ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 31. ledna 2011
podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES o odpovídající ochraně osobních údajů Státem Izrael v souvislosti s automatizovaným zpracováváním osobních údajů
(oznámeno pod číslem K(2011) 332)
(Text s významem pro EHP)
(2011/61/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů (1), a zejména na čl. 25 odst. 6 uvedené směrnice,
po konzultaci s evropským inspektorem ochrany údajů,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
V souladu se směrnicí 95/46/ES jsou členské státy povinny zajistit, aby k předávání osobních údajů do třetí země docházelo, pouze pokud dotyčná třetí země zajišťuje odpovídající úroveň ochrany a pokud jsou před předáním údajů dodržovány právní předpisy členských států provádějící ostatní ustanovení směrnice.
(2)
Komise může dospět k závěru, že třetí země zajišťuje odpovídající úroveň ochrany. Takové zemi mohou členské státy předávat osobní údaje, aniž by byly nutné dodatečné záruky.
(3)
V souladu se směrnicí 95/46/ES má být úroveň ochrany údajů hodnocena s ohledem na všechny okolnosti související s předáním nebo předáváním údajů, a to se zvláštním zřetelem na celou řadu podmínek týkajících se předávání a uvedených v článku 25 této směrnice.
(4)
S ohledem na rozdíly v přístupu třetích zemí k ochraně údajů by mělo být dbáno na to, aby hodnocení odpovídající úrovně této ochrany a uplatňování všech rozhodnutí na základě čl. 25 odst. 6 směrnice 95/46/ES nebyla svévolně nebo neodůvodněně diskriminační vůči třetím zemím, kde jsou obdobné podmínky, nebo mezi nimi, a aby nevytvářela skrytou překážku obchodu s ohledem na stávající mezinárodní závazky Evropské unie.
(5)
Právní řád Státu Izrael nemá psanou ústavu, avšak ústavní sílu dovodil Nejvyšší soud Státu Izrael u některých „základních zákonů“. Tyto „základní zákony“ doplňuje objemný soubor judikatury, jelikož se právní řád Izraele ve značném rozsahu řídí zásadami obyčejového práva. Právo na soukromí je zahrnuto v „základním zákonu o právu na lidskou důstojnost a svobodu“ v oddíle 7.
(6)
Právní normy upravující ochranu osobních údajů ve Státě Izrael vycházejí ve velké míře z norem stanovených směrnicí 95/46/ES a jsou stanoveny v zákoně o ochraně soukromí 5741-1981, naposledy pozměněném v roce 2007 za účelem zavedení nových požadavků na zpracování osobních údajů a podrobné organizace orgánu dozoru.
(7)
Tyto právní předpisy v oblasti ochrany údajů dále doplňují vládní rozhodnutí provádějící zákon o ochraně soukromí 5741-1981 a o organizaci a fungování orgánu dozoru, která povětšinou vycházejí z doporučení formulovaných ve zprávě Komise pro přezkum právních předpisů týkajících se databází (Schoffmanova zpráva) pro ministerstvo spravedlnosti.
(8)
Ustanovení ohledně ochrany údajů jsou rovněž obsažena v celé řadě právních nástrojů upravujících různá odvětví, jako jsou předpisy ve finančním sektoru, ve zdravotnictví a předpisy týkající se veřejných rejstříků.
(9)
Právní normy v oblasti ochrany údajů platné ve Státě Izrael pokrývají všechny základní zásady nutné pro odpovídající úroveň ochrany pro fyzické osoby ve vztahu k zpracování osobních údajů automatizovanými databázemi. Kapitola 2 zákona o ochraně soukromí 5741-1981, která stanoví zásady zpracování osobních údajů, se nevztahuje na zpracování osobních údajů v databázích, které nejsou automatizované (manuální databáze).
(10)
Uplatňování právních norem ochrany osobních údajů zaručují správní a soudní prostředky nápravy a nezávislý dozor prováděný dozorčím orgánem, jímž je Izraelský úřad pro právo, informace a technologie (ILITA), který je nadán pravomocemi k provádění šetření a zásahů a je zcela nezávislý.
(11)
Izraelské orgány pro ochranu osobních údajů poskytly vysvětlení a záruky ohledně způsobu výkladu izraelského práva a poskytly záruky ohledně provádění izraelských předpisů na ochranu údajů v souladu s takovým výkladem. Toto rozhodnutí přihlíží k uvedeným vysvětlením a zárukám, a je jimi proto podmíněno.
(12)
Stát Izrael je proto třeba považovat za zemi zajišťující odpovídající úroveň ochrany osobních údajů podle směrnice 95/46/ES, pokud jde o automatizované mezinárodní předávání osobních údajů z Evropské unie do Státu Izrael nebo o případy, kdy toto předávání není automatizováno, avšak tyto údaje jsou předmětem dalšího automatizovaného zpracování ve Státě Izrael. Opačně, na mezinárodní předávání osobních údajů z EU do Státu Izrael, u kterého samo předávání a následné zpracování je prováděno výlučně neautomatizovanými prostředky, by se toto rozhodnutí nemělo vztahovat.
(13)
V zájmu průhlednosti a aby příslušné orgány v členských státech zajistily ochranu fyzických osob v souvislosti se zpracováním jejich osobních údajů, je nezbytné uvést výjimečné okolnosti, za nichž může být odůvodněno pozastavení určitých toků údajů, bez ohledu na zjištění odpovídající úrovně ochrany.
(14)
Závěry týkající se úrovně ochrany osobních údajů v tomto rozhodnutí odkazují na Stát Izrael vymezený podle mezinárodní práva. Další následné předávání příjemci mimo Stát Izrael vymezený podle mezinárodního práva by mělo být považováno za předávání osobních údajů do třetí země.
(15)
Pracovní skupina pro ochranu fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů, zřízená podle článku 29 směrnice 95/46/ES, předložila kladné stanovisko k úrovni ochrany osobních údajů, pokud jde o automatizované mezinárodní předávání osobních údajů z Evropské unie, nebo o případy, kdy předávání není automatizované, avšak tyto údaje jsou předmětem dalšího automatizovaného zpracování ve Státě Izrael. Ve svém kladném stanovisku pracovní skupina vyzvala izraelské úřady, aby přijaly další ustanovení, která rozšíří uplatňování izraelských právních předpisů na manuální databáze, výslovně uznají, že bude uplatňování zásada proporcionality na zpracování osobních údajů v soukromé sféře, a která budou vykládat výjimky při mezinárodním předávání tak, aby byl jejich výklad v souladu s požadavky stanovenými v jejím „pracovním dokumentu o jednotném výkladu čl. 26 odst. 1 směrnice 95/46/ES“ (2). Toto stanovisko bylo zohledněno při přípravě toho rozhodnutí (3).
(16)
Výbor zřízený podle čl. 31 odst. 1 směrnice 95/46/ES nepředložil stanovisko ve lhůtě stanovené jeho předsedou,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Pro účely čl. 25 odst. 2 směrnice 95/46/ES se Izrael považuje za zemi poskytující odpovídající úroveň ochrany osobních údajů předávaných z Evropské unie, pokud jde o automatizované předávání osobních údajů z Evropské unie do Izraele nebo o případy, kdy toto předávání není automatizováno, avšak tyto údaje jsou předmětem dalšího automatizovaného zpracování ve Státě Izrael.
2. Orgánem dozoru Státu Izrael, který má pravomoc uplatňovat normy ochrany osobních údajů ve Státě Izrael, je Izraelský úřad pro právo, informace a technologie (ILITA) uvedený v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
1. Toto rozhodnutí se zabývá pouze úrovní ochrany zajišťované ve Státě Izrael vymezeném podle mezinárodního práva s cílem naplnit požadavky čl. 25 odst. 1 směrnice 95/46/ES a nedotýká se ostatních podmínek nebo omezení provádějících ostatní ustanovení zmíněné směrnice, které se vztahují na zpracování osobních údajů v členských státech.
2. Toto rozhodnutí se použije v souladu s mezinárodním právem. Rozhodnutím není dotčen status Golanských výšin, pásma Gazy a Západního břehu Jordánu, včetně východního Jeruzaléma podle mezinárodního práva.
Článek 3
1. Aniž jsou dotčeny pravomoci příslušných orgánů členských států přijímat opatření, která zajišťují, aby byly dodržovány vnitrostátní předpisy přijaté na základě jiných ustanovení než článku 25 směrnice 95/46/ES, mohou tyto orgány vykonávat své stávající pravomoci, aby pozastavily předávání údajů příjemci ve Státě Izrael s cílem chránit fyzické osoby v souvislosti se zpracováním jejich osobních údajů v těchto případech:
a)
pokud příslušný izraelský orgán zjistí, že příjemce nedodržuje standardy uplatňované v oblasti ochrany, nebo
b)
pokud je velmi pravděpodobné, že nebyly dodržovány normy týkající se ochrany, pokud se lze důvodně domnívat, že příslušný orgán Státu Izrael včas nepřijal nebo nepřijme odpovídající opatření nezbytná pro vyřešení dané věci; pokud by pokračování v předávání údajů vyvolalo bezprostřední riziko vzniku vážné újmy subjektům údajů a pokud příslušné orgány členského státu za daných okolností přiměřeně usilují o informování strany odpovědné za zpracování údajů usazené ve Státě Izrael a poskytly jí příležitost zaujmout stanovisko.
2. Pozastavení předávání údajů skončí, jakmile je zajištěno dodržování norem ochrany a jakmile je o této skutečnosti informován příslušný orgán členského stát.
Článek 4
1. Členské státy neprodleně uvědomí Komisi o přijetí opatření podle článku 3.
2. Členské státy a Komise se rovněž vzájemně informují o případech, kdy opatření přijatá subjekty pověřenými zajištěním dodržování norem ochrany ve Státě Izrael nejsou dostatečná.
3. Pokud informace shromážděné podle článku 3 a podle odstavců 1 a 2 tohoto článku prokážou, že kterýkoli subjekt pověřený zajištěním dodržování norem ochrany ve Státě Izrael neplní účinně svou úlohu, uvědomí o tom Komise příslušný orgán Státu Izrael a, bude-li třeba, předloží návrh opatření postupem podle čl. 31 odst. 2 směrnice 95/46/ES s cílem zrušit toto rozhodnutí, pozastavit je nebo omezit jeho oblast působnosti.
Článek 5
Komise sleduje provádění tohoto rozhodnutí a jakékoli předmětné poznatky sdělí výboru zřízenému podle článku 31 směrnice 95/46/ES, včetně jakýchkoliv důkazů, které by mohly mít vliv na hodnocení prováděné podle článku 1 tohoto rozhodnutí, zda je úroveň ochrany ve Státě Izrael odpovídající ve smyslu článku 25 směrnice 95/46/ES, a jakýchkoliv důkazů, že se toto rozhodnutí provádí diskriminačním způsobem. Komise zejména sleduje zpracovávání osobních údajů v manuálních databázích.
Článek 6
Členské státy přijmou veškerá opatření, která jsou nezbytná pro dosažení souladu s tímto rozhodnutím, do tří měsíců od data jeho oznámení.
Článek 7
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
V Bruselu dne 31. ledna 2011.
BESLUIT VAN DE COMMISSIE
van 31 januari 2011
overeenkomstig Richtlijn 95/46/EG van het Europees Parlement en de Raad, over de passende bescherming van persoonsgegevens door de staat Israël wat de geautomatiseerde verwerking van persoonsgegevens betreft
(Kennisgeving geschied onder nummer C(2011) 332)
(Voor de EER relevante tekst)
(2011/61/EU)
DE EUROPESE COMMISSIE,
Gezien het Verdrag betreffende de werking van de Europese Unie,
Gezien Richtlijn 95/46/EG van het Europees Parlement en de Raad van 24 oktober 1995 betreffende de bescherming van natuurlijke personen in verband met de verwerking van persoonsgegevens en betreffende het vrije verkeer van die gegevens (1), en met name artikel 25, lid 6,
Na raadpleging van de Europese Toezichthouder voor gegevensbescherming,
Overwegende hetgeen volgt:
(1)
Overeenkomstig Richtlijn 95/46/EG dienen de lidstaten te bepalen dat persoonsgegevens slechts naar een derde land mogen worden doorgegeven indien dat land een passend beschermingsniveau waarborgt en de wetgeving van de lidstaten die is vastgesteld ter uitvoering van de andere bepalingen van deze richtlijn al vóór de doorgifte wordt nageleefd.
(2)
De Commissie kan vaststellen dat een derde land waarborgen voor een passend beschermingsniveau biedt. In dat geval kunnen persoonsgegevens zonder aanvullende garanties vanuit de lidstaten worden doorgegeven.
(3)
Overeenkomstig Richtlijn 95/46/EG dient het gegevensbeschermingsniveau te worden beoordeeld met inachtneming van alle omstandigheden die op de doorgifte van gegevens of op een categorie gegevensdoorgiften van invloed zijn en dient in het bijzonder rekening te worden gehouden met een aantal in artikel 25 van de richtlijn opgenomen elementen die voor de doorgifte relevant zijn.
(4)
Gezien de verschillende benaderingen van gegevensbescherming in derde landen dient het beschermingsniveau te worden beoordeeld en dienen besluiten op grond van artikel 25, lid 6, van Richtlijn 95/46/EG te worden vastgesteld en uitgevoerd op een wijze die geen willekeurige of onterechte discriminatie inhoudt tegen of tussen derde landen waar gelijksoortige voorwaarden gelden, noch een verkapte handelsbelemmering, rekening houdend met de geldende internationale verbintenissen van de Europese Unie.
(5)
Het rechtsstelsel van de staat Israël kent geen geschreven grondwet, maar aan bepaalde „basiswetten” is door het Hooggerechtshof van de staat Israël de grondwettelijke status toegekend. Deze „basiswetten” worden aangevuld door een uitgebreide jurisprudentie, aangezien het Israëlische rechtsstelsel in hoge mate uitgaat van de beginselen van het common law-rechtsstelsel. Het recht op bescherming van de persoonlijke levenssfeer is opgenomen in artikel 7 van de basiswet inzake menselijke waardigheid en vrijheid.
(6)
De rechtsnormen voor de bescherming van persoonsgegevens in de staat Israël zijn grotendeels gebaseerd op de normen van Richtlijn 95/46/EG, en zijn vastgelegd in Wet 5741-1981 inzake de bescherming van de privacy, die laatstelijk is gewijzigd in 2007 door de vaststelling van nieuwe vereisten inzake de verwerking van persoonsgegevens en uitgebreide voorschriften inzake de organisatiestructuur van de toezichthoudende autoriteit.
(7)
De wetgeving inzake gegevensbescherming is voorts aangevuld door regeringsbesluiten inzake de tenuitvoerlegging van Wet 5741-1981 inzake de bescherming van de privacy, voornamelijk op basis van aanbevelingen die zijn gedaan in het verslag aan het ministerie van Justitie van de commissie voor onderzoek van de wetgeving inzake databases (het „verslag-Schoffman”).
(8)
Bepalingen inzake gegevensbescherming zijn ook opgenomen in een aantal rechtsinstrumenten die van toepassing zijn op verschillende sectoren, zoals de financiële sector, de gezondheidszorg en de openbare registers.
(9)
De wettelijke normen voor gegevensbescherming in de staat Israël omvatten alle basisbeginselen die noodzakelijk zijn voor een passend beschermingsniveau voor natuurlijke personen met betrekking tot de verwerking van persoonsgegevens in databases. Hoofdstuk 2 van Wet 5741-1981 inzake de bescherming van de privacy, waarin de beginselen voor de verwerking van persoonsgegevens zijn vastgelegd, is niet van toepassing op persoonsgegevens die in niet-geautomatiseerde (handmatige) gegevensbestanden zijn opgenomen.
(10)
De toepassing van de rechtsnormen voor gegevensbescherming wordt gewaarborgd door bestuurlijke en rechtsmiddelen en het onafhankelijke toezicht door de toezichthoudende autoriteit, de Israëlische Autoriteit voor wetgeving, informatie en technologie (ILITA), die de bevoegdheid heeft onderzoek te verrichten en in te grijpen, en volledig onafhankelijk optreedt.
(11)
De Israëlische autoriteiten voor gegevensbescherming hebben verduidelijkingen en waarborgen geboden inzake de interpretatie van de Israëlische wetgeving en de verzekering gegeven dat de Israëlische normen inzake gegevensbescherming overeenkomstig deze interpretatie worden uitgevoerd. Dit besluit neemt deze verduidelijkingen en waarborgen in aanmerking en stelt derhalve de naleving daarvan als voorwaarde.
(12)
Derhalve wordt de staat Israël geacht een passend beschermingsniveau voor persoonsgegevens te waarborgen, als bedoeld in Richtlijn 95/46/EG, voor wat betreft geautomatiseerde internationale doorgiften van persoonsgegevens vanuit de Europese Unie naar de staat Israël, alsmede niet-geautomatiseerde doorgiften die in de staat Israël onderworpen worden aan geautomatiseerde verdere verwerking. Dit besluit dient echter niet van toepassing te zijn op internationale doorgiften van persoonsgegevens vanuit de Europese Unie naar de staat Israël waarbij de doorgifte zelf en de verdere verwerking van de gegevens uitsluitend op niet-geautomatiseerde wijze plaatsvinden.
(13)
In het belang van de transparantie en om de bevoegde autoriteiten in de lidstaten in staat te stellen de bescherming van personen in verband met de verwerking van hun persoonsgegevens te waarborgen, moet nader worden geregeld in welke buitengewone omstandigheden de doorgifte van gegevens kan worden opgeschort, ondanks dat een passend beschermingsniveau is vastgesteld.
(14)
De in dit besluit bedoelde bevindingen betreffende de gepastheid van het beschermingsniveau hebben betrekking op de staat Israël zoals gedefinieerd overeenkomstig het internationale recht. Verdere doorgifte van persoonsgegevens naar een ontvanger buiten de staat Israël, zoals deze is gedefinieerd overeenkomstig het internationale recht, moet worden beschouwd als doorgifte van persoonsgegevens naar een derde land.
(15)
De bij artikel 29 van Richtlijn 95/46/EG ingestelde Groep voor de bescherming van personen in verband met de verwerking van persoonsgegevens heeft een gunstig advies uitgebracht over het niveau van de bescherming van persoonsgegevens, waar het gaat om geautomatiseerde internationale doorgiften van persoonsgegevens vanuit de Europese Unie en om niet-geautomatiseerde doorgiften die in de staat Israël onderworpen worden aan geautomatiseerde verdere verwerking. De Groep heeft er in haar gunstige advies bij de Israëlische autoriteiten op aangedrongen nadere bepalingen vast te stellen waarbij de toepassing van de Israëlische wetgeving wordt uitgebreid tot handmatige databases, de toepasselijkheid van het evenredigheidsbeginsel op de verwerking van persoonsgegevens in de particuliere sector uitdrukkelijk wordt erkend en de afwijkingsbepalingen op het gebied van internationale gegevensdoorgiften worden geïnterpreteerd overeenkomstig de criteria van het werkdocument van de Groep over een gemeenschappelijke interpretatie van artikel 26, lid 1, van Richtlijn 95/46/EG (2). Met dit advies is rekening gehouden bij het opstellen van dit besluit (3).
(16)
Het bij artikel 31, lid 1, van Richtlijn 95/46/EG ingestelde comité heeft geen advies uitgebracht binnen de door zijn voorzitter vastgestelde termijn,
HEEFT HET VOLGENDE BESLUIT VASTGESTELD:
Artikel 1
1. Voor de toepassing van artikel 25, lid 2, van Richtlijn 95/46/EG wordt de staat Israël geacht een passend beschermingsniveau te waarborgen voor persoonsgegevens die vanuit de Europese Unie worden doorgegeven, voor zover het gaat om geautomatiseerde internationale doorgiften van persoonsgegevens vanuit de Europese Unie, alsmede niet-geautomatiseerde doorgiften die in de staat Israël aan geautomatiseerde verdere verwerking worden onderworpen.
2. De bevoegde autoriteit van de staat Israël voor de toepassing van de wettelijke normen inzake gegevensbescherming in de staat Israël is de Israëlische Autoriteit voor wetgeving, informatie en technologie (ILITA), genoemd in de bijlage bij dit besluit.
Artikel 2
1. Dit besluit betreft slechts de gepastheid van de bescherming die wordt geboden in de staat Israël zoals gedefinieerd overeenkomstig het internationale recht, teneinde aan de vereisten van artikel 25, lid 1, van Richtlijn 95/46/EG te voldoen, en laat andere voorwaarden of beperkingen tot uitvoering van andere bepalingen van die richtlijn die op de verwerking van persoonsgegevens in de lidstaten betrekking hebben, onverlet.
2. Dit besluit wordt toegepast overeenkomstig het internationale recht. Het laat de internationaalrechtelijke status van de Golanhoogte, de Gazastrook en de Westelijke Jordaanoever, met inbegrip van Oost-Jerusalem, onverlet.
Artikel 3
1. In onderstaande gevallen kunnen de bevoegde autoriteiten in de lidstaten gebruikmaken van hun bestaande bevoegdheden om gegevensstromen naar een ontvanger in de staat Israël op te schorten, teneinde personen ten aanzien van de verwerking van hun persoonsgegevens te beschermen, onverminderd de bevoegdheid van die autoriteiten om maatregelen te nemen voor de naleving van nationale bepalingen die zijn goedgekeurd ingevolge andere bepalingen dan artikel 25 van Richtlijn 95/46/EG:
a)
indien een bevoegde autoriteit in de staat Israël tot de conclusie is gekomen dat de ontvanger in strijd met de toepasselijke normen voor gegevensbescherming handelt, of
b)
indien het zeer waarschijnlijk is dat niet aan de normen voor gegevensbescherming wordt voldaan, er goede redenen zijn om aan te nemen dat de bevoegde autoriteit in de staat Israël niet tijdig passende maatregelen neemt of zal nemen om het probleem op te lossen, de voortzetting van de doorgifte een dreigend gevaar voor ernstige schade aan de betrokkene inhoudt en de bevoegde autoriteiten in de lidstaat gedaan hebben wat in de gegeven omstandigheden redelijkerwijs mogelijk is om de in de staat Israël gevestigde organisatie die voor de verwerking verantwoordelijk is in kennis te stellen en de gelegenheid te geven te reageren.
2. De opschortingsmaatregel blijft van kracht tot vaststaat dat de beschermingsnormen worden nageleefd en de bevoegde autoriteit van de betrokken lidstaat of lidstaten hiervan in kennis is gesteld.
Artikel 4
1. De lidstaten stellen de Commissie onverwijld in kennis wanneer op grond van artikel 3 maatregelen worden genomen.
2. De lidstaten en de Commissie stellen elkaar op de hoogte van de gevallen waarin de instanties die in de staat Israël verantwoordelijk zijn voor de naleving van de beschermingsnormen niet in staat zijn deze naleving te garanderen.
3. Wanneer uit de overeenkomstig artikel 3 en de leden 1 en 2 van dit artikel verzamelde informatie mocht blijken dat een instantie die verantwoordelijk is voor de naleving van de beschermingsnormen in de staat Israël haar taak niet naar behoren vervult, stelt de Commissie de bevoegde autoriteit in de staat Israël hiervan in kennis en stelt zij zo nodig, volgens de procedure van artikel 31, lid 2, van Richtlijn 95/46/EG, ontwerpmaatregelen voor om dit besluit in te trekken of op te schorten, dan wel het toepassingsgebied ervan te beperken.
Artikel 5
De Commissie evalueert de werking van dit besluit en deelt alle relevante vaststellingen aan het bij artikel 31 van Richtlijn 95/46/EG ingestelde comité mee, met inbegrip van alle gegevens die van invloed kunnen zijn op de vaststelling in artikel 1 van dit besluit dat het beschermingsniveau in de staat Israël passend is in de zin van artikel 25 van Richtlijn 95/46/EG, alsmede, wanneer dit besluit op discriminerende wijze wordt uitgevoerd, alle gegevens waaruit dat blijkt. Met name let zij op de verwerking van persoonsgegevens in handmatige databases.
Artikel 6
De lidstaten nemen alle nodig maatregelen om aan dit besluit te voldoen binnen drie maanden na de kennisgeving ervan.
Artikel 7
Dit besluit is gericht tot de lidstaten.
Gedaan te Brussel, 31 januari 2011.