NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 817/2010
ze dne 16. září 2010,
kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1234/2007, pokud jde o požadavky na poskytování vývozních náhrad v souvislosti s řádným zacházením se živým skotem během přepravy
(přepracování)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1234/2007 ze dne 22. října 2007, kterým se stanoví společná organizace zemědělských trhů a zvláštní ustanovení pro některé zemědělské produkty („jednotné nařízení o společné organizaci trhů“) (1), a zejména na článek 170 ve spojení s článkem 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení Komise (ES) č. 639/2003 ze dne 9. dubna 2003, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1254/1999, pokud jde požadavky na poskytování vývozních náhrad v souvislosti s řádným zacházením se živým skotem během přepravy (2), bylo několikrát podstatně změněno (3). Vzhledem k novým změnám by uvedená směrnice měla být z důvodu srozumitelnosti a přehlednosti přepracována.
(2)
Podle článku 168 nařízení (ES) č. 1234/2007 poskytování a výplata vývozní náhrady pro živý skot podléhají dodržení právních předpisů Unie týkajících dobrých životních podmínek zvířat, a zejména dodržení nařízení Rady (ES) č. 1/2005 ze dne 22. prosince 2004 o ochraně zvířat během přepravy a souvisejících činností (4).
(3)
Za účelem zaručení dodržování norem týkajících se dobrých životních podmínek zvířat by měl být zaveden systém monitorování, který by zahrnoval povinné kontroly v místě výjezdu z celního území Společenství a rovněž po opuštění celního území Společenství, jestliže se mění dopravní prostředky a rovněž v místě první vykládky ve třetí zemi konečného určení.
(4)
Pro usnadnění náležitých kontrol při výjezdu z celního území Společenství by měla být stanovena místa výjezdu.
(5)
Posouzení tělesného a zdravotního stavu zvířat vyžaduje zvláštní kvalifikaci a zkušenost. Kontroly by měl proto vykonávat veterinární lékař. Navíc by měla být vyjasněna oblast působnosti a vypracován vzor zprávy, aby byly tyto kontroly přesné a harmonizované.
(6)
Pro účely tohoto nařízení by měly být kontroly, jež se mají provádět ve třetích zemích, povinné a měly by je provádět orgány členských států nebo mezinárodní kontrolní a dozorčí společnosti (dále jen „kontrolní společnosti“), které jsou schváleny a kontrolovány členskými státy v souladu s nařízením Komise (ES) č. 612/2009 ze dne 7. července 2009, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu vývozních náhrad pro zemědělské produkty (5). Aby kontrolní společnosti mohly provádět kontroly pro účely tohoto nařízení, měly by zejména splňovat požadavky na schvalování a kontrolu, jak jsou stanoveny v příloze VIII nařízení (ES) č. 612/2009.
(7)
Článek 168 nařízení (ES) č. 1234/2007 a toto nařízení stanoví, že soulad s právními předpisy Unie týkajícími se dobrých životních podmínek zvířat je podmínkou pro výplatu vývozních náhrad. Proto by mělo být jasně stanoveno, aniž jsou dotčeny případy vyšší moci uznané judikaturou Soudního dvora Evropské unie, že porušení těchto ustanovení týkajících se dobrých životních podmínek zvířat nezpůsobí snížení, nýbrž ztrátu vývozní náhrady, která souvisí s počtem zvířat, u kterých nebyly dodrženy požadavky na dobré životní podmínky. Z těchto ustanovení, jakož i z pravidel týkajících se dobrých životních podmínek zvířat, která jsou uvedena v článcích 3 až 9 nařízení (ES) č. 1/2005 a v nich uvedených přílohách, stejnou měrou vyplývá, že nezávisle na tělesném stavu zvířat se náhrada nevyplácí pro zvířata, u kterých nebyla dodržena pravidla týkající se dobrých životních podmínek.
(8)
Je-li zřejmé, že nařízení (ES) č. 1/2005 není dodržováno u velkého počtu zvířat, měly by se kromě toho, že se nevyplatí vývozní náhrady, použít i náležité sankce. Pokud navíc takové nedodržení vyplývá z naprostého zanedbávání požadavků na dobré životní podmínky zvířat, mělo by se rozhodnout o úplné ztrátě vývozní náhrady.
(9)
Vzhledem k rozdílům mezi různými jazykovými verzemi je nutné jasně stanovit, že náhrada má být odmítnuta pro všechna zvířata uvedená ve vývozním prohlášení, pokud počet zvířat, pro něž se žádná náhrada nevyplatí, představuje více než 5 % z počtu uvedeného v přijatém vývozním prohlášení, avšak nejméně tři zvířata nebo deset nebo více zvířat, avšak nejméně 2 % z počtu potvrzeného v přijatém vývozním prohlášení. Ustanovení čl. 6 odst. 2 písm. b) by tudíž mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(10)
Členské státy by měly Komisi poskytnout údaje nezbytné pro sledování provádění tohoto nařízení a pro vypracování příslušných zpráv.
(11)
Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro společnou organizaci zemědělských trhů,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Oblast působnosti
Podle článku 168 nařízení (ES) č. 1234/2007 se vývozní náhrada pro živý skot kódu KN 0102 (dále jen „zvířata“) vyplatí pouze tehdy, jsou-li během přepravy zvířat do prvního místa vykládky ve třetí zemi konečného určení dodrženy články 3 až 9 nařízení (ES) č. 1/2005 a v nich zmíněné přílohy a toto nařízení.
Pro účely tohoto nařízení se při silniční přepravě „prvním místem vykládky ve třetí zemi konečného určení“ rozumí místo, kde je ze silničního vozidla definitivně vyloženo první zvíře, a tedy nikoliv místo, kde je cesta přerušena za účelem odpočinku, krmení nebo napájení zvířat.
Článek 2
Kontroly uvnitř celního území Společenství
1. Zvířata mohou opustit celní území Společenství pouze přes tato místa výjezdu:
a)
stanoviště hraniční kontroly schválené rozhodnutím Komise pro veterinární kontroly živých kopytníků pocházejících ze třetích zemí,
nebo
b)
místo výjezdu určené členským státem.
2. U zvířat, pro něž bylo přijato vývozní prohlášení, úřední veterinární lékař v místě výjezdu v souladu se směrnicí Rady 96/93/ES (6) ověří, zda:
a)
byly požadavky stanovené v nařízení (ES) č. 1/2005 dodrženy od místa odeslání, jak je stanoveno v čl. 2 písm. r) uvedeného nařízení, až do místa výjezdu
a
b)
podmínky přepravy pro zbývající část cesty odpovídají nařízení (ES) č. 1/2005 a zda byla přijata nezbytná opatření k zajištění jeho dodržení až do první vykládky ve třetí zemi konečného určení.
Po provedení kontrol vyplní úřední veterinární lékař v souladu se vzorem uvedeným v příloze I tohoto nařízení zprávu, v níž potvrdí, zda jsou výsledky kontrol provedených v souladu s prvním pododstavcem uspokojivé či nikoliv.
Odpovědný veterinární orgán v místě výjezdu uchová uvedenou zprávu po dobu nejméně tří let. Kopie zprávy se zašle platební agentuře.
3. Je-li úřední veterinární lékař v místě výjezdu přesvědčen, že jsou požadavky odstavce 2 splněny, potvrdí toto zjištění jednou z poznámek uvedených v příloze II a na doklad, který potvrzuje, že zboží opustilo celní území Společenství, připojí razítko a podpis buď v kolonce J kontrolního výtisku T5, nebo na nejvhodnějším místě na vnitrostátním dokladu.
4. Úřední veterinární lékař v místě výjezdu potvrdí na dokladu uvedeném v odstavci 3 celkový počet zvířat, pro něž bylo vývozní prohlášení přijato, přičemž odečte zvířata, která během přepravy porodila nebo zmetala, která uhynula nebo u nichž nebyly požadavky nařízení (ES) č. 1/2005 dodrženy.
5. Členské státy mohou od vývozce vyžadovat, aby úředního veterinárního lékaře v místě výjezdu předem upozornil na příjezd zásilky do místa výjezdu.
6. Odchylně od odstavce 1, pokud se pro přepravu po železnici nebo ve velkých kontejnerech použije zjednodušený tranzitní režim Společenství uvedený v článku 11 nařízení (ES) č. 612/2009, úřední veterinární lékař provede kontroly u úřadu, v němž jsou zvířata do takového režimu zařazována.
Osvědčení a poznámky uvedené v odstavcích 3 a 4 tohoto článku se připojí na doklady používané pro účely vyplácení náhrady nebo, v případě popsaném v čl. 11 odst. 4 nařízení (ES) č. 612/2009, na kontrolní výtisk T5.
Článek 3
Kontroly ve třetích zemích
1. Vývozce zajistí, že jsou zvířata po opuštění celního území Společenství podrobena kontrole:
a)
všude, kde se mění dopravní prostředky, vyjma případů, kdy tato změna nebyla plánována a je důsledkem výjimečných a nepředvídaných okolností;
b)
v místě první vykládky ve třetí zemi konečného určení.
2. Prováděním kontrol stanovených v odstavci 1 je pověřena mezinárodní kontrolní a dozorčí společnost schválená a kontrolovaná za tímto účelem členským státem v souladu s články 18 až 23 nařízení (ES) č. 612/2009 nebo úřední agentura členského státu.
Kontroly stanovené v odstavci 1 provádí veterinární lékař s diplomem, osvědčením nebo jiným dokladem o dosažené kvalifikaci veterinárního lékaře podle článku 21 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/36/ES (7). Členské státy, které schválily mezinárodní kontrolní a dozorčí společnosti uvedené v prvním pododstavci tohoto odstavce, by však měly ověřit, že uvedené společnosti kontrolují, zda veterinární lékař s kvalifikací, na niž se nevztahuje uvedená směrnice, má znalosti vyžadované podle nařízení (ES) č. 1/2005. Uvedené kontroly jsou prováděny odpovídajícím, objektivním a nestranným způsobem prostřednictvím vhodných postupů.
Pro každou kontrolu provedenou podle odstavce 1 vyplní veterinární lékař, který kontrolu provedl, zprávu v souladu se vzory uvedenými v přílohách III a IV tohoto nařízení.
Článek 4
Postup pro výplatu vývozních náhrad
1. Vývozce poskytne příslušným orgánům členského státu, v němž je vývozní prohlášení přijato, nejpozději při podání vývozního prohlášení veškeré nezbytné údaje týkající se cesty.
Současně nebo ihned, jakmile se o tom dozví, informuje vývozce příslušný orgán o všech případných změnách dopravních prostředků.
2. Žádosti o platbu vývozních náhrad vypracované v souladu s článkem 46 nařízení (ES) č. 612/2009 by měly být ve lhůtě stanovené v uvedeném článku doplněny:
a)
řádně vyplněným dokladem uvedeným v čl. 2 odst. 3 tohoto nařízení
a
b)
zprávami stanovenými v čl. 3 odst. 2 třetím pododstavci tohoto nařízení.
3. Nemohou-li být kontroly uvedené v čl. 3 odst. 1 provedeny v důsledku okolností, které nelze přičíst vývozci, příslušný orgán může na základě odůvodněné žádosti vývozce přijmout jiné doklady, které k jeho spokojenosti potvrzují, že nařízení (ES) č. 1/2005 bylo dodrženo.
Článek 5
Nevyplacení vývozní náhrady
1. Celková částka vývozní náhrady na zvíře vypočtená podle druhého pododstavce se nevyplatí pro:
a)
zvířata, která během přepravy uhynula, vyjma za okolností stanovených v odstavci 2;
b)
zvířata, která během přepravy porodila nebo zmetala před první vykládkou ve třetí zemi konečného určení;
c)
zvířata, v jejichž případě se příslušný orgán na základě dokladů uvedených v čl. 4 odst. 2 a/nebo všech dalších dostupných údajů o dodržování tohoto nařízení domnívá, že články 3 až 9 nařízení (ES) č. 1/2005 a v nich uvedené přílohy nebyly dodrženy.
Hmotnost zvířete, pro které se náhrada nevyplatí, se stanoví paušálně tak, že se celková hmotnost v kilogramech uvedená ve vývozním prohlášení vydělí celkovým počtem zvířat, který je uveden v tomtéž prohlášení.
2. Uhynou-li zvířata během přepravy v důsledku vyšší moci poté, co opustila celní území Společenství:
a)
v případě nerozlišené náhrady se vyplatí celá částka náhrada,
b)
v případě rozlišené náhrady se vyplatí část náhrady vypočítané v souladu s čl. 25 odst. 2 nařízení (ES) č. 612/2009.
Článek 6
Sankce
1. Náhrada se dále sníží o částku, jež se rovná částce náhrady, která nebyla vyplacena v souladu čl. 5 odst. 1, pokud počet zvířat, pro něž se vývozní náhrada nevyplatí, představuje:
a)
více než 1 % z počtu uvedeného v přijatém vývozním prohlášení, avšak nejméně dvě zvířata,
nebo
b)
více než pět zvířat.
2. Náhrada se odmítne pro všechna zvířata uvedená ve vývozním prohlášení, pokud počet zvířat, pro něž se žádná náhrada podle čl. 5 odst. 1 nevyplatí, představuje:
a)
více než 5 % z počtu uvedeného v přijatém vývozním prohlášení, avšak nejméně tři zvířata,
nebo
b)
deset zvířat nebo více, avšak nejméně 2 % z počtu potvrzeného v přijatém vývozním prohlášení.
3. Pro účely odstavců 1 a 2 se nezohlední zvířata, jež během přepravy uhynula, a zvířata, jež porodila nebo zmetala před první vykládkou ve třetí zemi konečného určení, u nichž vývozce ke spokojenosti příslušného orgánu prokáže, že úhyn nebo porod nebo zmetání nelze přičítat nedodržení nařízení (ES) č. 1/2005.
4. Sankce uvedená v článku 48 nařízení (ES) č. 612/2009 se nevztahuje na částku nevyplacenou a na částku snížení uvedenou v článku 5 tohoto nařízení a v odstavcích 1 a 2 tohoto článku.
Článek 7
Zpětné získání neoprávněně vyplacených částek
Pokud se po vyplacení náhrady zjistí, že nařízení (ES) č. 1/2005 nebylo dodrženo, musí být příslušná část náhrady, včetně případné sankce podle článku 6 tohoto nařízení, považována za neoprávněně vyplacenou a musí být vrácena v souladu s článkem 49 nařízení (ES) č. 612/2009.
Článek 8
Sdělování údajů
Členské státy sdělí Komisi nejpozději do 31. března každého roku následující údaje o používání tohoto nařízení v předcházejícím kalendářním roce:
a)
počet vývozních prohlášení pro zvířata, pro která byla vyplacena náhrada a počet zvířat, pro která byla vyplacena náhrada;
b)
počet vývozních prohlášení, pro něž žádná náhrada vyplacena nebyla nebo byla vyplacena částečně, jakož i počet zvířat, pro něž náhrada vyplacena nebyla;
c)
počet vývozních prohlášení, pro která byla náhrada částečně nebo úplně vrácena, a počet zvířat, pro která byla náhrada vrácena, včetně zvířat, u nichž se vrácení náhrady vztahuje na vývozní operace provedené před příslušným obdobím;
d)
důvody pro nevyplacení a vrácení náhrady pro zvířata uvedená v písmenech b) a c), jakož i počet těchto zvířat zapsaných v kategoriích B, C a D uvedených v přílohách I, III a IV;
e)
počet sankcí za každou kategorii stanovenou v čl. 6 odst. 1 a 2 s uvedením odpovídajícího počtu zvířat a částek nevyplacené náhrady;
f)
částky náhrad v eurech, které nebyly vyplaceny, a částky, které byly vráceny, včetně vrácených částek vztahujících se na vývozní operace provedené před příslušným obdobím;
g)
počet vývozních prohlášení a částky, u nichž proces zpětného získávání probíhá;
h)
všechny ostatní údaje, které členské státy uznají za vhodné, pokud jde o provádění tohoto nařízení.
Článek 9
Zrušení
Nařízení (ES) č. 639/2003 se zrušuje.
Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze VI.
Článek 10
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 16. září 2010.
VERORDENING (EU) Nr. 817/2010 VAN DE COMMISSIE
van 16 september 2010
tot vaststelling, op grond van Verordening (EG) nr. 1234/2007 van de Raad, van uitvoeringsbepalingen met betrekking tot de voor de toekenning van uitvoerrestituties te vervullen voorwaarden in verband met het welzijn van levende runderen tijdens het vervoer
(herschikking)
DE EUROPESE COMMISSIE,
Gezien het Verdrag betreffende de werking van de Europese Unie,
Gezien Verordening (EG) nr. 1234/2007 van de Raad van 22 oktober 2007 houdende een gemeenschappelijke ordening van de landbouwmarkten en specifieke bepalingen voor een aantal landbouwproducten („integrale-GMO-verordening”) (1), en met name artikel 170, juncto artikel 4,
Overwegende hetgeen volgt:
(1)
Verordening (EG) nr. 639/2003 van de Commissie van 9 april 2003 tot vaststelling, op grond van Verordening (EG) nr. 1254/1999, van uitvoeringsbepalingen met betrekking tot de voor de toekenning van uitvoerrestituties te vervullen voorwaarden in verband met het welzijn van levende runderen tijdens het vervoer (2) is herhaaldelijk en ingrijpend gewijzigd (3). Aangezien nieuwe wijzigingen nodig zijn, dient ter wille van de duidelijkheid tot herschikking van deze verordening te worden overgegaan.
(2)
Overeenkomstig artikel 168 van Verordening (EG) nr. 1234/2007 wordt de restitutie bĳ uitvoer van levende dieren slechts toegekend en uitbetaald wanneer is voldaan aan de voorschriften van de Unie inzake het welzijn van dieren, en meer in het bĳzonder aan Verordening (EG) nr. 1/2005 van de Raad van 22 december 2004 inzake de bescherming van dieren tijdens het vervoer en daarmee samenhangende activiteiten (4).
(3)
Met het oog op handhaving van de normen inzake het welzijn van dieren, dient een toezichtsregeling te worden ingesteld waarbĳ verplichte controles plaatsvinden op de plaats van uitgang uit het douanegebied van de Gemeenschap en, na het verlaten van het douanegebied van de Gemeenschap, bĳ overlading, alsook bĳ de eerste lossing in het derde land van de eindbestemming.
(4)
Om een behoorlĳke controle bĳ de uitvoer uit het douanegebied van de Gemeenschap te vergemakkelĳken, moeten plaatsen van uitgang worden aangewezen.
(5)
Voor de beoordeling van de toestand en gezondheid van de dieren is specifieke deskundigheid en ervaring nodig. Derhalve moeten de controles door een dierenarts worden verricht. Bovendien moet de omvang van deze controles nader worden omschreven en moet een modelverslag worden opgesteld om die controles zorgvuldig en geharmoniseerd te kunnen uitvoeren.
(6)
Voor de toepassing van deze verordening moeten controles in derde landen worden opgelegd die worden uitgevoerd door instanties van de lidstaten of door op internationaal niveau inzake controle en toezicht gespecialiseerde firma’s, hierna „CTF’s” genoemd, die door de lidstaten zijn erkend en worden gecontroleerd overeenkomstig Verordening (EG) nr. 612/2009 van de Commissie van 7 juli 2009 houdende gemeenschappelĳke uitvoeringsbepalingen van het stelsel van restituties bĳ uitvoer voor landbouwproducten (5). Voor de uitvoering van controles in het kader van deze verordening moeten de CTF’s meer in het bĳzonder voldoen aan de in bĳlage VIII bĳ Verordening (EG) nr. 612/2009 vastgestelde voorwaarden voor de erkenning van en de controle op CTF’s.
(7)
Krachtens artikel 168 van Verordening (EG) nr. 1234/2007 en krachtens deze verordening mogen de uitvoerrestituties slechts worden betaald wanneer is voldaan aan de voorschriften van de Unie op het gebied van dierenwelzijn. Daarom moet duidelijk worden aangegeven dat, onverminderd in door het Hof van Justitie van de Europese Unie erkende gevallen van overmacht, een inbreuk op die bepalingen inzake dierenwelzijn niet tot een verlaging, maar tot het verlies van de uitvoerrestitutie leidt, in evenredigheid met het aantal dieren waarvoor de dierenwelzijnseisen niet in acht werden genomen. Uit die bepalingen en uit de voorschriften inzake dierenwelzijn die zijn vastgesteld in de artikelen 3 tot en met 9 van Verordening (EG) nr. 1/2005, alsmede de daarin genoemde bijlagen, vloeit bovendien voort dat de restitutie voor dieren waarvoor deze dierenwelzijnsvoorschriften niet zijn nageleefd, wordt verbeurd, ongeacht de fysieke toestand van de betrokken dieren.
(8)
Wanneer blĳkt dat Verordening (EG) nr. 1/2005 voor een groot aantal dieren niet in acht is genomen, moet niet alleen de uitvoerrestitutie niet worden uitbetaald, maar moet ook een passende sanctie worden opgelegd. Voorts moet, wanneer de overtreding van die verordening het gevolg is van algehele veronachtzaming van de voorschriften op het gebied van het welzijn van dieren, worden bepaald dat de volledige restitutie verbeurd wordt.
(9)
Gelet op de verschillen tussen diverse taalversies, dient te worden duidelijk gemaakt dat de restitutie voor het in de uitvoeraangifte vermelde totaalaantal dieren wordt geweigerd, wanneer het aantal dieren waarvoor geen restitutie wordt betaald, groter is dan 5 % van het aantal dat is vermeld in de aanvaarde uitvoeraangifte, en ten minste drie dieren bedraagt, dan wel tien dieren of meer bedraagt, doch minstens 2 % van het aantal dat in de aanvaarde uitvoeraangifte is vermeld. Artikel 6, lid 2, onder b), moet daarom dienovereenkomstig worden gewijzigd.
(10)
De lidstaten moeten de Commissie de nodige informatie verschaffen om haar in staat te stellen op de toepassing van deze verordening toe te zien en er verslag over uit te brengen.
(11)
De in deze verordening vervatte maatregelen zĳn in overeenstemming met het advies van het Beheerscomité voor de gemeenschappelijke ordening van de landbouwmarkten,
HEEFT DE VOLGENDE VERORDENING VASTGESTELD:
Artikel 1
Toepassingsgebied
Op grond van artikel 168 van Verordening (EG) nr. 1234/2007 wordt de betaling van de restituties bĳ uitvoer van levende runderen van GN-code 0102, hierna „dieren” genoemd, afhankelĳk gesteld van de naleving, tijdens het vervoer van de dieren tot de eerste lossingsplaats in het derde land van de eindbestemming, van de artikelen 3 tot en met 9 van Verordening (EG) nr. 1/2005, alsmede van de daarin genoemde bijlagen, en van de onderhavige verordening.
Voor de toepassing van deze Verordening geldt bĳ vervoer over de weg de plaats waar het eerste dier definitief uit een wegvoertuig wordt gelost, als „eerste lossingsplaats in het derde land van de eindbestemming”; hieronder vallen derhalve niet de plaatsen waar de reis wordt onderbroken om te rusten of de dieren te voederen of te drenken.
Artikel 2
Controle in het douanegebied van de Gemeenschap
1. De dieren mogen het douanegebied van de Gemeenschap slechts via de volgende plaatsen van uitgang verlaten:
a)
een inspectiepost aan de grens die bĳ besluit van de Commissie is erkend voor de veterinaire controles van levende hoefdieren uit derde landen,
of
b)
een door de lidstaat aangewezen plaats van uitgang.
2. Een officiële dierenarts op de plaats van uitgang gaat overeenkomstig Richtlĳn 96/93/EG van de Raad (6) voor de dieren waarvoor een uitvoeraangifte aanvaard is, na of:
a)
de voorwaarden van Verordening (EG) nr. 1/2005 vanaf de plaats van vertrek in de zin van artikel 2, onder r), van die verordening tot de plaats van uitgang zĳn vervuld,
en
b)
de vervoersomstandigheden tijdens de verdere reis in overeenstemming zĳn met Verordening (EG) nr. 1/2005 en de nodige maatregelen zĳn getroffen om de inachtneming ervan tot de eerste lossing in het derde land van de eindbestemming te verzekeren.
De officiële dierenarts die de controle heeft uitgevoerd, moet een verslag overeenkomstig het model in bĳlage I bij deze verordening opstellen waarin hĳ verklaart dat de bevindingen van de overeenkomstig de eerste alinea verrichte controle al dan niet bevredigend waren.
De voor de plaats van uitgang bevoegde veterinaire autoriteit bewaart dat verslag gedurende ten minste drie jaar. Een kopie van het verslag wordt toegezonden aan het betaalorgaan.
3. Indien de officiële dierenarts van de plaats van uitgang zich ervan heeft vergewist dat de in lid 2 genoemde voorwaarden zijn vervuld, certificeert hij dit door een van de in bijlage II opgenomen vermeldingen alsmede een stempel en zijn handtekening aan te brengen op het document dat het verlaten van het douanegebied van de Gemeenschap bewijst, hetzij in vak J van het controle-exemplaar T5, hetzij op de meest passende plaats van het nationale document.
4. De officiële dierenarts van de plaats van uitgang vermeldt op het in lid 3 bedoelde document het totale aantal dieren waarvoor de uitvoeraangifte aanvaard is, onder aftrek van het aantal dieren dat onderweg heeft gekalfd (ook ontĳdig) of waarvoor de voorschriften van Verordening (EG) nr. 1/2005 niet in acht zijn genomen.
5. De lidstaten kunnen verlangen dat de exporteur de officiële dierenarts van de plaats van uitgang vooraf in kennis stelt van de aankomst van de zending op de plaats van uitgang.
6. Indien de in artikel 11 van Verordening (EG) nr. 612/2009 bedoelde regeling vereenvoudigd communautair douanevervoer per spoor van toepassing is, verricht de officiële dierenarts de controle in afwĳking van lid 1 in het kantoor waar de dieren onder deze regeling worden geplaatst.
De in de leden 3 en 4 bedoelde certificering en vermeldingen worden aangebracht op het voor de uitkering van de restitutie gebruikte document of, in het in artikel 11, lid 4, van Verordening (EG) nr. 612/2009 beschreven geval, op het controle-exemplaar T5.
Artikel 3
Controle in derde landen
1. Nadat de dieren het douanegebied van de Gemeenschap hebben verlaten, moet de exporteur ervoor zorgen dat de dieren een controle ondergaan:
a)
op elke plaats van overlading in een ander vervoermiddel, tenzĳ de overlading niet was voorzien en is veroorzaakt door uitzonderlĳke en onvoorziene omstandigheden;
b)
op de eerste lossingsplaats in het derde land van de eindbestemming.
2. De in lid 1 bedoelde controles worden uitgevoerd door een op internationaal niveau in controle en toezicht gespecialiseerde firma die daartoe overeenkomstig de artikelen 18 tot en met 23 van Verordening (EG) nr. 612/2009 door een lidstaat is erkend en wordt gecontroleerd, of door een officiële instantie van een lidstaat.
De in lid 1 bedoelde controles worden verricht door een dierenarts die houder is van een diploma, certificaat of andere titel van dierenarts dat of die is genoemd in artikel 21 van Richtlijn 2005/36/EG van het Europees Parlement en de Raad (7). Evenwel vergewissen de lidstaten die de in de eerste alinea van dit lid bedoelde op internationaal niveau in controle en toezicht gespecialiseerde firma’s hebben erkend, zich ervan dat die firma’s controleren of de dierenartsen die houder zijn van een niet onder die richtlijn vallende titel, op de hoogte zijn van de in Verordening (EG) nr. 1/2005 gestelde eisen. Die controles worden volgens passende procedures op een redelijke, objectieve en onpartijdige wijze verricht.
De dierenarts moet van elke door hem overeenkomstig lid 1 verrichte controle een verslag opstellen volgens de modellen in de bĳlagen III en IV bij deze verordening.
Artikel 4
Procedure voor de restitutiebetaling
1. Uiterlĳk bĳ de indiening van de uitvoeraangifte verstrekt de exporteur de bevoegde autoriteit van de lidstaat waar de uitvoeraangifte wordt aanvaard, alle nodige gegevens over de reis.
Tegelĳkertĳd of uiterlĳk zodra hĳ daarvan kennis heeft gekregen, brengt de exporteur de bevoegde autoriteit op de hoogte van elke mogelĳke overlading in een ander vervoermiddel.
2. Overeenkomstig artikel 46 van Verordening (EG) nr. 612/2009 opgestelde aanvragen om betaling van de uitvoerrestitutie moeten binnen de in dat artikel vastgestelde termĳn worden aangevuld met de volgende bewĳsstukken:
a)
het naar behoren ingevulde document als bedoeld in artikel 2, lid 3, van deze verordening,
en
b)
de in artikel 3, lid 2, derde alinea, van deze verordening bedoelde verslagen.
3. Indien door omstandigheden buiten de wil van de exporteur de in artikel 3, lid 1, bedoelde controle niet kon worden verricht, kan de bevoegde autoriteit op een met redenen omkleed verzoek van de exporteur andere documenten aanvaarden die ten haren genoegen bewĳzen dat Verordening (EG) nr. 1/2005 in acht is genomen.
Artikel 5
Niet-betaling van de uitvoerrestitutie
1. De totale som van de uitvoerrestitutie per dier, berekend overeenkomstig de tweede alinea, wordt niet betaald voor:
a)
dieren die tijdens het vervoer zĳn gestorven, behalve in het in lid 2 genoemde geval;
b)
dieren die tijdens het vervoer nog vóór de eerste lossing in het derde land van de eindbestemming hebben gekalfd (ook ontĳdig);
c)
dieren waarvoor de bevoegde autoriteit op grond van de in artikel 4, lid 2, bedoelde documenten en/of andere gegevens over de naleving van deze verordening waarover zĳ beschikt, van oordeel is dat de artikelen 3 tot en met 9 van Verordening (EG) nr. 1/2005, alsmede de daarin genoemde bijlagen niet in acht zijn genomen.
Het gewicht van een dier waarvoor de restitutie niet wordt betaald, wordt forfaitair bepaald door het totale gewicht in kg dat in de uitvoeraangifte is vermeld, te delen door het totale aantal dieren dat in diezelfde aangifte is vermeld.
2. Wanneer een dier, na het verlaten van het douanegebied van de Gemeenschap, tijdens het vervoer ten gevolge van overmacht is gestorven:
a)
wordt, bĳ een niet-gedifferentieerde restitutie, het volledige restitutiebedrag betaald;
b)
wordt, bĳ een gedifferentieerde restitutie, het bedrag van het overeenkomstig artikel 25, lid 2 van Verordening (EG) nr. 612/2009 berekende gedeelte van de restitutie betaald.
Artikel 6
Sancties
1. Bovendien wordt de restitutie gekort met een bedrag dat gelĳk is aan het restitutiebedrag dat op grond van artikel 5, lid 1, niet wordt betaald, indien het aantal dieren waarvoor geen restitutie wordt betaald:
a)
groter is dan 1 % van het aantal dat is vermeld in de aanvaarde uitvoeraangifte, en ten minste twee dieren bedraagt,
of
b)
meer dan vĳf dieren bedraagt.
2. De restitutie wordt geweigerd voor het in de uitvoeraangifte vermelde totaalaantal dieren, wanneer het aantal dieren waarvoor op grond van artikel 5, lid 1, geen restitutie wordt betaald:
a)
groter is dan 5 % van het aantal dat is vermeld in de aanvaarde uitvoeraangifte, en ten minste drie dieren bedraagt,
of
b)
tien dieren of meer bedraagt, doch minstens 2 % van het aantal dat in de aanvaarde uitvoeraangifte is vermeld.
3. Tijdens het vervoer gestorven dieren en dieren die vóór de eerste lossing in het derde land van de eindbestemming hebben gekalfd (ook ontĳdig), worden voor de toepassing van de leden 1 en 2 niet meegerekend wanneer de exporteur ten genoegen van de bevoegde autoriteit aantoont dat hun dood of het (ontĳdig) kalven niet het gevolg was van de niet-inachtneming van Verordening (EG) nr. 1/2005.
4. De in artikel 48 van Verordening (EG) nr. 612/2009 bedoelde sanctie wordt niet toegepast voor het bedrag dat op grond van artikel 5 van deze verordening en de leden 1 en 2 van dit artikel niet is betaald of waarmee de restitutie is gekort.
Artikel 7
Terugvordering van ten onrechte betaalde bedragen
Indien na de uitkering van de restitutie komt vast te staan dat de voorschriften van Verordening (EG) nr. 1/2005 niet in acht zijn genomen, wordt het desbetreffende deel van de restitutie, in voorkomend geval met inbegrip van het overeenkomstig artikel 6 van deze verordening toe te passen sanctiebedrag, geacht ten onrechte te zĳn betaald en wordt het teruggevorderd overeenkomstig artikel 49 van Verordening (EG) nr. 612/2009.
Artikel 8
Mededeling van gegevens
De lidstaten delen de Commissie jaarlĳks uiterlĳk op 31 maart de volgende gegevens mee over de toepassing van deze verordening in het vorige kalenderjaar:
a)
het aantal uitvoeraangiften (voor dieren) en dieren waarvoor de restitutie werd betaald;
b)
het aantal uitvoeraangiften waarvoor de restitutie niet of slechts gedeeltelĳk werd betaald en het aantal dieren waarvoor geen restitutie werd betaald;
c)
het aantal uitvoeraangiften waarvoor de restitutie geheel of gedeeltelĳk werd terugbetaald en het aantal dieren waarvoor de restitutie werd terugbetaald, met inbegrip van de dieren waarvoor de terugbetaling van de restitutie betrekking had op uitvoertransacties die vóór het betrokken kalenderjaar plaatsvonden;
d)
de redenen om voor de onder b) en c) bedoelde dieren het restitutiebedrag niet te betalen of terug te vorderen en het aantal van die dieren dat is gerekend tot respectievelijk categorie B, categorie C en categorie D zoals vermeld in de bijlagen I, III en IV;
e)
het aantal sancties voor elk van de in artikel 6, leden 1 en 2, genoemde categorieën onder vermelding van de betrokken aantallen dieren en van de betrokken bedragen aan niet-betaalde restituties;
f)
de restitutiebedragen in euro die niet werden betaald en de terugbetaalde restituties, met inbegrip van de terugbetaalde bedragen voor uitvoertransacties die vóór het betrokken kalenderjaar plaatsvonden;
g)
het aantal uitvoeraangiften en de bedragen waarvoor de terugvorderingsprocedure nog loopt;
h)
alle overige gegevens die de lidstaten van belang achten voor de toepassing van deze verordening.
Artikel 9
Intrekking
Verordening (EG) nr. 639/2003 wordt ingetrokken.
Verwijzingen naar de ingetrokken verordening gelden als verwijzingen naar de onderhavige verordening en worden gelezen volgens de concordantietabel in bijlage VI.
Artikel 10
Inwerkingtreding
Deze verordening treedt in werking op de twintigste dag na die van de bekendmaking ervan in het Publicatieblad van de Europese Unie.
Deze verordening is verbindend in al haar onderdelen en is rechtstreeks toepasselĳk in elke lidstaat.
Gedaan te Brussel, 16 september 2010.