikel 7
Inwerkingtreding
Deze verordening treedt in werking op de dag na die van de bekendmaking ervan in het Publicatieblad van de Europese Unie.
Zij is van toepassing met ingang van 1 januari 2011.
Deze verordening is verbindend in al haar onderdelen en is rechtstreeks toepasselijk in elke lidstaat.
Gedaan te Brussel, 13 december 2010.