Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 631/2004
ze dne 31. března 2004,
kterým se mění nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, osoby samostatně výdělečně činné a jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství a nařízení Rady (EHS) č. 574/72, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 1408/71, pokud jde o vyrovnání nároků a zjednodušení postupů
(Text s významem pro EHP a Švýcarsko)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 42 a 308 této smlouvy,
s ohledem na závěry zasedání Evropské rady v Barceloně ve dnech 15. a 16. března 2002 týkající se vytvoření evropské karty zdravotního pojištění,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [1],
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souladu se závěry zasedání Evropské rady v Barceloně, které se konalo ve dnech 15. a 16. března 2002, by měla evropská karta zdravotního pojištění nahradit stávající papírové formuláře, které jsou zapotřebí pro lékařské ošetření v jiném členském státě. Před jarním zasedáním Evropské rady v roce 2003 byla Komise vyzvána k předložení takového návrhu v tomto smyslu. Tato karta by zjednodušila postupy.
(2) K dosažení tohoto cíle, případně k jeho překonání prostřednictvím optimálního využití výhod, které nabízí evropská karta zdravotního pojištění pojištěným osobám a institucím, je zapotřebí provést některé změny nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, osoby samostatně výdělečně činné a jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství [3].
(3) Nařízení (EHS) č. 1408/71 v současné době umožňuje přístup k různým druhům věcných dávek během dočasného pobytu v jiném členském státě, než je příslušný stát nebo stát bydliště, a to podle kategorie, do které pojištěná osoba patří, a rozlišuje mezi "neodkladnou nezbytnou péčí" a "nezbytnou péčí". Z důvodu větší ochrany pojištěných osob je třeba stanovit vyrovnání nároků všech pojištěných osob, pokud jde o přístup k věcným dávkám během dočasného pobytu v jiném členském státě, než je stát, ve kterém je dotyčná osoba pojištěna nebo ve kterém má bydliště. Za těchto podmínek mají všechny pojištěné osoby nárok na věcné dávky, které se během jejich pobytu na území jiného členského státu stanou nezbytnými ze zdravotních důvodů, s ohledem na povahu dávek a předpokládanou délku pobytu.
(4) Je třeba přijmout veškerá opatření k zajištění řádného provádění čl. 22 odst. 1 písm. a) bodu i) ve všech členských státech, zejména s ohledem na poskytovatele péče.
(5) V případě některých druhů souvislé péče, která vyžaduje zvláštní zařízení, jako je například dialýza, je nezbytné, aby byla péče pacientovi dostupná po dobu jeho pobytu v jiném členském státě. V této souvislosti vypracovala správní komise seznam věcných dávek, které jsou předmětem předchozí dohody mezi pojištěnou osobou a institucí poskytující péči, aby byla zaručena dostupnost péče a volnost dočasného pobytu v jiném členském státě v případě této pojištěné osoby.
(6) Přístup k věcným dávkám během dočasného pobytu v jiném členském státě se obecně zaručuje po předložení odpovídajícího formuláře stanoveného nařízením Rady (EHS) č. 574/72 ze dne 21. března 1972, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 1408/71 [4]. Některé členské státy stále vyžadují - alespoň formálně, pokud ne v praxi - splnění zvláštních formalit při příjezdu na jejich území. Tyto požadavky, konkrétně povinnost systematicky a předem předkládat instituci místa pobytu osvědčení o nároku na věcné dávky, se v současné době jeví jako zbytečně omezující a bránící svou podstatou volnému pohybu dotyčných osob.
(7) Je třeba, aby členské státy zajistily odpovídající informovanost ohledně změn práv a povinností zavedených tímto nařízením.
(8) Z důvodu účinného a správného provádění nařízení (EHS) č. 1408/71 je nevyhnutelná spolupráce mezi institucemi a osobami, na které se toto nařízení vztahuje. Tato spolupráce předpokládá na straně institucí i na straně pojištěných osob poskytnutí úplných informací o všech změnách, které by mohly ovlivnit nárok na dávky, jako je ukončení nebo změna zaměstnání nebo samostatné výdělečné činnosti pojištěné osoby, každá změna bydliště nebo místa pobytu této osoby nebo jejího rodinného příslušníka, změny v rodinné situaci nebo změny právních předpisů.
(9) Vzhledem ke složitosti některých osobních situací vzniklých v souvislosti s pohybem osob je třeba vytvořit postup, který institucím umožní rozhodnout v jednotlivých případech, kdy by rozdílné výklady nařízení (EHS) č. 1408/71 a prováděcího nařízení k němu mohly ohrozit práva dotyčné osoby. Pokud nelze najít řešení respektující všechna práva příslušného jedince, je třeba stanovit postup umožňující předložit záležitost Správní komisi.
(10) S cílem přizpůsobit nařízení vývoji v oblasti zpracování údajů, ve kterém představuje evropská karta zdravotního pojištění základní prvek, a vzhledem k tomu, že je z dlouhodobého hlediska plánováno vytvoření elektronického média čitelného ve všech členských státech, je zapotřebí pozměnit určité články nařízení (EHS) č. 574/72 tak, aby upravovaly koncepci tohoto dokladu z hlediska jeho obsahu bez ohledu na médium, ať již se jedná o doklad psaný na papíře, nebo uložený v elektronické podobě či formou hlasového, vizuálního nebo audiovizuálního záznamu,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 1408/71 se mění takto:
1. Článek 22 se mění takto:
a) v odstavci 1 se písm. a) nahrazuje tímto:
"a) jejíž stav vyžaduje věcné dávky, které se stanou nezbytnými ze zdravotních důvodů během jejího pobytu na území jiného členského státu, s ohledem na povahu dávek a předpokládanou délku pobytu, nebo;"
b) vkládá se nový odstavec, který zní:
"1a. Správní komise vypracuje seznam věcných dávek, které při poskytování během pobytu v jiném členském státě vyžadují z praktických důvodů předchozí dohodu mezi dotyčnou osobou a institucí poskytující péči.";
c) v odstavci 3 se první pododstavec nahrazuje tímto:
"Odstavce 1, 1a a 2 se použijí obdobně i na rodinné příslušníky zaměstnané osoby nebo osoby samostatně výdělečně činné."
2. Článek 22a se nahrazuje tímto:
"Článek 22a
Zvláštní pravidla pro některé kategorie osob
Aniž je dotčen článek 2, vztahuje se čl. 22 odst. 1 písm. a) a c) a odst. 1a rovněž na osoby, které jsou státními příslušníky některého členského státu a jsou pojištěny podle právních předpisů členského státu, a na jejich rodinné příslušníky, kteří s nimi bydlí."
3. Článek 22b se zrušuje.
4. Článek 25 se mění takto:
a) odstavec 1 se nahrazuje tímto:
"1. Nezaměstnaná osoba, která byla dříve zaměstnána nebo vykonávala samostatnou výdělečnou činnost, na kterou se vztahují čl. 69 odst. 1 nebo čl. 71 odst. 1 písm. b) bodu ii) druhá věta a která splňuje podmínky právních předpisů příslušného státu pro vznik nároku na věcné dávky a peněžité dávky, případně s přihlédnutím k článku 18, obdrží po dobu uvedenou v čl. 69 odst. 1 písm. c):
a) věcné dávky, které se stanou pro tuto osobu nezbytnými ze zdravotních důvodů během jejího pobytu na území členského státu, v němž se uchází o zaměstnání, s ohledem na povahu dávek a předpokládanou délku pobytu. Tyto věcné dávky poskytuje na účet příslušné instituce členského státu, v němž se tato osoba uchází o zaměstnání, v souladu s právními předpisy uplatňovanými tak, jako by byla tato osoba pojištěna u této instituce;
b) peněžité dávky poskytované příslušnou institucí podle jí uplatňovaných právních předpisů. Na základě dohody mezi příslušnou institucí a institucí členského státu, v němž se nezaměstnaná osoba uchází o zaměstnání, však může dávky poskytovat tato druhá instituce na účet první instituce v souladu s právními předpisy příslušného státu. Dávky v nezaměstnanosti podle čl. 69 odst. 1 se po dobu pobírání peněžitých dávek neposkytují.";
b) vkládá se nový odstavec, který zní:
"1a. Ustanovení čl. 22 odst. 1a se použije obdobně."
5. Článek 31 se nahrazuje tímto:
"Článek 31
Pobyt důchodce nebo jeho rodinných příslušníků v jiném členském státě, než je stát jejich bydliště
1. Důchodce mající nárok na důchod či důchody podle právních předpisů jednoho členského státu nebo na důchody podle právních předpisů dvou nebo více členských států, který má také nárok na dávky podle právních předpisů jednoho z těchto států, pobírá spolu se svými rodinnými příslušníky, kteří pobývají na území jiného členského státu, než je stát jejich bydliště:
a) věcné dávky, které se stanou nezbytnými ze zdravotních důvodů během jeho pobytu na území jiného členského státu, než je stát jejich bydliště, s ohledem na povahu dávek a předpokládanou délku pobytu. Tyto věcné dávky poskytuje instituce místa pobytu v souladu s jí uplatňovanými právními předpisy na účet instituce místa bydliště důchodce nebo jeho rodinných příslušníků;
b) peněžité dávky poskytované případně příslušnou institucí, jak uvádí článek 27 nebo čl. 28 odst. 1, v souladu s jí uplatňovanými právními předpisy. Na základě dohody mezi příslušnou institucí a institucí místa pobytu však může dávky poskytovat tato druhá instituce na účet první instituce v souladu s právními předpisy příslušného státu.
2. Ustanovení čl. 22 odst. 1a se použije obdobně."
6. Článek 34a odst. 1a se nahrazuje tímto:
"Článek 34a
Zvláštní ustanovení pro studenty a jejich rodinné příslušníky
Články 18 a 19, čl. 22 odst. 1 písm. a) a c) a odst. 1a, čl. 22 odst. 2 druhý pododstavec, čl. 22 odst. 3, články 23 a 24 a oddíly 6 a 7 se podle potřeby použijí obdobně na studenty a jejich rodinné příslušníky."
7. Článek 34b se zrušuje.
8. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 84a
Vztahy mezi institucemi a osobami, na které se vztahuje toto nařízení
1. Instituce a osoby, na které se vztahuje toto nařízení, mají povinnost se vzájemně informovat a spolupracovat za účelem řádného provádění tohoto nařízení.
Instituce jsou v souladu se zásadou řádné správy povinny zodpovědět všechny dotazy v přiměřených lhůtách a v této souvislosti poskytnout dotyčným osobám veškeré požadované informace nezbytné pro výkon práv přiznaných jim tímto nařízením.
Dotyčné osoby co nejdříve uvědomí instituce příslušného státu a státu bydliště o všech změnách své osobní nebo rodinné situace, které ovlivňují dávky poskytované na základě tohoto nařízení.
2. Nesplnění povinnosti poskytovat informace uvedené v odst. 1 třetím pododstavci může mít za následek použití přiměřených opatření podle vnitrostátního práva. Tato opatření jsou však rovnocenná opatřením použitelným v obdobných situacích podle vnitrostátního práva a nesmějí v praxi znemožňovat či nadměrně ztěžovat žadatelům výkon práv přiznaných tímto nařízením.
3. V případě potíží při výkladu nebo používání tohoto nařízení, které by mohly ohrozit práva osoby, na kterou se toto nařízení vztahuje, se instituce příslušného státu nebo státu pobytu dotyčné osoby obrátí na instituci dotčeného členského státu nebo instituce dotčených členských států. Pokud nelze během přiměřené doby najít řešení, mohou uvedené orgány požádat Správní komisi, aby zasáhla."
Článek 2
Nařízení (EHS) č. 574/72 se mění takto:
1. V článku 2 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Správní komise vypracuje vzory dokladů nezbytných k uplatňování nařízení a prováděcího nařízení.
Tyto doklady si mohou instituce mezi sebou předávat buď v papírové nebo jiné podobě, nebo prostřednictvím telematických služeb jako standardizované elektronické zprávy v souladu s hlavou VIa. Výměna informací prostřednictvím telematických služeb je předmětem dohody mezi příslušnými úřady nebo subjekty určenými příslušnými úřady odesílajícího a přijímajícího členského státu."
2. V článku 17 se zrušují odstavce 6 a 7.
3. V článku 19a se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Ustanovení čl. 17 odst. 9 prováděcího nařízení se použije obdobně."
4. Článek 20 se zrušuje.
5. Článek 21 se nahrazuje tímto:
"Článek 21
Věcné dávky v případě pobytu v jiném členském státě, než je příslušný stát
1. K pobírání věcných dávek na základě čl. 22 odst. 1 písm. a) bodu i) předloží zaměstnaná osoba nebo osoba samostatně výdělečně činná poskytovateli péče doklad vydaný příslušnou instituci, který osvědčuje nárok této osoby na věcné dávky. Doklad musí být vyhotoven v souladu s článkem 2. Nemůže-li dotyčná osoba předložit tento doklad, obrátí se na instituci místa pobytu, která si od příslušné instituce vyžádá potvrzení osvědčující nárok dotyčné osoby na věcné dávky.
Doklad vydaný příslušnou institucí pro nárok na dávky v souladu s čl. 22 odst. 1 písm. a) bodem i) nařízení má v každém jednotlivém případě ve vztahu k poskytovateli péče stejný účinek jako vnitrostátní doklad o nárocích osob pojištěných u instituce místa pobytu.
2. Ustanovení čl. 17 odst. 9 prováděcího nařízení se použije obdobně."
6. V článku 22 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Ustanovení čl. 17 odst. 9 prováděcího nařízení se použije obdobně."
7. V článku 23 se druhý pododstavec nahrazuje tímto:
"V případech uvedených v čl. 22 odst. 3 druhém pododstavci nařízení se však pro účely čl. 17 odst. 9 a článků 21 a 22 prováděcího nařízení instituce místa bydliště považuje za příslušnou instituci a právní předpisy státu bydliště rodinných příslušníků se považují za právní předpisy příslušného státu."
8. Článek 26 se mění takto:
a) odstavec 1 se nahrazuje tímto:
"1. K pobírání věcných dávek na základě čl. 25 odst. 1 písm. a) a odst. 1a nařízení předloží nezaměstnaná osoba nebo rodinný příslušník doprovázející tuto osobu poskytovateli péče doklad vydaný příslušnou institucí, který osvědčuje nárok této osoby na věcné dávky. Doklad musí být vyhotoven v souladu s článkem 2. Nemůže-li dotyčná osoba předložit tento doklad, obrátí se na instituci místa pobytu, která si od příslušné instituce vyžádá potvrzení osvědčující nárok dotyčné osoby na věcné dávky.
Doklad vydaný příslušnou institucí pro nárok na dávky v souladu s čl. 25 odst. 1 písm. a) nařízení má v každém jednotlivém případě ve vztahu k poskytovateli péče stejný účinek jako vnitrostátní doklad o nárocích osob pojištěných u instituce místa, kam nezaměstnaná osoba odešla.";
b) vkládá se nový odstavec, který zní:
"1a. K pobírání peněžitých dávek podle čl. 25 odst. 1 písm. b) nařízení pro sebe a své rodinné příslušníky předloží nezaměstnaná osoba pojišťovací instituci místa, kam tato osoba odešla, potvrzení, o které požádala ještě před svým odchodem příslušnou pojišťovnu. Pokud nezaměstnaná osoba toto potvrzení nepředloží, obdrží je instituce místa, kam odešla, od příslušné instituce. Toto potvrzení osvědčuje nárok na zmíněné dávky za podmínek stanovených v čl. 69 odst. 1 písm. a) nařízení, stanoví délku trvání tohoto nároku s ohledem na čl. 69 odst. 1 písm. c) nařízení a v případě pracovní neschopnosti nebo hospitalizace stanoví výši peněžních dávek, které mají být případně vypláceny během uvedeného období.";
c) odstavec 3 se nahrazuje tímto:
"3. Ustanovení čl. 17 odst. 9 prováděcího nařízení se použije obdobně."
9. Článek 31 se nahrazuje tímto:
"Článek 31
Věcné dávky pro důchodce a jejich rodinné příslušníky pobývající v jiném členském státě, než je stát jejich bydliště
1. K pobírání věcných dávek podle článku 31 nařízení předloží důchodce poskytovateli péče doklad vydaný institucí místa bydliště, který osvědčuje jeho nárok na věcné dávky. Doklad musí být vyhotoven v souladu s článkem 2. Nemůže-li dotyčná osoba předložit tento doklad, obrátí se na instituci místa pobytu, která si od instituce místa bydliště vyžádá potvrzení osvědčující nárok dotyčné osoby na věcné dávky.
Doklad vydaný příslušnou institucí pro nárok na dávky v souladu s článkem 31 nařízení má v každém jednotlivém případě ve vztahu k poskytovateli péče stejný účinek jako vnitrostátní doklad o nárocích osob pojištěných u instituce místa pobytu.
2. Ustanovení čl. 17 odst. 9 prováděcího nařízení se použije obdobně.
3. Odstavce 1 a 2 se použijí obdobně, pokud jde o přiznání věcných dávek rodinným příslušníkům, kterých se týká článek 31 nařízení. Mají-li tito rodinní příslušníci bydliště na území jiného členského státu, než je členský stát důchodce, vydává doklad uvedený v odstavci 1 instituce jejich místa bydliště."
10. V článku 117 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Na základě zkoumání a návrhů technické komise uvedené v článku 117c prováděcího nařízení přizpůsobí správní komise vzory dokladů, směrování přenosových cest a postupy při přenosu dat nezbytné pro uplatňování nařízení a prováděcího nařízení novým postupům zpracování údajů."
Článek 3
Členské státy zajistí poskytování vhodných informací o změnách v oblasti práv a povinností zavedených tímto nařízením.
Článek 4
Pro účely provádění tohoto nařízení zajistí instituce ve státě pobytu, že všichni poskytovatelé péče jsou v plném rozsahu seznámeni s kritérii stanovenými v čl. 22 odst. 1 písm. a) bodu i) nařízení (EHS) č. 1408/71.
Článek 5
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. června 2004.
Přímý přístup k poskytovatelům péče je zaručen nejpozději od 1. července 2004.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Ve Štrasburku dne 31. března 2004.
Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 631/2004
av den 31 mars 2004
om ändring av rådets förordning (EEG) nr 1408/71 om tillämpningen av systemen för social trygghet när anställda, egenföretagare eller deras familjemedlemmar flyttar inom gemenskapen, och av rådets förordning (EEG) nr 574/72 om tillämpning av förordning (EEG) nr 1408/71, avseende anpassning av rättigheter och förenkling av förfaranden
(Text av betydelse för EES och Schweiz)
EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artiklarna 42 och 308 i detta,
med beaktande av slutsatserna från Europeiska rådet i Barcelona den 15 och 16 mars 2002 om införande av europeiskt sjukförsäkringskort,
med beaktande av kommissionens förslag,
med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande(1),
efter att ha hört Regionkommittén,
i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget(2), och
av följande skäl:
(1) I enlighet med slutsatserna från Europeiska rådets möte i Barcelona den 15-16 mars 2002 skall "ett europeiskt sjukförsäkringskort [...] ersätta de nuvarande pappersformulär som krävs för att erhålla sjukvård i en annan medlemsstat". Kommissionen skulle lägga fram ett förslag om detta före Europeiska rådets vårmöte 2003. Ett sådant kort skulle förenkla förfarandena.
(2) För att uppnå och överträffa detta mål och ge de försäkrade och institutionerna så stora fördelar som möjligt genom det europeiska sjukförsäkringskortet, krävs det vissa ändringar av rådets förordning (EEG) nr 1408/71 av den 14 juni 1971 om tillämpningen av systemen för social trygghet när anställda, egenföretagare eller deras familjer flyttar inom gemenskapen(3).
(3) I förordning (EEG) nr 1408/71 föreskrivs för närvarande om tillgång till olika typer av vårdförmåner vid en tillfällig vistelse i en annan medlemsstat än den behöriga staten eller bosättningsstaten beroende på vilken grupp de försäkrade tillhör genom att det görs en åtskillnad mellan "omedelbart nödvändig vård" och "nödvändig vård". För att öka skyddet för de försäkrade bör samma rättigheter föreskrivas för alla försäkrade när det gäller tillgång till vårdförmåner vid en tillfällig vistelse i en annan medlemsstat än den stat där de är försäkrade eller bosatta. Alla försäkrade personer skall på dessa villkor ha rätt till de vårdförmåner som av medicinska skäl blir nödvändiga under deras vistelse på en annan medlemsstats territorium, med samtidig hänsyn tagen till vårdförmånernas karaktär och vistelsens förväntade längd.
(4) Det är mycket viktigt att alla åtgärder vidtas för att se till att alla medlemsstater genomför artikel 22.1 a i ordentligt, särskilt när det gäller vårdgivarna.
(5) För vissa typer av fortlöpande behandling som kräver särskild infrastruktur, t.ex. dialys, är det viktigt för patienten att behandlingen kan ges under dennes vistelse i en annan medlemsstat. Administrativa kommissionen upprättar i detta syfte en förteckning över vårdförmåner som först måste vara föremål för en överenskommelse mellan den försäkrade och den institution som ger behandlingen i syfte att garantera tillgången till vård och att öka möjligheterna att tillfälligt vistas i en annan medlemsstat för den försäkrade.
(6) Tillgång till vårdförmåner vid en tillfällig vistelse i en annan medlemsstat medges i princip mot uppvisande av den avsedda blanketten enligt rådets förordning (EEG) nr 574/72 av den 21 mars 1972 om tillämpning av förordning (EEG) nr 1408/71 om tillämpningen av systemen för social trygghet när anställda, egenföretagare eller deras familjemedlemmar flyttar inom gemenskapen(4). Vissa medlemsstater kräver fortfarande, åtminstone i sina bestämmelser men kanske inte i praktiken, att ytterligare formaliteter fullgörs vid ankomsten till deras territorier. Dessa krav, särskilt skyldigheten att alltid först lämna ett intyg till institutionen på vistelseorten som styrker rätten till vårdförmåner, framstår nu som onödigt inskränkande och kan hindra den fria rörligheten för berörda personer.
(7) Medlemsstaterna bör se till att lämplig information tillhandahålls om förändringar av rättigheter och skyldigheter som följer av denna förordning.
(8) För en effektiv och korrekt tillämpning av förordningen är samarbete mellan institutionerna och de personer som omfattas av förordningen nödvändigt. Detta samarbete förutsätter att såväl institutionerna som de försäkrade lämnar fullständiga uppgifter om alla förändringar som kan påverka rätten till förmåner, t.ex. när den försäkrade slutar eller byter sin anställning eller verksamhet som egenföretagare, när den försäkrade eller en familjemedlem till den försäkrade ändrar bosättning eller vistelse, när familjesituationen förändras eller när lagstiftningen ändras.
(9) Med hänsyn till att vissa enskilda situationer kan vara komplicerade när personer vistas på olika platser bör det föreskrivas om en mekanism som gör det möjligt för institutionerna att reglera de enskilda fall då skilda tolkningar av förordning (EEG) nr 1408/71 och dess tillämpningsförordning kan äventyra de berörda personernas rättigheter. I de fall då det inte går att finna en lösning som tillvaratar alla rättigheter för den berörda personen bör det föreskrivas om en möjlighet att hänskjuta ärendet till administrativa kommissionen.
(10) För att anpassa förordningen till utvecklingen av tekniken för informationsbehandling, där det europeiska sjukförsäkringskortet är en viktig del, eftersom det på sikt är avsett att vara ett elektroniskt medium som kan läsas i alla medlemsstater, bör vissa artiklar i förordning (EEG) nr 574/72 ändras så att termen "handling" avser allt innehåll, oberoende av medium, nedskrivet på papper eller lagrat i elektronisk form, ljud- eller bildupptagningar samt audiovisuella upptagningar.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Förordning (EEG) nr 1408/71 ändras på följande sätt:
1. Artikel 22 skall ändras på följande sätt:
a) I punkt 1 skall a ersättas med följande:
"a) vars tillstånd ställer krav på vårdförmåner som av medicinska skäl blir nödvändiga under en vistelse inom en annan medlemsstats territorium, med beaktande av förmånernas karaktär och vistelsens förväntade längd, eller;"
b) Följande punkt skall införas:
"1a. Administrativa kommissionen skall fastställa en förteckning över vårdförmåner som av praktiska skäl först måste vara föremål för en överenskommelse mellan den berörda personen och den vårdgivande institutionen för att förmånerna skall kunna utges under en vistelse i en annan medlemsstat."
c) I punkt 3 skall första stycket ersättas med följande:"Punkterna 1, 1a och 2 skall även tillämpas på en anställds eller egenföretagares familjemedlemmar."
2. Artikel 22a skall ersättas med följande:
"Artikel 22a
Särskilda regler för vissa grupper av personer
Utan hinder av artikel 2 skall artikel 22.1 a och c samt artikel 22.1a också tillämpas på personer som är medborgare i en medlemsstat och som är försäkrade i enlighet med lagstiftningen i en medlemsstat samt på familjemedlemmar som är bosatta tillsammans med dem."
3. Artikel 22b skall utgå.
4. Artikel 25 skall ändras på följande sätt:
a) Punkt 1 skall ersättas med följande:
"1. En arbetslös person som tidigare var anställd eller egenföretagare, och som omfattas av bestämmelserna i artikel 69.1 eller artikel 71.1 b ii andra meningen och som uppfyller villkoren för rätt till vård- och kontantförmåner enligt den behöriga statens lagstiftning, i förekommande fall med beaktande av bestämmelserna i artikel 18, skall under den period som anges i artikel 69.1 c erhålla följande förmåner:
a) Vårdförmåner som av medicinska skäl blir nödvändiga för denna person under vistelsen inom den medlemsstats territorium där han söker arbete, med beaktande av förmånernas karaktär och vistelsens förväntade längd. Dessa vårdförmåner skall för den behöriga institutionens räkning utges av institutionen i den medlemsstat där personen söker arbete, enligt bestämmelserna i den lagstiftning som den sistnämnda institutionen tillämpar som om han vore försäkrad hos denna.
b) Kontantförmåner som utges av den behöriga institutionen i enlighet med bestämmelserna i den lagstiftning som denna tillämpar. Efter överenskommelse mellan den behöriga institutionen och institutionen i den medlemsstat där den arbetslösa personen söker arbete, får dock dessa förmåner utges av den sistnämnda institutionen för den förstnämnda institutionens räkning enligt bestämmelserna i den behöriga statens lagstiftning. Arbetslöshetsförmåner enligt artikel 69.1 får inte utges under en period under vilken kontantförmåner erhålls."
b) Följande punkt skall införas:
"1a. Artikel 22.1a skall tillämpas på motsvarande sätt."
5. Artikel 31 skall ersättas med följande:
"Artikel 31
En pensionärs och/eller hans familjemedlemmars vistelse i en annan medlemsstat än den där de är bosatta
1. En pensionär som har rätt till pension enligt en medlemsstats lagstiftning eller till pensioner enligt två eller flera medlemsstaters lagstiftning och som har rätt till förmåner enligt en av dessa staters lagstiftning skall, tillsammans med sina familjemedlemmar som vistas inom en annan medlemsstats territorium än den stat där de är bosatta, få följande förmåner:
a) Vårdförmåner som av medicinska skäl blir nödvändiga under en vistelse inom en annan medlemsstats territorium än bosättningsstaten, med beaktande av förmånernas karaktär och vistelsens förväntade längd. Dessa vårdförmåner skall utges av institutionen på vistelseorten, enligt bestämmelserna i den lagstiftning som denna tillämpar, på bekostnad av institutionen på den ort där pensionären eller hans familjemedlemmar är bosatta.
b) Kontantförmåner som i förekommande fall utges av den behöriga institutionen enligt artikel 27 eller artikel 28.2, enligt bestämmelserna i den lagstiftning som denna tillämpar. Efter överenskommelse mellan den behöriga institutionen och institutionen på vistelseorten får dock dessa förmåner utges av den sistnämnda institutionen för den förstnämnda institutionens räkning enligt bestämmelserna i den behöriga statens lagstiftning.
2. Artikel 22.1a skall tillämpas på motsvarande sätt."
6. Artikel 34a skall ersättas med följande:
"Artikel 34a
Särskilda föreskrifter för studerande och deras familjemedlemmar
Artiklarna 18 och 19, artikel 22.1 a och c, artikel 22.1a, artikel 22.2 andra stycket, artikel 22.3, artiklarna 23 och 24 och avsnitt 6 och 7 skall tillämpas på motsvarande sätt på studerande och deras familjemedlemmar i förekommande fall."
7. Artikel 34b skall utgå.
8. Följande artikel skall införas:
"Artikel 84a
Kontakter mellan institutioner och personer som omfattas av denna förordning
1. De institutioner och personer som omfattas av denna förordning skall vara skyldiga att informera och samarbeta med varandra för att säkerställa en korrekt tillämpning av denna förordning.
Institutionerna skall enligt principen om en god förvaltning svara på alla förfrågningar inom rimlig tid och skall därvid till berörda personer tillhandahålla all information som kan behövas för att dessa personer skall kunna utöva de rättigheter som de tilldelas genom denna förordning.
De berörda personerna skall så snart som möjligt informera institutionerna i den behöriga staten och i bosättningsstaten om alla förändringar i sin personliga situation eller familjesituation som påverkar deras rätt till förmåner enligt denna förordning.
2. Om den informationsskyldighet som avses i punkt 1 tredje stycket inte iakttas, får proportionella åtgärder vidtas i enlighet med nationell lagstiftning. Dessa åtgärder skall dock vara likvärdiga de åtgärder som tillämpas i liknande situationer enligt den interna rättsordningen och får inte göra det omöjligt eller alltför svårt att utöva de rättigheter som berörda personer tilldelas genom denna förordning.
3. Vid problem med tolkningen eller tillämpningen av denna förordning som skulle kunna äventyra rättigheterna för en person som omfattas av förordningen, skall institutionen i den behöriga staten eller den stat där den berörda personen är bosatt kontakta den eller de institutioner i den eller de medlemsstater som berörs. Om någon lösning inte kan hittas inom rimlig tid får de berörda myndigheterna begära att administrativa kommissionen agerar i ärendet."
Artikel 2
Förordning (EEG) nr 574/72 ändras på följande sätt:
1. I artikel 2 skall punkt 1 ersättas med följande:
"1. De standardiserade handlingar som behövs för tillämpningen av förordningen och tillämpningsförordningen skall utarbetas av administrativa kommissionen.
Dessa handlingar får överföras mellan institutionerna, antingen som pappersblanketter eller i annan form eller som standardiserade elektroniska meddelanden via telematiktjänster, i enlighet med avdelning VIa. Informationsutbyte med hjälp av telematiktjänster skall ske efter överenskommelse mellan de behöriga myndigheterna eller de organ som dessa utsett i den sändande medlemsstaten och i den mottagande medlemsstaten."
2. I artikel 17 skall punkterna 6 och 7 utgå.
3. I artikel 19a skall punkt 2 ersättas med följande:
"2. Tillämpningsförordningens artikel 17.9 skall tillämpas på motsvarande sätt."
4. Artikel 20 skall utgå.
5. Artikel 21 skall ersättas med följande:
"Artikel 21
Vårdförmåner vid vistelse i en annan medlemsstat än den behöriga staten
1. För att få vårdförmåner enligt förordningens artikel 22.1 a i skall en anställd eller egenföretagare till vårdgivaren lämna in en handling utfärdad av den behöriga institutionen som styrker att han har rätt till vårdförmåner. Denna handling skall utformas i enlighet med artikel 2. Om den berörda personen inte kan uppvisa denna handling skall han vända sig till institutionen på vistelseorten, som från den behöriga institutionen skall begära ett intyg som styrker att personen i fråga har rätt till vårdförmåner.
En handling som utfärdats av den behöriga institutionen och som styrker rätten till vårdförmåner i enlighet med förordningens artikel 22.1 a i skall i varje enskilt fall ha samma verkan inför vårdgivaren som ett nationellt dokument som styrker rättigheterna för personer som är försäkrade vid institutionen på vistelseorten.
2. Tillämpningsförordningens artikel 17.9 skall tillämpas på motsvarande sätt."
6. I artikel 22 skall punkt 2 ersättas med följande:
"2. Tillämpningsförordningens artikel 17.9 skall tillämpas på motsvarande sätt."
7. I artikel 23 skall andra stycket ersättas med följande:"I sådana fall som avses i artikel 22.3 andra stycket i förordningen, skall dock institutionen på bosättningsorten och lagstiftningen i familjemedlemmarnas bosättningsland betraktas som behörig institution respektive den behöriga statens lagstiftning vid tillämpningen av artikel 17.9 samt artiklarna 21 och 22 i tillämpningsförordningen."
8. Artikel 26 skall ändras på följande sätt:
a) Punkt 1 skall ersättas med följande:
"1. För att få vårdförmåner enligt artikel 25.1 a och artikel 25.1a i förordningen skall en arbetslös person eller dennes medföljande familjemedlem till vårdgivaren lämna en handling utfärdad av den behöriga institutionen som styrker att han har rätt till vårdförmåner. Denna handling skall utformas i enlighet med bestämmelserna i artikel 2. Om den berörda personen inte kan uppvisa denna handling skall han vända sig till institutionen på vistelseorten, som från den behöriga institutionen skall begära ett intyg som styrker att personen i fråga har rätt till vårdförmåner.
En handling som utfärdats av den behöriga institutionen och som styrker rätten till vårdförmåner i enlighet med artikel 25.1 a i förordningen skall i varje enskilt fall ha samma verkan inför vårdgivaren som ett nationellt dokument som styrker rättigheterna för personer som är försäkrade vid institutionen på den ort dit den arbetslöse begett sig."
b) Följande punkt skall läggas till:
"1a. För att få kontantförmåner enligt artikel 25.1 b i förordningen för sig själv och för sina familjemedlemmar skall en arbetslös person till försäkringsinstitutionen på den ort som han har rest till lämna ett intyg, som han före avresan skall ha begärt från den behöriga försäkringsinstitutionen. Om den arbetslöse inte lämnar in detta intyg skall institutionen på den ort som han har rest till skaffa det från den behöriga institutionen. Detta intyg skall styrka rätten till sådana förmåner enligt villkoren i artikel 69.1 a i förordningen, specificera hur länge denna rätt gäller med beaktande av bestämmelserna i artikel 69.1 c i förordningen, samt ange beloppet av de kontanta sjukförsäkringsförmåner som, i förekommande fall, skall utges vid arbetsoförmåga eller sjukhusvistelse under den ovannämnda perioden."
c) Punkt 3 skall ersättas med följande:
"3. Tillämpningsförordningens artikel 17.9 skall tillämpas på motsvarande sätt."
9. Artikel 31 skall ersättas med följande:
"Artikel 31
Vårdförmåner för pensionärer och deras familjemedlemmar vid vistelse i en annan medlemsstat än den stat där de är bosatta
1. För att erhålla vårdförmåner enligt artikel 31 i förordningen skall en pensionärstagare till vårdgivaren lämna en handling utfärdad av institutionen på bosättningsorten som styrker att han har rätt till vårdförmåner. Denna handling skall utformas i enlighet med artikel 2. Om den berörda personen inte kan uppvisa denna handling skall han vända sig till institutionen på vistelseorten, som från institutionen på bosättningsorten skall begära ett intyg som styrker att personen i fråga har rätt till vårdförmåner.
En handling som utfärdats av den behöriga institutionen och som styrker rätten till vårdförmåner i enlighet med artikel 31 i förordningen skall i varje enskilt fall ha samma verkan inför vårdgivaren som en nationell handling som styrker rättigheterna för personer som är försäkrade vid institutionen på vistelseorten.
2. Tillämpningsförordningens artikel 17.9 skall tillämpas på motsvarande sätt.
3. Punkterna 1 och 2 skall också tillämpas på beviljandet av vårdförmåner för de familjemedlemmar som omfattas av artikel 31 i förordningen. Om familjemedlemmarna är bosatta inom en annan medlemsstats territorium än i den där pensionären är bosatt, skall den handling som avses i punkt 1 utfärdas av institutionen på den ort där de är bosatta."
10. I artikel 117 skall punkt 1 ersättas med följande:
"1. Administrativa kommissionen skall, med utgångspunkt i undersökningar och förslag från den tekniska kommission som avses i tillämpningsförordningens artikel 117c, anpassa de standardiserade handlingar samt de metoder och förfaranden för överföring av uppgifter som föreskrivs för tillämpningen av förordningen och tillämpningsförordningen, till ny teknik för informationsbehandling."
Artikel 3
Medlemsstaterna skall se till att lämplig information tillhandahålls om förändringar av rättigheter och skyldigheter enligt denna förordning.
Artikel 4
För genomförandet av denna förordning skall institutionerna i vistelsestaten se till att alla vårdgivare fullt ut känner till de kriterier som fastställts i artikel 22.1 a i i förordning (EEG) nr 1408/71.
Artikel 5
Denna förordning träder i kraft den 1 juni 2004.
Direkt tillträde till vårdgivare skall garanteras senast den 1 juli 2004.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.
Utfärdad i Strasbourg den 31 mars 2004.