NAŘÍZENÍ KOMISE (ES) č. 874/2009
ze dne 17. září 2009,
kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2100/94, pokud jde o řízení před Odrůdovým úřadem Společenství
(přepracovanání)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2100/94 ze dne 27. července 1994 o odrůdových právech Společenství (1), a zejména na článek 114 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení Komise (ES) č. 1239/95 ze dne 31. května 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2100/94, pokud jde o řízení před Odrůdovým úřadem Společenství (2), bylo několikrát podstatně změněno (3). Vzhledem k novým změnám by uvedené nařízení mělo být z důvodu srozumitelnosti a přehlednosti přepracováno.
(2)
Nařízení (ES) č. 2100/94 („základní nařízení“) zřizuje nový režim odrůdových práv Společenství, kterým se odrůdová práva stávají platnými v celém Společenství.
(3)
Odrůdový úřad Společenství („Úřad“), kterému jsou při provádění technického zkoušení dotyčných odrůd nápomocny zkušební úřady a který může využívat služeb určených vnitrostátních subjektů nebo některé ze svých úřadoven zřízených k tomuto účelu, by měl tento režim účinně uplatňovat. V tomto ohledu je nezbytné vymezit vztah mezi Úřadem a jeho úřadovnami, zkušebními úřady a vnitrostátními subjekty.
(4)
Úřad by měl zkušebním úřadům platit poplatek za provádění technického zkoušení na základě plného uhrazení vzniklých nákladů. Správní rada by měla stanovit jednotné metody pro výpočet nákladů.
(5)
Proti rozhodnutí Úřadu lze podat odvolání u odvolacího senátu. Měly by být přijaty procesní předpisy odvolacího senátu. Správní rada může podle potřeby zřizovat další odvolací senáty.
(6)
Zprávy o zkoušení vypracované pod odpovědností orgánů členského státu nebo třetí země, která je členem Mezinárodní unie pro ochranu nových odrůd rostlin (UPOV), by měly být považovány za dostatečný základ pro rozhodnutí.
(7)
Mělo by být povoleno používání elektronických prostředků pro podávání žádostí, námitek nebo odvolání a doručování dokumentů Úřadem. Mimoto by měl mít Úřad možnost vydávat osvědčení o odrůdových právech Společenství v elektronické podobě. Zveřejňování informací týkajících se odrůdových práv Společenství by rovněž mělo být možné elektronickými prostředky. Mělo by též být umožněno elektronické uchovávání spisů týkajících se řízení.
(8)
Prezident Úřadu by měl být oprávněn stanovit veškeré nezbytné podrobnosti v souvislosti s používáním elektronických komunikačních prostředků nebo elektronického uchovávání.
(9)
Některá ustanovení článků 23, 29, 34, 35, 36, 42, 45, 46, 49, 50, 58, 81, 85, 87, 88 a 100 základního nařízení již výslovně stanoví, že se k nim přijmou nebo mohou být přijata prováděcí pravidla. Za stejným účelem by měla být vypracována další prováděcí pravidla, jsou-li z důvodů jasnosti třeba.
(10)
Pravidla pro zápis do rejstříků by měla vymezit, kdy nabývá účinnosti převod odrůdového práva Společenství nebo převod nároků na něj.
(11)
Byla konzultována Správní rada Odrůdového úřadu Společenství.
(12)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro odrůdová práva,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
HLAVA I
ÚČASTNÍCI ŘÍZENÍ, ÚŘAD A ZKUŠEBNÍ ÚŘADY
KAPITOLA I
Účastníci řízení
Článek 1
Účastníci řízení
1. Účastníky řízení před Odrůdovým úřadem Společenství (dále jen „Úřad“) mohou být tyto osoby:
a)
žadatel o odrůdové právo Společenství;
b)
strana podávající námitky uvedená v čl. 59 odst. 2 nařízení (ES) č. 2100/94 (dále jen „základní nařízení“);
c)
držitel nebo držitelé odrůdového práva Společenství (dále jen „držitel“);
d)
osoba, jejíž žádost nebo požadavek jsou nezbytným předpokladem rozhodnutí Úřadu.
2. Úřad může na základě písemné žádosti povolit účast v řízení osobě jiné než uvedené v odstavci 1, která je řízením bezprostředně nebo osobně dotčena.
3. Za osobu ve smyslu odstavců 1 a 2 je považována jakákoliv fyzická nebo právnická osoba a dále jakýkoliv subjekt, který je podle právních předpisů vztahujících se na tento subjekt považován za právnickou osobu.
Článek 2
Označení účastníků řízení
1. Účastník řízení je označen jménem a adresou.
2. Jména fyzických osob musí obsahovat příjmení a jméno. Názvy právnických osob a společností tvoří jejich úřední označení.
3. Adresy musí obsahovat veškeré důležité správní údaje včetně názvu státu, ve kterém má účastník řízení trvalé bydliště nebo kde má sídlo či provozovnu. Každý účastník řízení by měl uvádět pouze jednu adresu; pokud je uvedeno více adres, bere se v úvahu pouze adresa uvedená na prvním místě, s výjimkou případů, kdy účastník řízení uvede některou z dalších adres jako adresu pro doručování.
Prezident Úřadu stanoví podrobnosti týkající se adresy, včetně všech příslušných podrobností o ostatních datových komunikačních prostředcích.
4. Je-li účastníkem řízení právnická osoba, je rovněž označena jménem a adresou fyzické osoby, která na základě příslušných vnitrostátních právních předpisů ze zákona zastupuje účastníka řízení. Odstavec 2 se použije na tuto právnickou osobu obdobně.
Úřad může povolit odchylky od ustanovení první věty prvního pododstavce.
5. Je-li účastníkem řízení Komise nebo členský stát, oznámí pro každé řízení, kterého se účastní, svého zástupce.
Článek 3
Jazyky účastníků řízení
1. Účastník řízení používá jazyk, který je úředním jazykem Evropské unie a který si účastník řízení zvolil v dokumentu poprvé předloženém Úřadu a podepsaném pro účely tohoto podání, dokud Úřad nevydá pravomocné rozhodnutí.
2. Pokud účastník řízení podá dokument, který pro tyto účely podepíše, ve kterémkoliv jiném úředním jazyce Evropské unie než v tom, který má být použit podle odstavce 1, dokument se považuje za přijatý, jakmile má Úřad k dispozici jeho překlad poskytnutý jinými útvary. Úřad může od tohoto požadavku povolit odchylky.
3. Pokud účastník při ústním jednání používá jiný jazyk než úřední jazyk Evropské unie, který používají příslušní zaměstnanci Úřadu, ostatní účastníci řízení nebo oba, zajistí simultánní tlumočení do tohoto úředního jazyka. Pokud tlumočení nezajistí, ústní jednání může pokračovat v jazycích, kterými hovoří příslušní zaměstnanci Úřadu a ostatní účastníci řízení.
Článek 4
Jazyky při ústním jednání a dokazování
1. Účastník řízení, svědek nebo znalec, kteří předkládají důkazy při ústním jednání, mohou používat kterýkoliv z úředních jazyků Evropské unie.
2. Je-li dokazování podle odstavce 1 povoleno na žádost účastníka řízení a není-li účastník řízení, svědek nebo znalec schopen se obdobně vyjádřit v některém z úředních jazyků Evropské unie, může být vyslechnut pouze tehdy, pokud účastník, který podal žádost, zajistí tlumočení do jazyků používaných společně všemi účastníky řízení nebo, není-li takový jazyk, používaných společně zaměstnanci Úřadu.
Úřad může od prvního pododstavce povolit odchylky.
3. Výpovědi zaměstnanců Úřadu, účastníků řízení, svědků nebo znalců v některém z úředních jazyků Evropské unie při ústním řízení nebo dokazování se zaznamenávají do zápisu v jazyce, v němž byly učiněny. Výpovědi učiněné v jiném jazyce se zapisují v jazyce, který používají zaměstnanci Úřadu.
Článek 5
Překlady dokumentů účastníků řízení
1. Pokud účastník řízení předloží dokument v jazyce jiném než v úředním jazyce Evropské unie, Úřad může požádat, aby účastník řízení zajistil překlad předloženého dokumentu do jazyka, který má používat tento účastník nebo příslušní zaměstnanci Úřadu.
2. Pokud účastník řízení má předložit nebo předkládá překlad dokumentu, Úřad může požádat, aby ve lhůtě, kterou stanoví, předložil osvědčení, že překlad odpovídá původnímu znění.
3. Pokud účastník řízení nepředloží překlad dokumentu uvedený v odstavci 1 a osvědčení uvedené v odstavci 2, považuje se tento dokument za nepřijatý.
KAPITOLA II
Úřad
Oddíl 1
Výbory Úřadu
Článek 6
Kvalifikace členů výborů
1. Výbory uvedené v čl. 35 odst. 2 základního nařízení jsou podle uvážení prezidenta Úřadu složeny z členů s odbornou nebo právnickou kvalifikací, popřípadě z členů obou těchto kategorií.
2. Člen s odbornou kvalifikací má odpovídající vzdělání nebo doloženou praxi v oblasti botaniky.
3. Člen s právnickou kvalifikací je absolventem právnické fakulty nebo má odpovídající praxi v oblasti duševního vlastnictví nebo zápisu odrůd rostlin.
Článek 7
Rozhodnutí výboru
1. Výbor se kromě rozhodování podle čl. 35 odst. 2 základního nařízení zabývá:
-
neodložením rozhodnutí podle čl. 67 odst. 2 základního nařízení,
-
nápravou podle článku 70 základního nařízení,
-
navrácením do původního stavu podle článku 80 základního nařízení,
-
rozdělením nákladů podle čl. 85 odst. 2 základního nařízení a článku 75 tohoto nařízení.
2. Rozhodnutí výboru se přijímá většinou hlasů jeho členů.
Článek 8
Pravomoci jednotlivých členů výborů
1. Výbor jmenuje jednoho ze svých členů zpravodajem.
2. Zpravodaj může zejména:
a)
plnit povinnosti podle článku 25 a kontrolovat podávání zpráv zkušebními úřady uvedenými v článcích 13 a 14;
b)
zajišťovat průběh řízení v rámci Úřadu včetně toho, že sděluje účastníkům řízení jejich pochybení a stanovuje lhůty, ve kterých mají být napravena, a
c)
zajišťovat konzultace a výměnu informací s účastníky řízení.
Článek 9
Úloha prezidenta
Prezident Úřadu zajišťuje jednotnost rozhodnutí přijímaných jeho Úřadem. Zejména stanoví podmínky, za kterých se přijímají rozhodnutí o námitkách podaných podle článku 59 základního nařízení a dále rozhodnutí podle článků 61, 62, 63 nebo 66 základního nařízení.
Článek 10
Konzultace
Zaměstnanci Úřadu mohou zdarma využívat prostory vnitrostátních subjektů pověřených podle čl. 30 odst. 4 základního nařízení a zkušebních úřadů uvedených v článcích 13 a 14 tohoto nařízení ke konání pravidelných konzultačních dní s účastníky řízení a třetími stranami.
Oddíl 2
Odvolací senáty
Článek 11
Odvolací senáty
1. Pro účely rozhodování o odvolání proti rozhodnutím uvedeným v článku 67 základního nařízení se zřizuje odvolací senát. Je-li to nezbytné, může správní rada na návrh Úřadu zřídit více odvolacích senátů. V takovém případě rozdělí práci mezi takto zřízené odvolací senáty.
2. Odvolací senát se skládá z členů s odbornou a právnickou kvalifikací. Čl. 6 odst. 2 a 3 se použije obdobně. Předsedou je člen s právnickou kvalifikací.
3. Předseda odvolacího senátu přiděluje přezkoumání odvolání jednotlivým zpravodajům. Tento úkol může podle okolností zahrnovat i dokazování.
4. Rozhodnutí odvolacího senátu se přijímají většinou hlasů jeho členů.
Článek 12
Rejstřík odvolacího senátu
1. Prezident Úřadu zřídí u odvolacího senátu rejstřík; zaměstnanci Úřadu jsou z tohoto rejstříku vyloučeni, pokud se účastnili těch řízení, proti jejichž rozhodnutím je podáno odvolání.
2. Pracovníci rejstříku jsou odpovědni zejména za:
-
vypracovávání zápisů z ústních řízení a dokazování podle článku 63 tohoto nařízení,
-
rozdělení nákladů podle čl. 85 odst. 5 základního nařízení a článku 76 tohoto nařízení a
-
potvrzování dohod o rozdělení nákladů podle článku 77 tohoto nařízení.
KAPITOLA III
Zkušební úřady
Článek 13
Pověření zkušebního úřadu podle čl. 55 odst. 1 základního nařízení
1. Pokud správní rada pověří příslušný orgán členského státu technickým zkoušením, prezident Úřadu oznámí tuto skutečnost uvedenému úřadu (dále jen „zkušební úřad“). Toto pověření nabývá účinku dnem, kdy prezident Úřadu toto oznámení vydá. Toto pověření se obdobně použije s výhradou čl. 15 odst. 6 tohoto nařízení i na zrušení pověření zkušebního úřadu.
2. Člen zkušebního úřadu, který se účastní technického zkoušení, nesmí neoprávněně použít nebo sdělit neoprávněné osobě jakékoliv skutečnosti, dokumenty a informace, s nimiž se seznámil v průběhu nebo ve spojitosti s technickým zkoušením. Touto povinností je vázán i po skončení uvedeného technického zkoušení, po opuštění služby a po zrušení pověření dotyčného zkušebního úřadu.
3. Odstavec 2 se obdobně vztahuje i na materiály týkající se rostlinné odrůdy, které žadatel poskytl zkušebnímu úřadu.
4. Úřad kontroluje dodržování odstavců 2 a 3 a rozhoduje o vyloučení členů zkušebních úřadů nebo námitkách proti nim vznesených podle čl. 81 odst. 2 základního nařízení.
Článek 14
Pověření zkušebního úřadu podle čl. 55 odst. 2 základního nařízení
1. Pokud Úřad zamýšlí pověřit technickým zkoušením odrůd podle čl. 55 odst. 2 základního nařízení vnitrostátní subjekty, předá správní radě ke schválení vysvětlující prohlášení o technické způsobilosti těchto subjektů působit jako zkušební úřad.
2. Pokud Úřad zamýšlí zřídit vlastní úřadovnu pro provádění technického zkoušení odrůd podle čl. 55 odst. 2 základního nařízení, předá správní radě ke schválení vysvětlující prohlášení o technických a hospodářských důvodech zřízení takové úřadovny a o jejím umístění.
3. Pokud správní rada souhlasí s vysvětlujícím prohlášením uvedeným v odstavcích 1 a 2, může prezident Úřadu oznámit tuto skutečnost subjektům uvedeným v odstavci 1 nebo může zveřejnit zřízení úřadovny uvedené v odstavci 2 v Úředním věstníku Evropské unie. Pověření může být zrušeno pouze se souhlasem správní rady. Ustanovení čl. 13 odst. 2 a 3 se obdobně použije i na zaměstnance subjektu uvedeného v odstavci 1 tohoto článku.
Článek 15
Postup pověření
1. K pověření zkušebního úřadu dochází písemnou dohodou mezi Úřadem a zkušebním úřadem o výkonu technického zkoušení rostlinných odrůd a o platbě poplatku uvedeného v článku 58 základního nařízení. V případě úřadovny uvedené v čl. 14 odst. 2 tohoto nařízení se při pověření postupuje podle vnitřních procesních pravidel vydaných Úřadem.
2. Účinek písemné dohody je takový, že provedené úkony nebo úkony, jež mají být podle této dohody provedeny zaměstnanci zkušebního úřadu, se považují vůči třetím stranám za úkony Úřadu.
3. Pokud zkušební úřad zamýšlí podle čl. 56 odst. 3 základního nařízení využít služeb jiných technicky způsobilých subjektů, musí být tyto subjekty v písemné dohodě s Úřadem výslovně jmenovány. Čl. 81 odst. 2 základního nařízení a čl. 13 odst. 2 tohoto nařízení se obdobně použije na dotčené zaměstnance, kteří se musí písemně zavázat, že budou zachovávat mlčenlivost.
4. Úřad zaplatí zkušebnímu úřadu poplatek za provedení technického zkoušení na základě plného uhrazení vzniklých nákladů. Správní rada stanoví jednotné metody pro výpočet a jednotné složky nákladů, které budou platit pro všechny zkušební úřady.
5. Zkušební úřad pravidelně předkládá přehled výdajů za provedená technická zkoušení a na zachování nezbytných referenčních sbírek. V případě uvedeném v odstavci 3 předkládá zkušební úřad Úřadu samostatnou auditorskou zprávu týkající se subjektů, jejichž služeb využil.
6. Zrušení pověření zkušebního úřadu nesmí nabýt účinku dříve, než nabude účinku zrušení písemné dohody uvedené v odstavci 1.
HLAVA II
ZVLÁŠTNÍ ŘÍZENÍ PŘED ÚŘADEM
KAPITOLA I
Žádost o odrůdové právo společenství
Oddíl 1
Postup žadatele
Článek 16
Podání žádosti
1. Žádost o odrůdové právo Společenství se podává Úřadu, vnitrostátním subjektům pověřeným nebo úřadovnám zřízeným podle čl. 30 odst. 4 základního nařízení.
Je-li žádost podána Úřadu, může být podána v papírové podobě nebo elektronickými prostředky. Je-li podána vnitrostátním subjektům nebo úřadovnám, podává se ve dvojím vyhotovení v papírové podobě.
2. Údaje zaslané Úřadu podle čl. 49 odst. 1 písm. b) základního nařízení obsahují:
-
náležitosti nezbytné k identifikaci žadatele a popřípadě jeho zástupce v řízení,
-
vnitrostátní subjekt nebo úřadovnu, u kterých byla žádost o odrůdové právo Společenství podána, a
-
prozatímní název dotyčné odrůdy.
3. Úřad bezplatně poskytne k dispozici tyto formuláře:
a)
formulář žádosti a technický dotazník pro účely podání žádosti o odrůdové právo Společenství;
b)
formulář pro zasílání údajů uvedených v odstavci 2 s vyznačením následků, které plynou z porušení povinnosti zaslat tyto údaje.
4. Žadatel formuláře uvedené v odstavci 3 vyplní a podepíše. Je-li žádost podána elektronickými prostředky, musí být, pokud jde o podpis, v souladu s čl. 57 odst. 3 druhým pododstavcem.
Článek 17
Přijetí žádosti
1. Jakmile vnitrostátní subjekt pověřený podle čl. 30 odst. 4 základního nařízení nebo úřadovna zřízená podle uvedeného článku přijmou žádost, zašlou Úřadu spolu s žádostí, která má být zaslána podle čl. 49 odst. 2 základního nařízení, potvrzení o přijetí. Potvrzení o přijetí obsahuje spisové číslo vnitrostátního subjektu nebo úřadovny, počet zaslaných dokumentů a den přijetí vnitrostátním subjektem nebo úřadovnou. Vnitrostátní subjekt nebo úřadovna vydají žadateli kopii zasílaného potvrzení.
2. Aniž jsou dotčena jiná ustanovení, Úřad, jakmile obdrží přímo nebo prostřednictvím úřadovny či vnitrostátního subjektu žádost od žadatele, označí dokumenty tvořící součást žádosti spisovým číslem a dnem přijetí Úřadem a vydá žadateli potvrzení o přijetí. Potvrzení obsahuje spisové číslo žádosti u Úřadu, počet obdržených dokumentů, den přijetí Úřadem a den podání žádosti ve smyslu článku 51 základního nařízení. Kopii potvrzení o přijetí obdrží vnitrostátní subjekt nebo úřadovna, jejichž prostřednictvím Úřad žádost přijal.
3. Pokud Úřad obdrží žádost prostřednictvím úřadovny nebo vnitrostátního subjektu déle než měsíc po jejím podání žadatelem, „den podání žádosti“ ve smyslu článku 51 základního nařízení nesmí předcházet dni přijetí Úřadem, pokud Úřad na základě dostatečných písemných důkazů nestanoví, že mu žadatel zaslal údaje podle čl. 49 odst. 1 písm. b) základního nařízení a čl. 16 odst. 2 tohoto nařízení.
Článek 18
Požadavky stanovené v čl. 50 odst. 1 základního nařízení
1. Pokud Úřad zjistí, že žádost neodpovídá požadavkům stanoveným v čl. 50 odst. 1 základního nařízení, oznámí žadateli zjištěné nedostatky a upozorní ho, že dnem podání žádosti se pro účely článku 51 základního nařízení rozumí den, kdy Úřad obdrží dostatečné informace, které odstraňují tyto nedostatky.
2. Žádost odpovídá požadavkům stanoveným v čl. 50 odst. 1 písm. i) základního nařízení pouze tehdy, jsou-li v ní uvedeny den a země prvního odevzdání ve smyslu čl. 10 odst. 1 uvedeného nařízení, nebo v případě nepřítomnosti takového odevzdání prohlášení, že k takovému odevzdání nedošlo.
3. Žádost odpovídá požadavkům stanoveným v čl. 50 odst. 1 písm. j) základního nařízení pouze tehdy, pokud jsou den a země udané v předchozí žádosti o odrůdové právo podle žadatelova nejlepšího vědomí uvedeny v souvislosti s:
-
žádostí o vlastnické právo k odrůdě nebo
-
žádostí o úřední přijetí odrůdy k osvědčení a prodeji, pokud úřední přijetí zahrnuje úřední popis odrůdy,
v členském státě nebo ve státě, který je členem Mezinárodní unie pro ochranu nových odrůd rostlin.
Článek 19
Požadavky uvedené v čl. 50 odst. 2 základního nařízení
1. Pokud Úřad zjistí, že žádost nesplňuje ustanovení odstavců 2, 3 a 4 tohoto článku nebo článku 16 tohoto nařízení, použije čl. 17 odst. 2 tohoto nařízení, ale požádá žadatele, aby odstranil zjištěné nedostatky ve lhůtě, kterou stanoví. Pokud tyto nedostatky nejsou včas odstraněny, Úřad podle čl. 61 odst. 1 písm. a) základního nařízení žádost neprodleně zamítne.
2. Žádost musí obsahovat tyto údaje:
a)
státní příslušnost žadatele, je-li fyzickou osobou, a označení jako účastníka řízení uvedeného v článku 2 tohoto nařízení, a není-li pěstitel, jméno a adresu pěstitele;
b)
latinský název rodu, druhu a poddruhu, ke kterému odrůda patří, a obecný název;
c)
vlastnosti odrůdy, které jsou podle žadatelova názoru jasně odlišitelné od ostatních odrůd, jejichž názvy se z důvodů zkoumání rovněž mohou podle okolností uvést jako referenční;
d)
způsoby pěstování, zachování a rozmnožování odrůdy včetně:
-
vlastností, pojmenování odrůdy, nebo nejsou-li tyto informace k dispozici, prozatímního názvu, a pěstování jakékoliv jiné odrůdy nebo odrůd, jejichž materiál musí být opakovaně používán pro pěstování dotyčné odrůdy, nebo
-
vlastností, které byly geneticky modifikovány, pokud dotyčná odrůda představuje geneticky modifikovaný organismus ve smyslu čl. 2 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/18/ES (4);
e)
oblast a zemi, kde se odrůda pěstuje nebo byla zjištěna či vyšlechtěna;
f)
den a zemi prvního odevzdání složek odrůdy nebo sklizeného rostlinného materiálu pro účely hodnocení novosti podle článku 10 základního nařízení nebo prohlášení, že k takovému odevzdání ještě nedošlo;
g)
označení orgánu, u kterého byla žádost podána, a spisové číslo žádostí podle čl. 18 odst. 3 tohoto nařízení;
h)
stávající vnitrostátní ochrana odrůdy nebo jakýkoliv patent na odrůdu v rámci Společenství.
3. Úřad si pro provedení technického zkoušení může vyžádat jakékoliv nezbytné údaje a dokumenty a popřípadě rovněž příslušné výkresy nebo fotografie ve lhůtě, kterou stanoví.
4. Pokud dotyčná odrůda představuje geneticky modifikovaný organismus ve smyslu čl. 2 odst. 2 směrnice 2001/18/ES, může Úřad od žadatele vyžadovat předložení kopie písemného osvědčení příslušných orgánů dosvědčující, že technické zkoušení odrůdy podle článků 55 a 56 základního nařízení neohrozí podle ustanovení uvedené směrnice životní prostředí.
Článek 20
Uplatnění nároku na přednostní právo
Pokud žadatel ve smyslu čl. 52 odst. 2 základního nařízení žádá o přednostní právo pro žádost, která není nejdříve podanou žádostí z těch, které mají být uvedeny podle čl. 18 odst. 3 první odrážky tohoto nařízení, Úřad mu oznámí, že den přednosti lze přiznat pouze takové nejdříve podané žádosti. Pokud Úřad vydal potvrzení o přijetí včetně dne podání žádosti, která není první z uvedených žádostí, považuje se oznámený den přednosti za neplatný.
Článek 21
Nárok na odrůdové právo Společenství v průběhu řízení
1. Pokud je zahájení řízení proti žadateli ve věci nároku uvedeného v čl. 98 odst. 4 základního nařízení zapsáno do Rejstříku žádostí o odrůdová práva Společenství, Úřad může pozastavit řízení o žádosti. Úřad může stanovit den, kdy zamýšlí pokračovat v probíhajícím řízení.
2. Pokud je pravomocné rozhodnutí nebo jakýkoliv jiný způsob ukončení řízení uvedeného v odstavci 1 zapsán do Rejstříku žádostí o odrůdová práva Společenství, Úřad pokračuje v řízení. Může v něm pokračovat i dříve, ale ne přede dnem již stanoveným podle odstavce 1.
3. Je-li nárok na odrůdové právo Společenství pro účely tohoto Úřadu platně převeden na jinou osobu, může tato osoba nakládat s žádostí prvního žadatele, jako by to byla její vlastní, za předpokladu, že o tom uvědomí Úřad do jednoho měsíce od zápisu pravomocného rozsudku do Rejstříku žádostí o odrůdová práva Společenství. Splatné poplatky podle článku 83 základního nařízení a již zaplacené prvním žadatelem se považují za zaplacené následujícím žadatelem.
Oddíl 2
Provedení technického zkoušení
Článek 22
Rozhodnutí o obecných zásadách zkoušení
1. Správní rada na návrh prezidenta Úřadu přijme rozhodnutí o obecných zásadách zkoušení. Den rozhodnutí a rostlinné druhy, kterých se toto rozhodnutí týká, se zveřejní v Úředním věstníku uvedeném v článku 87.
2. Pokud rozhodnutí správní rady o obecných zásadách zkoušení nebylo přijato, může prezident Úřadu přijmout předběžné rozhodnutí. Platnost tohoto předběžného rozhodnutí uplyne dnem přijetí rozhodnutí správní rady. Pokud se předběžné rozhodnutí prezidenta Úřadu liší od rozhodnutí správní rady, není touto skutečností dotčeno technické zkoušení, které započalo před přijetím rozhodnutí správní rady.Vyžadují-li to okolnosti, může správní rada rozhodnout jinak.
Článek 23
Pravomoci prezidenta Úřadu
1. Pokud správní rada přijme rozhodnutí o obecných zásadách zkoušení, toto rozhodnutí zahrnuje pravomoc prezidenta Úřadu doplnit popis odrůdy o dodatečné vlastnosti a jejich vyjádření.
2. Pokud prezident využije pravomoci uvedené v odstavci 1, použije se obdobně čl. 22 odst. 2.
Článek 24
Informování zkušebního úřadu Úřadem
Úřad podle čl. 55 odst. 3 základního nařízení zašle zkušebnímu úřadu kopie těchto dokumentů týkajících se odrůdy:
a)
formulář žádosti, technický dotazník a všechny další dokumenty předkládané žadatelem, které obsahují údaje nezbytné k provedení technického zkoušení;
b)
formuláře podle článku 86 tohoto nařízení vyplněné žadatelem;
c)
dokumenty týkající se námitky založené na tvrzení, že podmínky stanovené v článcích 7, 8 a 9 základního nařízení nebyly splněny.
Článek 25
Spolupráce mezi Úřadem a zkušebním úřadem
Zaměstnanci zkušebního úřadu, kteří jsou odpovědni za technické zkoušení, a zpravodaj jmenovaný podle čl. 8 odst. 1 spolupracují ve všech fázích technického zkoušení. Spolupráce se týká alespoň těchto oblastí:
a)
kontroly provádění technického zkoušení, včetně prohlídek lokalit zkušebních pozemků a kontrolní metody užívané zpravodajem;
b)
informací od zkušebního úřadu o podrobnostech jakéhokoliv předchozího odevzdání odrůdy, aniž je dotčeno další šetření prováděné Úřadem, a
c)
předběžných zpráv o každém vegetačním období předkládaných Úřadu zkušebním úřadem.
Článek 26
Forma zpráv o zkoušení
1. Zprávu o zkoušení uvedenou v článku 57 základního nařízení podepisuje odpovědný zaměstnanec zkušebního úřadu a tato zpráva výslovně potvrzuje výhradní dispoziční práva Úřadu podle čl. 57 odst. 4 základního nařízení.
2. Odstavec 1 se obdobně použije na jakékoliv předběžné zprávy předkládané Úřadu. Zkušební úřad vydává kopii každé předběžné zprávy přímo žadateli.
Článek 27
Ostatní zprávy o zkoušení
1. Zpráva o výsledcích jakéhokoliv technického zkoušení, které bylo pro úřední účely provedeno nebo se provádí v členském státě jedním z úřadů odpovědných podle čl. 55 odst. 1 základního nařízení za dotyčné druhy, může být Úřadem považována za dostatečný základ pro rozhodnutí, pokud:
a)
materiál dodaný pro technické zkoušení splňuje z hlediska množství i kvality veškeré normy, stanovené podle čl. 55 odst. 4 základního nařízení;
b)
technické zkoušení bylo provedeno způsobem, který odpovídá pověření správní rady podle čl. 55 odst. 1 základního nařízení a který je v souladu s obecnými zásadami zkoušení vydanými Správní radou nebo obecnými pokyny danými Úřadem podle čl. 56 odst. 2 uvedeného nařízení a článků 22 a 23 tohoto nařízení;
c)
Úřad měl možnost sledovat provádění dotyčného technického zkoušení a
d)
v případě, že závěrečná zpráva není okamžitě k dispozici, jsou Úřadu před předložením zprávy o zkoušení poskytnuty průběžné zprávy o každém vegetačním období.
2. Pokud se Úřad domnívá, že zpráva o zkoušení uvedená v odstavci 1 nepředstavuje dostatečný základ pro rozhodnutí, může po konzultaci žadatele a zkušebního úřadu použít postup stanovený v článku 55 základního nařízení.
3. Úřad a všechny příslušné odrůdové úřady členských států si poskytují správní pomoc tak, že pro účely hodnocení odlišnosti, uniformity a stálosti odrůdy na žádost poskytnou zprávy o zkoušení této odrůdy. Za poskytnutí této zprávy si Úřad a příslušný odrůdový úřad účtují určitou částku, na které se dohodnou.
4. Zpráva o výsledcích technického zkoušení, které bylo pro úřední účely provedeno nebo se provádí ve třetí zemi, která je členem Mezinárodní unie pro ochranu nových odrůd rostlin, může být Úřadem považována za dostatečný základ pro rozhodnutí za předpokladu, že technické zkoušení splňuje podmínky stanovené v písemné dohodě mezi Úřadem a příslušným orgánem této třetí země. Tyto podmínky zahrnují alespoň:
a)
podmínky týkající se materiálu, uvedené v odst. 1 písm. a);
b)
podmínku, že technické zkoušení bylo provedeno v souladu s obecnými zásadami zkoušení vydanými Správní radou nebo obecnými pokyny danými Úřadem podle čl. 56 odst. 2 základního nařízení;
c)
podmínku, že Úřad měl příležitost posoudit vhodnost prostředků k provedení technického zkoušení u dotyčných druhů v této třetí zemi a sledovat provedení dotyčného technického zkoušení, a
d)
podmínky související s dostupností zpráv, stanovené v odst. 1 písm. d).
Oddíl 3
Název odrůdy
Článek 28
Návrh na název odrůdy
Návrh na název odrůdy se podává a podepisuje na Úřadě, avšak pokud návrh doprovází žádost o odrůdové právo Společenství podaná u pověřeného vnitrostátního subjektu nebo úřadovny zřízené podle čl. 30 odst. 4 základního nařízení, podává se ve dvojím vyhotovení.
Úřad bezplatně poskytne formulář pro účely podání návrhu na název odrůdy.
Je-li návrh na název odrůdy podán elektronickými prostředky, musí být, pokud jde o podpis, v souladu s čl. 57 odst. 3 druhým pododstavcem tohoto nařízení.
Článek 29
Posouzení návrhu
1. Pokud není návrh připojen k žádosti o odrůdové právo Společenství nebo pokud Úřad nemůže schválit navržený název odrůdy, sdělí Úřad neprodleně tuto skutečnost žadateli a vyzve ho, aby předložil návrh nebo nový návrh, a uvede následky nesplnění takového požadavku.
2. Pokud Úřad po přijetí výsledků technického zkoušení podle čl. 57 odst. 1 základního nařízení stanoví, že žadatel nepodal žádný návrh na název odrůdy, neprodleně zamítne žádost o odrůdové právo Společenství podle čl. 61 odst. 1 písm. c) uvedeného nařízení.
Článek 30
Obecné zásady označování odrůdy
Správní rada přijme obecné zásady, kterými stanoví jednotná a přesná kritéria pro stanovení překážek, které brání rodovému názvu odrůdy uvedenému v č. 63 odst. 3 a 4 základního nařízení.
KAPITOLA II
Řízení o námitce
Článek 31
Podání námitky
1. Námitky podle článku 59 základního nařízení obsahují:
a)
jméno žadatele a spisové číslo žádosti, vůči které je námitka podávána;
b)
označení strany podávající námitku jako účastníka řízení podle článku 2 tohoto nařízení;
c)
pokud strana podávající námitku jmenovala zástupce v řízení, jeho jméno a adresu;
d)
tvrzení uvedené v čl. 59 odst. 3 základního nařízení, na němž se zakládá námitka, a náležitosti, důkazy a argumenty uváděné na podporu námitky.
2. Je-li ke stejné žádosti o odrůdové právo Společenstvím podáno více námitek, může Úřad tyto námitky spojit do jednoho řízení.
Článek 32
Zamítnutí námitky
1. Pokud Úřad zjistí, že námitka není v souladu s čl. 59 odst. 1 a 3 základního nařízení nebo s čl. 31 odst. 1 písm. d) tohoto nařízení nebo že žádost, proti které je podána, dostatečně neidentifikuje, zamítne námitku jako nepřípustnou, pokud nejsou tyto nedostatky odstraněny ve lhůtě, kterou stanoví.
2. Pokud Úřad zjistí, že námitka není v souladu s jinými ustanoveními základního nařízení nebo tohoto nařízení, zamítne námitku jako nepřípustnou, pokud nebyly tyto nedostatky odstraněny před uplynutím lhůty pro podání námitky.
KAPITOLA III
Zachování odrůdových práv Společenství
Článek 33
Povinnosti držitele podle čl. 64 odst. 3 základního nařízení
1. Držitel umožní kontrolu materiálu dotyčné odrůdy nebo místa, kde je zachována její identita, za účelem získání informací nezbytných k posouzení, zda je odrůda zachována v nezměněném stavu podle čl. 64 odst. 3 základního nařízení.
2. Držitel je povinen vést písemné záznamy, které umožňují ověřit příslušná opatření uvedená v čl. 64 odst. 3 základního nařízení.
Článek 34
Technické ověření chráněné odrůdy
Aniž je dotčen čl. 87 odst. 4 základního nařízení, provede se technické ověření chráněné odrůdy podle obecných zásad zkoušení, které byly řádně použity při udělení odrůdového práva této odrůdě. Články 22 a 24 až 27 tohoto nařízení se obdobně použijí na Úřad, zkušební úřad a držitele.
Článek 35
Další materiál pro technické prověření
Pokud držitel předloží materiál odrůdy podle čl. 64 odst. 3 základního nařízení, může zkušební úřad se souhlasem Úřadu prověřit předkládaný materiál přezkoumáním ostatního materiálu, který byl odebrán z hospodářství, kde je držitelem nebo s jeho souhlasem materiál odrůdy vyráběn, nebo z materiálu, který držitel prodává nebo je prodáván s jeho souhlasem nebo odebrán úředními subjekty členského státu v rámci jejich pravomocí.
Článek 36
Změny názvu odrůdy
1. Pokud je podle článku 66 základního nařízení nezbytné změnit název odrůdy, sdělí Úřad držiteli důvody, stanoví lhůtu, během níž musí držitel předložit vhodný návrh na změnu názvu odrůdy, a upozorní, že pokud se tak nestane, může být odrůdové právo Společenství podle článku 21 základního nařízení zrušeno.
2. Pokud Úřad nemůže schválit změnu názvu odrůdy, sdělí to neprodleně držiteli, znovu stanoví lhůtu, během níž musí držitel předložit vhodný návrh, a upozorní, že pokud se tak nestane, může být odrůdové právo Společenství podle článku 21 základního nařízení zrušeno.
3. Články 31 a 32 tohoto nařízení se obdobně použijí i na námitku podanou podle čl. 66 odst. 3 základního nařízení.
4. Je-li návrh na změnu názvu odrůdy podán elektronickými prostředky, musí být, pokud jde o podpis, v souladu s čl. 57 odst. 3 druhým pododstavcem.
KAPITOLA IV
Licence společenství udělované Úřadem
Oddíl 1
Nucené licence podle článku 29 základního nařízení
Článek 37
Žádosti o nucenou licenci
1. Žádost o nucenou licenci podle čl. 29 odst. 1, 2 a 5 základního nařízení musí obsahovat:
a)
označení žadatele a odpůrce - držitele dané odrůdy jako účastníků řízení;
b)
název odrůdy a rostlinného druhu dané odrůdy nebo odrůd;
c)
návrh druhu úkonů, na které se nucená licence vztahuje;
d)
prohlášení obsahující daný veřejný zájem, včetně všech skutečností, důkazů a argumentů uváděných na podporu uvedeného veřejného zájmu;
e)
v případě žádosti podle čl. 29 odst. 2 základního nařízení navržení kategorie osob, kterým se nucená licence udělí, včetně zvláštních požadavků týkajících se této kategorie osob;
f)
návrh přiměřené úhrady a základ pro její výpočet.
2. Žádost o nucenou licenci podle čl. 29 odst. 5a základního nařízení musí obsahovat:
a)
označení žadatele, který je držitelem patentového práva, a odpůrce - držitele dané odrůdy jako účastníků řízení;
b)
název odrůdy a rostlinného druhu dané odrůdy nebo odrůd;
c)
ověřenou kopii osvědčení o udělení patentu uvádějící číslo patentu a patentové nároky pro biotechnologický vynález a orgán, který patent udělil;
d)
návrh druhu úkonů, na které se nucená licence vztahuje;
e)
návrh přiměřené úhrady a základ pro její výpočet;
f)
prohlášení obsahující důvody, proč v porovnání s chráněnou odrůdou daný biotechnologický vynález představuje významný technický pokrok značného ekonomického zájmu, včetně všech skutečností, důkazů a argumentů uváděných na podporu patentového nároku;
g)
návrh oblasti územní působnosti licence, která nesmí překročit oblast územní působnosti patentu uvedenou v bodu c).
3. Žádost o křížovou licenci podle čl. 29 odst. 5a druhého pododstavce základního nařízení musí obsahovat:
a)
označení žadatele, který je držitelem patentového práva, a odpůrce - držitele dané odrůdy jako účastníků řízení;
b)
název odrůdy a rostlinného druhu dané odrůdy nebo odrůd;
c)
ověřenou kopii osvědčení o udělení patentu uvádějící číslo patentu a patentové nároky pro biotechnologický vynález a orgán, který patent udělil;
d)
úřední dokument dokazující, že držiteli odrůdového práva byla udělena nucená licence pro patentovaný biotechnologický vynález;
e)
návrh druhu úkonů, na které se křížová licence vztahuje;
f)
návrh přiměřené úhrady a základ pro její výpočet;
g)
návrh oblasti územní působnosti křížové licence, která nesmí překročit oblast územní působnosti patentu uvedenou v bodu c).
4. Žádost o nucenou licenci musí obsahovat dokumenty dokládající, že žadatel již držitele odrůdového práva neúspěšně požádal o smluvní užívací právo. Je-li žadatelem o nucenou licenci podle čl. 29 odst. 2 základního nařízení Komise nebo členský stát, může Úřad v případě vyšší moci tuto podmínku zrušit.
5. Žádost o nucenou licenci se považuje za neúspěšnou ve smyslu odstavce 4, pokud:
a)
odpůrce - držitel závazně neodpověděl osobě usilující o takové právo v přiměřené lhůtě nebo
b)
odpůrce - držitel odmítl udělit smluvní licenci osobě, která o něj usiluje, nebo
c)
odpůrce - držitel nabídl licenci osobě, která o ni usiluje, za zjevně nevýhodných podmínek, včetně poplatků za užívání, nebo za podmínek, které jsou z celkového hlediska zjevně nevýhodné.
Článek 38
Přezkoumání žádosti o nucenou licenci
1. Ústní jednání a dokazování se zpravidla konají zároveň.
2. Žádosti o další jednání jsou nepřípustné s výjimkou těch žádostí, které vycházejí z okolností, které se během jednání nebo po něm změnily.
3. Úřad před přijetím rozhodnutí vyzve dané strany ke smíru ve věci smluvní licence. Úřad popřípadě předloží návrh takového smíru.
Článek 39
Trvání odrůdového práva Společenství během řízení
1. Pokud bylo zahájení řízení ohledně nároku uvedeného v čl. 98 odst. 1 základního nařízení vůči držiteli zapsáno do Rejstříku odrůdových práv Společenství, může Úřad pozastavit řízení o udělení nucené licence. Řízení se obnoví až po zápisu pravomocného rozsudku nebo jiného způsobu ukončení řízení do stejného rejstříku.
2. Je-li převod odrůdového práva Společenství pro Úřad závazný, vstoupí nový držitel na žádost žadatele do řízení jako jeho účastník, pokud žadatel neúspěšně žádal nového držitele o licenci a učinil tak do dvou měsíců od přijetí oznámení Úřadu, že jméno nového držitele bylo zapsáno do Rejstříku odrůdových práv Společenství. Žádost žadatele musí obsahovat písemné důkazy, které dostatečně prokazují jeho neúspěšný pokus a popřípadě i jednání nového držitele.
3. V případě žádosti podle čl. 29 odst. 2 základního nařízení vstupuje nový držitel do řízení jako jeho účastník. Odstavec 1 tohoto článku se nepoužije.
Článek 40
Obsah rozhodnutí o žádosti
Písemné rozhodnutí podepisuje předseda Úřadu. Rozhodnutí obsahuje:
a)
oznámení, že rozhodnutí vydává Úřad;
b)
den přijetí rozhodnutí;
c)
jména členů výboru, kteří se zúčastnili řízení;
d)
jména účastníků řízení a jejich zástupců v řízení;
e)
odkaz na stanovisko správní rady;
f)
sporné otázky pro rozhodnutí;
g)
shrnutí skutkového stavu;
h)
důvody, na nichž je rozhodnutí založeno;
i)
příkaz Úřadu; v případě potřeby příkaz obsahuje výčet činností, na které se vztahuje nucená licence, zvláštní podmínky s ní spojené a kategorie osob, včetně případných zvláštních požadavků týkajících se této kategorie.
Článek 41
Udělení nucené licence
1. Rozhodnutí o udělení nucené licence podle čl. 29 odst. 1, 2 a 5 základního nařízení obsahuje důvody veřejného zájmu.
2. Veřejný zájem představují zejména tyto důvody:
a)
ochrana života nebo zdraví lidí, zvířat nebo rostlin;
b)
potřeba zásobit trh materiálem se zvláštními vlastnostmi;
c)
potřeba zachovat pobídku pro další pěstování vylepšených odrůd.
3. Rozhodnutí o udělení nucené licence podle čl. 29 odst. 5a základního nařízení obsahuje důvody, proč daný vynález představuje významný technický pokrok značného ekonomického zájmu. Zejména následující výčet odůvodnění může představovat důvody, proč daný vynález v porovnání s chráněnou odrůdou představuje významný technický pokrok značného ekonomického zájmu:
a)
zlepšení technologií obdělávání;
b)
zlepšení životního prostředí;
c)
zlepšení technologií pro využití genetické biologické rozmanitosti;
d)
zlepšení jakosti;
e)
zlepšení výnosu;
f)
zlepšení rezistence;
g)
zlepšení přizpůsobení se specifickým klimatickým podmínkám a/nebo podmínkám životního prostředí.
4. Nucená licence není výlučná.
5. Nucená licence nesmí být postoupena, pokud se nejedná o postoupení spolu s částí podniku, která nucenou licenci užívá, nebo za podmínek stanovených v čl. 29 odst. 5 základního nařízení, spolu s postoupením práv na v podstatě odvozenou odrůdu.
Článek 42
Podmínky, které musí splnit osoba, jíž je nucená licence udělena
1. Aniž jsou dotčeny ostatní podmínky uvedené v čl. 29 odst. 3 základního nařízení, musí mít osoba, jíž je nucená licence udělena, odpovídající finanční a technické prostředky k užití nucené licence.
2. Splnění podmínek spojených s nucenou licencí a stanovených v rozhodnutí o této licenci se považuje za „podmínku“ ve smyslu čl. 29 odst. 4 základního nařízení.
3. Úřad stanoví, že osoba, jíž je nucená licence udělena, nesmí podat žalobu na porušení odrůdového práva Společenství, pokud držitel do dvou měsíců od vyzvání neodmítne nebo neopomene žalobu podat.
Článek 43
Kategorie osob splňujících zvláštní podmínky podle čl. 29 odst. 2 základního nařízení
1. Osoba, která zamýšlí užít nucenou licenci a která patří do kategorie osob splňujících zvláštní podmínky uvedené v čl. 29 odst. 2 základního nařízení, sdělí svůj úmysl Úřadu a držiteli doporučeným dopisem s doručenkou. Toto prohlášení obsahuje:
a)
jméno a adresu dané osoby podle podmínek vztahujících se na účastníky řízení podle článku 2 tohoto nařízení;
b)
důkaz o splnění zvláštních podmínek;
c)
výčet činností, které budou prováděny, a
d)
ujištění, že tato osoba má odpovídající finanční prostředky a informace o technických možnostech k užití nucené licence.
2. Pokud tato osoba splnila podmínky týkající se prohlášení uvedeného v odstavci 1, Úřad ji na požádání zapíše do Rejstříku odrůdových práv Společenství. Před tímto zápisem tato osoba nemá na používání nucené licence nárok. Zápis se sdělí této osobě a držiteli.
3. Ustanovení čl. 42 odst. 3 se obdobně vztahuje na osobu zapsanou do Rejstříku odrůdových práv Společenství podle odstavce 2 tohoto článku. Jakýkoliv rozsudek nebo jiný způsob ukončení soudního sporu pro protiprávní jednání se vztahuje na ostatní osoby, které byly nebo budou zapsány.
4. Zápis uvedený v odstavci 2 může být vymazán pouze z toho důvodu, že se po uplynutí více než jednoho roku od udělení nucené licence a ve lhůtě stanovené v tomto rozhodnutí změnily zvláštní podmínky stanovené v rozhodnutí o udělení nucené licence nebo finanční či technické prostředky stanovené v odstavci 2. Výmaz zápisu se sdělí zapsané osobě a držiteli.
Oddíl 2
Užívací práva podle čl. 100 odst. 2 základního nařízení
Článek 44
Užívací práva podle čl. 100 odst. 2 základního nařízení
1. Žádost o smluvní nevýlučné užívací právo od nového držitele podle čl. 100 odst. 2 základního nařízení se podává v případě bývalého držitele do dvou měsíců nebo v případě osoby požívající užívací právo do čtyř měsíců od obdržení oznámení Úřadu, že jméno nového držitele bylo zapsáno do Rejstříku odrůdových práv Společenství.
2. Žádost o udělení užívacího práva podle čl. 100 odst. 2 základního nařízení musí obsahovat dokumenty dokládající neúspěšnou žádost uvedenou v odstavci 1 tohoto článku. Ustanovení čl. 37 odst. 1 písm. a), b), c) a odst. 5, článku 38, čl. 39 odst. 3, článku 40 s výjimkou písmene f), čl. 41 odst. 3 a 4 a článku 42 tohoto nařízení se použijí obdobně.
HLAVA III
ŘÍZENÍ PŘED ODVOLACÍM SENÁTEM
Článek 45
Obsah odvolání
Odvolání musí obsahovat:
a)
označení odvolatele jako účastníka řízení podle článku 2;
b)
spisové číslo rozhodnutí, proti kterému je odvolání podáváno, a určení, v jakém rozsahu je požadována změna nebo zrušení rozhodnutí.
Článek 46
Potvrzení o přijetí odvolání
Jakmile Úřad obdrží odvolání, označí je spisovým číslem odvolacího řízení a dnem přijetí a oznámí odvolateli lhůtu pro určení důvodů odvolání. Na opominutí takového oznámení se nelze odvolávat.
Článek 47
Účast na odvolacím řízení
1. Úřad neprodleně předá kopii odvolání označenou spisovým číslem a dnem přijetí účastníkům řízení, kteří se účastnili řízení před Úřadem.
2. Účastníci řízení uvedení v odstavci 1 mohou přistoupit jako účastníci odvolacího řízení do dvou měsíců od obdržení kopie odvolání.
Článek 48
Úloha Úřadu
1. Orgán Úřadu ve smyslu čl. 70 odst. 1 základního nařízení a předseda odvolacího senátu zajistí vnitřními přípravnými opatřeními, aby odvolací senát mohl případ přezkoumat neprodleně poté, co mu je postoupen; předseda před tímto postoupením zejména vybere další dva členy podle čl. 46 odst. 2 základního nařízení a jmenuje zpravodaje.
2. Před postoupením případu odvolacímu senátu zašle orgán Úřadu uvedený v čl. 70 odst. 1 základního nařízení neprodleně kopii dokumentů přijatých od účastníka odvolacího řízení ostatním účastníkům odvolacího řízení.
3. Prezident Úřadu před postoupením případu odvolacímu senátu zajistí zveřejnění informací uvedených v článku 89.
Článek 49
Zamítnutí odvolání jako nepřípustného
1. Pokud odvolání nevyhovuje ustanovením základního nařízení, zejména článkům 67, 68 a 69 základního nařízení nebo ustanovením tohoto nařízení, zejména článku 45 tohoto nařízení, odvolací senát o tom uvědomí odvolatele a požádá ho, aby zjištěné nedostatky odstranil podle možností ve lhůtě, kterou stanoví. Nejsou-li zjištěné nedostatky odvolání včas odstraněny, odvolací senát odvolání zamítne jako nepřípustné.
2. Je-li odvolání podáno proti rozhodnutí Úřadu, proti kterému je rovněž podána žaloba podle článku 74 základního nařízení, odvolací senát se souhlasem odvolatele neprodleně předá odvolání jako žalobu k Soudnímu dvoru Evropských společenství; pokud odvolatel nesouhlasí, zamítne odvolání jako nepřípustné. V případě předání odvolání k Soudnímu dvoru se podle článku 46 tohoto nařízení takové odvolání považuje za podané k Soudnímu dvoru dnem přijetí Úřadem.
Článek 50
Ústní jednání
1. Po postoupení věci odvolacímu senátu předvolá předseda odvolacího senátu neprodleně účastníky odvolacího řízení k ústnímu jednání podle článku 77 základního nařízení, a upozorní je na obsah čl. 59 odst. 2 tohoto nařízení.
2. Ústní jednání a dokazování se zpravidla koná současně.
3. Žádosti o další projednávání jsou nepřípustné s výjimkou žádostí vycházejících z okolností, které se během nebo po projednávání změnily.
Článek 51
Přezkoumání odvolání
Pokud není stanoveno jinak, ustanovení týkající se řízení před Úřadem se obdobně použijí na odvolací řízení; účastníci řízení jsou v tomto ohledu považování za účastníky odvolacího řízení.
Článek 52
Rozhodnutí o odvolání
1. Do tří měsíců od uzavření ústního jednání je účastníkům odvolacího řízení některým ze způsobů uvedených v čl. 64 odst. 3 zasláno písemné rozhodnutí o odvolání.
2. Rozhodnutí podepisuje předseda odvolacího senátu a zpravodaj jmenovaný podle čl. 48 odst. 1. Rozhodnutí obsahuje:
a)
oznámení, že rozhodnutí vydává odvolací senát;
b)
den přijetí rozhodnutí;
c)
jména předsedy a ostatních členů odvolacího senátu, kteří se zúčastnili odvolacího řízení;
d)
jména účastníků odvolacího řízení a jejich zástupců v řízení;
e)
sporné otázky pro rozhodnutí;
f)
shrnutí skutkového stavu;
g)
důvody, na nichž je rozhodnutí založeno;
h)
příkaz odvolacího senátu, v případě potřeby včetně rozhodnutí o rozdělení nákladů nebo uhrazení poplatků.
3. Písemné rozhodnutí odvolacího senátu obsahuje oznámení, že další opravný prostředek je možný, spolu se stanovením lhůty pro podání takového dalšího opravného prostředku. Na opominutí takového oznámení se nelze odvolávat.
HLAVA IV
OBECNÁ USTANOVENÍ TÝKAJÍCÍ SE ŘÍZENÍ
KAPITOLA I
Rozhodnutí, sdělení a dokumenty
Článek 53
Rozhodnutí
1. Rozhodnutí Úřadu je opatřeno podpisem a uvedením jména zaměstnance řádně zmocněného prezidentem Úřadu podle článku 35 základního nařízení.
2. Pokud se před Úřadem koná ústní jednání, může být rozhodnutí vyhlášeno ústně. Následně se účastníkům řízení zasílá písemné rozhodnutí v souladu s článkem 64.
3. Rozhodnutí Úřadu, proti nimž lze podat odvolání podle článku 67 základního nařízení nebo přímý opravný prostředek podle článku 74 základního nařízení, uvádějí možnost takového odvolání nebo přímého opravného prostředku a lhůtu pro podání takového odvolání nebo přímého opravného prostředku. Na opominutí takového oznámení se nelze odvolávat.
4. Jazykové chyby, chyby v psaní a zjevné nesprávnosti v rozhodnutí se opraví.
Článek 54
Osvědčení o odrůdovém právu Společenství
1. Pokud Úřad udělí odrůdové právo Společenství, vydá spolu s rozhodnutím o jeho udělení osvědčení o odrůdovém právu Společenství, které slouží jako důkaz tohoto udělení.
2. Úřad vydá osvědčení o odrůdovém právu Společenství v jakémkoliv jazyce nebo jazycích Evropské unie, požadovaných držitelem.
3. Na žádost může Úřad vydat oprávněné osobě kopii, pokud prokáže, že originál osvědčení byl ztracen nebo zničen.
Článek 55
Sdělení
Pokud není stanoveno jinak, jakékoliv sdělení Úřadu nebo zkušebního úřadu musí obsahovat jméno příslušného zaměstnance.
Článek 56
Právo na slyšení
1. Pokud Úřad zjistí, že rozhodnutí nesmí být za daných podmínek přijato, oznámí zjištěné nedostatky účastníkovi řízení a požádá ho o odstranění těchto nedostatků ve lhůtě, kterou stanoví. Nejsou-li zjištěné a oznámené nedostatky odstraněny včas, přistoupí Úřad k přijetí rozhodnutí.
2. Pokud Úřad obdrží od účastníka řízení připomínky, sdělí je ostatním účastníkům řízení a požádá je, považuje-li to za nezbytné, aby mu odpověděli ve lhůtě, kterou stanoví. Pokud neobdrží odpověď včas, nebude brát v úvahu žádný dokument došlý později.
Článek 57
Dokumenty předkládané účastníky řízení
1. Veškeré dokumenty, které účastník řízení předkládá, se podávají poštou, osobně nebo elektronickými prostředky.
Podrobnosti týkající se elektronického podávání stanoví prezident Úřadu.
2. Za den přijetí jakéhokoliv dokumentu předkládaného účastníky řízení se považuje den, kdy je dokument skutečně přijat v prostorách Úřadu, nebo v případě dokumentu podaného elektronickými prostředky den, kdy Úřad dokument elektronicky přijme.
3. S výjimkou dokumentů, které tvoří přílohu, musí dokumenty podepsat účastníci řízení nebo jejich zástupci v řízení.
Je-li dokument podáván Úřadu elektronickými prostředky, musí obsahovat elektronický podpis.
4. Pokud není dokument řádně podepsán nebo je-li přijatý dokument neúplný či nečitelný nebo pokud má Úřad pochybnosti ohledně správnosti dokumentu, Úřad odesílatele o této skutečnosti vyrozumí a vyzve jej, aby ve lhůtě jednoho měsíce předložil originál dokumentu podepsaný v souladu s odstavcem 3 nebo aby opětovně zaslal kopii originálu.
Je-li výzvě ve stanovené lhůtě vyhověno, považuje se takový podepsaný nebo opětovně zaslaný dokument za přijatý dnem přijetí prvního dokumentu. Není-li výzvě ve stanovené lhůtě vyhověno, má se za to, že dokument nebyl přijat.
5. Dokumenty, které musí být předány ostatním účastníkům řízení i dotyčnému zkušebnímu úřadu, nebo dokumenty týkající se dvou nebo více žádostí o odrůdové právo Společenství nebo o užívací právo, musí být předloženy v dostatečném počtu kopií. Chybějící kopie se pořizují na náklady účastníka řízení.
První pododstavec se nevztahuje na dokumenty předkládané elektronickými prostředky.
Článek 58
Písemné doklady
1. Doklady o pravomocných rozsudcích nebo rozhodnutích, jiných než jsou rozhodnutí Úřadu, nebo ostatní písemné doklady předkládané účastníky řízení mohou být poskytnuty prostřednictvím předložení neověřené kopie.
2. Má-li Úřad pochybnosti ohledně pravosti dokladů uvedených v odstavci 1, může požádat o předložení originálu nebo ověřené kopie.
KAPITOLA II
Ústní jednání a dokazování
Článek 59
Předvolání k ústnímu jednání
1. Účastníci řízení jsou předvoláváni k ústnímu jednání podle článku 77 základního nařízení a upozorněni na odstavec 2 tohoto nařízení. Předvolání se zasílá nejméně s měsíčním předstihem, pokud se účastníci řízení a Úřad nedohodnou na kratší lhůtě.
2. Pokud se účastník řízení, který byl řádně předvolán k ústnímu jednání před Úřadem, nedostaví, řízení může pokračovat bez něj.
Článek 60
Dokazování prováděné Úřadem
1. Pokud Úřad považuje za nezbytné vyslechnout účastníky řízení, svědky nebo znalce nebo provést kontrolu, přijme za tímto účelem rozhodnutí a stanoví prostředky, jimiž zamýšlí získat důkazy a důležité údaje, jež mají být dokázány, a den, doba a místo konání ústního jednání nebo kontroly. Pokud výpovědi svědků a znalců žádá účastník řízení, Úřad ve svém rozhodnutí uvede lhůtu, ve které musí účastník řízení, který podal tuto žádost, oznámit Úřadu jména a adresy svědků a znalců, které si účastník řízení přeje vyslechnout.
2. Předvolání účastníků řízení, svědků nebo znalců k dokazování se zasílá nejméně s měsíčním předstihem, pokud se účastníci řízení nedohodnou s Úřadem na kratší lhůtě. Předvolání musí obsahovat:
a)
výpis z rozhodnutí uvedeného v odstavci 1, zejména s vyznačením dne, doby a místa nařízeného šetření a kteří účastníci řízení, svědci a znalci mají být vyslechnuti;
b)
jména účastníků řízení a práva, kterých se mohou svědci nebo znalci podle čl. 62 odst. 2, 3 a 4 dovolávat;
c)
oznámení, že účastník řízení, svědek nebo znalec může požádat o výslech příslušným soudním nebo jiným orgánem v zemi jeho trvalého bydliště, a žádost, aby informoval Úřad ve lhůtě stanovené Úřadem, že je připraven před něj předstoupit.
3. Dříve, než může být účastník řízení, svědek nebo znalec slyšen, musí být informován, že Úřad může požádat příslušný soudní nebo jiný orgán ve státě jeho trvalého bydliště o přezkoumání jeho svědectví pod přísahou nebo jinou závaznou formou.
4. Účastníci řízení jsou informováni o výslechu svědka nebo znalce před příslušným soudním nebo jiným orgánem. Mají právo být přítomni a klást prostřednictvím orgánu nebo přímo otázky účastníkům řízení, svědkům a znalcům, kteří podávají svědectví.
Článek 61
Pověření znalců
1. Úřad rozhodne, v jaké podobě bude předložena zpráva vypracovaná znalcem, kterého jmenuje.
2. Pověření znalce obsahuje:
a)
přesný popis jeho úkolu;
b)
lhůtu stanovenou pro podání posudku;
c)
jména účastníků řízení;
d)
odkaz na nároky, které mu podle čl. 62 odst. 2, 3 a 4 náleží.
3. Úřad může pro účely znaleckého posudku nařídit zkušebnímu úřadu, který provedl technické zkoušení dotyčné odrůdy, aby v souladu s danými pokyny poskytl dostupný materiál. Je-li to nezbytné, může si Úřad rovněž vyžádat materiál od účastníků řízení nebo třetích osob.
4. Účastníkům řízení se poskytne kopie nebo popřípadě překlad písemného posudku.
5. Účastníci řízení mohou odmítnou znalecký posudek. Pak se obdobně použijí čl. 48 odst. 3 a čl. 81 odst. 2 základního nařízení.
6. Na znalce jmenovaného Úřadem se obdobně použije čl. 13 odst. 2 a 3. Při jmenování Úřad uvědomí znalce o povinnosti mlčenlivosti.
Článek 62
Náklady na dokazování
1. Dokazování může být podmíněno složením záruky účastníkem řízení, který si takové důkazy vyžádal, u Úřadu ve výši, kterou stanoví Úřad na základě odhadu nákladů.
2. Svědci a znalci, kteří jsou předvoláni a kteří se dostaví do Úřadu, mají právo na příslušnou náhradu cestovních nákladů a nákladů spojených s pobytem. Může jim být poskytnuta záloha.
3. Svědci, kteří mají právo na náhradu podle odstavce 2, mají rovněž právo na příslušnou náhradu za ztrátu výdělku, a znalci, pokud nejsou zaměstnanci zkušebního úřadu, na odměnu za vykonanou práci. Tyto platby se poskytují svědkům po skončení dokazování a znalcům poté, co splní své povinnosti a úkoly.
4. Výplatu splatných částek podle odstavců 2 a 3 a v souladu s podrobnostmi a tarify stanovenými v příloze I provádí Úřad.
Článek 63
Zápis z ústního jednání a dokazování
1. Zápis z ústního jednání a dokazování obsahuje základní skutečnosti z ústního jednání nebo dokazování, příslušná prohlášení učiněná účastníky řízení, výpovědi účastníků řízení, svědků nebo znalců a výsledky veškerých zkoumání.
2. Zápis výpovědi svědka, znalce nebo účastníka řízení je přečten nahlas nebo předložen příslušným osobám ke kontrole. V zápise musí být uvedeno, že tato formální náležitost byla provedena a že osoba, která vypovídala, zápis schválila. Pokud zápis neschválí, musí být její námitka zaznamenána.
3. Zápis podepíše zaměstnanec, který jej vypracoval, a zaměstnanec, který vedl ústní jednání nebo dokazování.
4. Účastníci řízení obdrží kopii a popřípadě i překlad zápisu.
KAPITOLA III
Doručování
Článek 64
Obecná ustanovení o doručování
1. V řízeních před Úřadem jsou veškeré dokumenty, které Úřad doručuje účastníkům řízení, v podobě originálu, neověřené kopie originálního dokumentu nebo dokumentu vytištěného počítačem. Dokumenty přijímané od ostatních účastníků řízení mohou být doručovány v podobě neověřených kopií.
2. Pokud jeden nebo více účastníků řízení jmenují své zástupce v řízení, doručují se dokumenty podle odstavce 1 těmto zástupcům.
3. Doručení se provádí:
a)
poštou podle článku 65;
b)
předáním v Úřadě podle článku 66;
c)
veřejným oznámením podle článku 67 nebo
d)
elektronickými prostředky nebo za použití jakéhokoli jiného technického prostředku v souladu s druhým pododstavcem.
Prezident Úřadu stanoví podrobnosti týkající se elektronického doručování.
4. Dokumenty nebo jejich kopie, na jejichž doručování se použije článek 79 základního nařízení, se doručují poštou prostřednictvím doporučeného dopisu s doručenkou; rovněž je lze doručovat elektronickými prostředky, které určí prezident Úřadu.
Článek 65
Doručení poštou
1. Doručení adresátům, kteří nemají trvalé bydliště nebo sídlo nebo provozovnu ve Společenství a kteří nejmenovali zástupce v řízení podle článku 82 základního nařízení, se provádí zasláním dokumentů obyčejným dopisem na poslední známou adresu adresáta. Dopis je považován za doručený, i když se vrátí jako nedoručitelný.
2. Pokud se doručení provádí doporučeným dopisem, s doručenkou či bez ní, považuje se dopis za doručený adresátovi desátý den po jeho odeslání, pokud dopis adresáta nezastihl nebo ho zastihl později; v případě jakýchkoliv sporů přísluší Úřadu, aby stanovil, že dopis dospěl na místo svého určení nebo případně stanovil den, kdy byl dopis adresátovi doručen.
3. Doporučený dopis, s doručenkou či bez ní, se považuje za doručený, i když adresát odmítne dopis přijmout nebo potvrdit jeho přijetí.
4. Pokud se na doručení poštou nevztahují odstavce 1, 2 a 3, použijí se právní předpisy státu, na jehož území se doručení provádí.
Článek 66
Předání v Úřadě
V budově Úřadu může být dokument přímo předán adresátovi, který potvrdí jeho přijetí. Dokument se považuje za doručený, i když ho adresát odmítne přijmout nebo potvrdit jeho přijetí.
Článek 67
Veřejné oznámení
Pokud nelze zjistit adresu adresáta nebo se Úřadu ani na druhý pokus nepodařilo dokument doručit podle čl. 64 odst. 4, provede se doručení veřejným oznámením, které se zveřejní v pravidelně zveřejňované publikaci uvedené v článku 89 základního nařízení. Prezident Úřadu stanoví podrobnosti vydání veřejného oznámení.
Článek 68
Mimořádné případy doručení
Pokud Úřad není schopen prokázat, že dokument, který dospěl ke svému adresátovi, byl řádně doručen, nebo pokud nebyla dodržena ustanovení týkající se doručení, dokument se považuje za doručený dnem, který Úřad stanoví za den přijetí.
KAPITOLA IV
Lhůty a přerušení řízení
Článek 69
Počítání lhůt
1. Lhůty se počítají v celých letech, měsících, týdnech a dnech.
2. Lhůty počínají běžet dnem následujícím po dni, kdy došlo k rozhodné události, kterou může být úkon nebo uplynutí jiné lhůty. Pokud není stanoveno jinak, je rozhodnou událostí přijetí doručovaného dokumentu, pokud úkon spočívá v doručení.
3. Odchylně od odstavce 2 počínají lhůty běžet patnáctým dnem ode dne zveřejnění příslušného úkonu, kterým je veřejné oznámení podle článku 67, rozhodnutí Úřadu, pokud není doručeno příslušné osobě, nebo jakýkoliv úkon účastníka řízení, jenž má být zveřejněn.
4. Je-li lhůta určena jedním rokem nebo více lety, uplyne v příslušném roce měsícem, který má stejný název, a dnem, který má stejné číslo jako měsíc a den, kdy došlo k uvedené události; pokud v příslušném měsíci není den se stejným číslem, uplyne lhůta posledním dnem tohoto měsíce.
5. Je-li lhůta určena jedním měsícem nebo více měsíci, uplyne v příslušném měsíci dnem, který má stejné číslo jako den, kdy došlo k uvedené události; pokud v příslušném měsíci není den se stejným číslem, uplyne lhůta posledním dnem tohoto měsíce.
6. Je-li lhůta určena jedním týdnem nebo více týdny, uplyne v příslušném týdnu dnem, který má stejný název jako den, kdy došlo k uvedené události.
Článek 70
Trvání lhůt
Pokud základní nařízení nebo toto nařízení stanoví, že lhůtu určuje Úřad, nesmí být tato lhůta kratší než jeden měsíc a delší než tři měsíce. Ve zvláštních případech lze tuto lhůtu na žádost předloženou před jejím uplynutím prodloužit až na šest měsíců.
Článek 71
Prodloužení lhůt
1. Pokud lhůta uplyne dnem, kdy Úřad není otevřen pro přijetí dokumentů nebo kdy se v místě, kde Úřad sídlí, nedoručuje obyčejná pošta z důvodů jiných nebo těch, které jsou uvedeny v odstavci 2, prodlužuje se až do prvního dne, který následuje po dni, kdy je Úřad otevřen pro příjem dokumentů a kdy se doručuje obyčejná pošta. Dny uvedené v první větě stanoví a sdělí prezident Úřadu před započetím každého kalendářního roku.
2. Pokud lhůta uplyne dnem, kdy je v členském státě nebo mezi členským státem a Úřadem přerušena nebo následně narušena dodávka pošty, lhůta se pro účastníky řízení, kteří mají trvalé bydliště, sídlo nebo provozovnu v dotyčném státě nebo mají zástupce v řízení se sídlem v tomto státě, prodlužuje až do prvního dne následujícího po skončení období přerušení nebo narušení. Pokud je dotyčným členským státem stát, ve kterém sídlí Úřad, vztahuje se toto ustanovení na všechny účastníky řízení. Délku přerušení nebo narušení stanoví a oznámí prezident Úřadu.
Pokud jde o dokumenty podávané elektronickými prostředky, první pododstavec se použije obdobně v případech, kdy dojde k přerušení spojení Úřadu s elektronickými komunikačními prostředky.
3. Odstavce 1 a 2 se obdobně vztahují na vnitrostátní subjekty nebo úřadovny pověřené podle čl. 30 odst. 4 základního nařízení a pro zkušební úřady.
Článek 72
Přerušení řízení
1. Řízení před Úřadem se přerušuje:
a)
v případě smrti nebo chybějící způsobilosti žadatele, držitele ochrany odrůdy Společenství nebo žadatele o užívací právo udělované Úřadem nebo osoby zmocněné užívání tohoto práva nebo zástupce v řízení kterékoliv z těchto stran k právním úkonům nebo
b)
v případě dodatečně se vyskytnuvší právní překážky bránící takové osobě v pokračování v řízení před Úřadem z důvodů žaloby podané na jeho majetek.
2. Pokud byly do příslušného rejstříku zapsány nezbytné údaje o totožnosti osoby zmocněné pokračovat v řízení jako jeho účastník nebo zástupce v řízení, uvědomí Úřad takovou osobu a ostatní účastníky řízení, že se řízení obnovuje dnem, který stanoví Úřad.
3. Platné lhůty počínají znovu běžet dnem obnovení řízení.
4. Přerušením řízení není dotčeno provádění technického zkoušení nebo ověření dotyčné odrůdy zkušebním úřadem v případě, že byly Úřadu již zaplaceny příslušné poplatky.
KAPITOLA V
Zástupce v řízení
Článek 73
Jmenování zástupce v řízení
1. Jmenování zástupce v řízení se sdělí Úřadu. Toto sdělení obsahuje jméno a adresu zástupce v řízení; čl. 2 odst. 2 a 3 se použijí obdobně.
2. Aniž je dotčen čl. 2 odst. 4, uvede se ve sdělení podle odstavce 1 rovněž skutečnost, že je zástupce zaměstnancem účastníka řízení. Zaměstnanec účastníka řízení nesmí být jmenován jako zástupce v řízení ve smyslu článku 82 základního nařízení.
3. Pokud nejsou splněny podmínky odstavců 1 a 2, považuje se sdělení za nedoručené.
4. Zástupce v řízení, jehož zmocnění skončilo, se i nadále považuje za zástupce v řízení, dokud není ukončení jeho zmocnění sděleno úřadu. S výhradou veškerých ustanovení, která stanovují opak, však pověření vůči úřadu končí úmrtím osoby, která ho udělila.
5. Pokud dva nebo více účastníků řízení, kteří nesdělili úřadu zástupce v řízení, postupují společně, za zástupce v řízení druhého či ostatních účastníků řízení se považuje ten účastník řízení, který je jako první uveden na žádosti o odrůdové právo Společenství nebo o užívací právo udělované úřadem nebo v námitce.
Článek 74
Plná moc zástupců v řízení
1. Pokud je úřadu sděleno jmenování zástupce v řízení, zašle se mu podepsaná plná moc, aby mohla být zařazena do spisů ve lhůtě, kterou stanoví Úřad, pokud není stanoveno jinak. Není-li plná moc zaslána včas, považuje se jakýkoliv procesní úkon provedený zástupcem v řízení za neplatný.
2. Plná moc se může vztahovat na jedno nebo více řízení a podává se v odpovídajícím počtu kopií. Je možno podat všeobecnou plnou moc, která umožňuje zástupci v řízení jednat ve všech řízeních strany, která ho pověřila. V tom případě postačí jediný dokument obsahující všeobecnou plnou moc.
3. Prezident Úřadu může stanovit obsah a bezplatně poskytnout formuláře plných mocí včetně všeobecných plných mocí podle odstavce 2.
KAPITOLA VI
Rozdělení a stanovení nákladů
Článek 75
Přiznání nákladů
1. Rozhodnutí ohledně nákladů je obsaženo v rozhodnutí o zrušení nebo odnětí odrůdového práva Společenství nebo v rozhodnutí o odvolání.
2. V případě přiznání nákladů podle čl. 85 odst. 1 základního nařízení rozhodne o tomto přiznání Úřad v odůvodnění rozhodnutí o zrušení nebo odnětí odrůdového práva Společenství nebo rozhodnutí o odvolání. Na opominutí takového oznámení se nelze odvolávat.
Článek 76
Určení nákladů
1. Žádost o určení nákladů je přípustná pouze tehdy, pokud bylo přijato rozhodnutí, jehož se žádost týká, a pokud v případě odvolání proti takovému rozhodnutí odvolací senát rozhodl o tomto odvolání. K žádosti se přikládá vyúčtování nákladů s podpůrnými doklady.
2. Náklady mohou být určeny pouze v případě prokázání jejich věrohodnosti.
3. Pokud jeden účastník řízení způsobí náklady jinému účastníkovi řízení, je povinen uhradit pouze náklady uvedené v odstavci 4. Je-li úspěšný účastník řízení zastupován více než jedním zástupcem, poradcem nebo advokátem, nese neúspěšná strana náklady uvedené v odstavci 4 pouze za jednu osobu.
4. Náklady nezbytné k provedení řízení zahrnují:
a)
náklady svědků a znalců vyplácené Úřadem dotyčnému svědkovi nebo znalci;
b)
cestovní náklady a náklady spojené s pobytem účastníkovi řízení a zástupci, poradci nebo advokátovi, který byl řádně jmenován zástupcem v řízení před Úřadem, v rámci příslušného tarifu platného pro svědky a znalce uvedeného v příloze I;
c)
odměnu zástupci, poradci nebo advokátovi, který byl řádně jmenován jako zástupce v řízení účastníka řízení před Úřadem, v rámci tarifů uvedených v příloze I.
Článek 77
Dohoda o nákladech
V případě dohody o nákladech podle čl. 85 odst. 4 základního nařízení Úřad potvrdí takovou dohodu ve sdělení účastníkům řízení. Pokud toto sdělení potvrzuje i dohodu, pokud jde o částku, která má být zaplacena, je žádost o určení nákladů nepřípustná.
HLAVA V
INFORMACE POSKYTOVANÉ VEŘEJNOSTI
KAPITOLA I
Rejstříky, nahlížení do spisů a publikace
Oddíl 1
Rejstříky
Článek 78
Zápisy týkající se řízení a odrůdových práv Společenství, které mají být zapsány do rejstříků
1. Do Rejstříku žádostí o odrůdová práva Společenství se zapisují tyto „ostatní údaje“ uvedené v čl. 87 odst. 3 základního nařízení:
a)
den zveřejnění, je-li toto zveřejnění důležité pro stanovení lhůt;
b)
jakékoliv námitky spolu se dnem, jménem a adresou strany, která podala námitky, a jeho zástupce v řízení;
c)
právo přednosti (den a stát podání předchozí žádosti);
d)
podání žaloby učiněné ve věci nároků uvedených v čl. 98 odst. 4 a čl. 99 základního nařízení a týkající se nároku na odrůdové právo Společenství, stejně jako pravomocná rozhodnutí ve věci nebo rozhodnutí ukončující řízení o těchto žalobách jiným způsobem.
2. Na žádost se do Rejstříku odrůdových práv Společenství zapisují tyto „ostatní údaje“ uvedené v čl. 87 odst. 3 základního nařízení:
a)
udělení odrůdového práva Společenství jako záruky nebo předmětu jakéhokoliv jiného věcného práva nebo
b)
podání žaloby učiněné ve věci nároků uvedených v čl. 98 odst. 1 a 2 a článku 99 základního nařízení a týkající se odrůdového práva Společenství, pravomocné rozhodnutí ve věci nebo rozhodnutí ukončující řízení o těchto žalobách jiným způsobem.
3. Prezident Úřadu rozhodne o podrobnostech zápisů, jež mají být provedeny, a může rozhodnout o dalších podrobnostech, jež mají být zapsány do rejstříků pro účely řízení Úřadu.
Prezident Úřadu stanoví podobu rejstříků. Rejstříky mohou být vedeny v podobě elektronické databáze.
Článek 79
Zápis převodu odrůdového práva Společenství
1. Převod odrůdového práva Společenství se zapisuje do Rejstříku odrůdových práv Společenství na základě předložení písemného dokladu o převodu nebo oficiálních dokumentů potvrzujících převod nebo na základě takových výpisů z uvedených dokumentů, které jsou dostačující pro potvrzení převodu. Úřad zakládá kopii těchto písemných dokladů do svých spisů.
Prezident Úřadu stanoví, v jaké podobě a za jakých podmínek mají být tyto písemné doklady zakládány do spisů Úřadu.
2. Zápis převodu může být zamítnut pouze v případě nesplnění podmínek stanovených v odstavci 1 a v článku 23 základního nařízení.
3. Odstavce 1 a 2 se vztahují na jakýkoliv převod nároku na odrůdové právo Společenství, byla-li žádost o něj zapsána do Rejstříku žádostí o odrůdová práva Společenství. Odkazem na Rejstřík odrůdových práv Společenství se rozumí odkaz na Rejstřík žádostí o odrůdová práva Společenství.
Článek 80
Podmínky pro zápis do rejstříků
Aniž jsou dotčena ostatní ustanovení základního nařízení nebo tohoto nařízení, může žádost o zápis do rejstříků nebo výmaz zápisu podat každá osoba s právním zájmem. Žádost se podává písemně spolu s podpůrnými doklady.
Článek 81
Podmínky pro zvláštní zápisy do rejstříků
1. Pokud je odrůdové právo Společenství, pro které je podána žádost nebo které je uděleno, součástí konkurzního nebo podobného řízení, provede se jeho zápis do Rejstříku odrůdových práv Společenství bezplatně na žádost příslušného vnitrostátního orgánu. Tento zápis se rovněž na žádost příslušného vnitrostátního orgánu bezplatně vymaže.
2. Odstavec 1 se obdobně vztahuje na podání žaloby ve věci nároků uvedených v článcích 98 a 99 základního nařízení, na pravomocné rozhodnutí ve věci nebo rozhodnutí ukončující řízení o těchto žalobách jiným způsobem.
3. Pokud se odrůdy rozdělují na původní a v podstatě odvozené, mohou žádost o zápis podat účastníci řízení společně nebo individuálně. V případě žádosti pouze jednoho účastníka řízení musí žádost obsahovat dostatečné písemné doklady podle čl. 87 odst. 2 písm. h) základního nařízení, aby nahradila žádost druhého účastníka.
4. Je-li podána žádost o zápis smluvního výlučného užívacího práva nebo odrůdového práva Společenství, které jsou poskytnuté jako záruka nebo jako předmět věcného práva, musí tato žádost obsahovat dostatečné písemné doklady.
Článek 82
Nahlížení do rejstříků ze strany veřejnosti
1. Veřejnost může do rejstříků nahlížet v sídle Úřadu.
Přístup k rejstříkům a dokumentům v nich obsaženým se povolí za stejných podmínek, které platí pro přístup k dokumentům Úřadu ve smyslu článku 84.
2. Nahlížení do rejstříků na místě je bezplatné.
Vyhotovování a zasílání výpisů z rejstříků v podobě, která vyžaduje takové zpracovávání údajů či manipulaci s nimi, jež nejsou pouhou reprodukcí dokumentu či jeho částí, podléhá zaplacení poplatku.
3. Předseda úřadu může rovněž veřejnosti umožnit nahlížet do rejstříků v sídlech vnitrostátních orgánů nebo v úřadovnách pověřených podle čl. 30 odst. 4 základního nařízení.
Oddíl 2
Uchovávání spisů, nahlížení do nich a pěstování odrůd
Článek 83
Uchovávání spisů
1. Dokumenty v podobě originálů nebo kopií vztahující se k řízením se uchovávají ve spisech, přičemž každému řízení je přiděleno spisové číslo, s výjimkou dokumentů týkajících se vyloučení členů odvolacího senátu nebo zaměstnanců Úřadu či dotyčného zkušebního úřadu nebo námitek vůči nim, které se uchovávají zvlášť.
2. Úřad si ponechává jednu kopii spisu uvedeného v odstavci 1 (spisová kopie), která se považuje za správnou a úplnou kopii spisu. Zkušební úřad si může ponechat kopii dokumentů vztahujících se k těmto řízením (kontrolní kopie), ale musí kdykoliv zajistit dodání originálů, které nemá Úřad k dispozici.
3. Originály dokumentů předkládaných účastníky řízení, které tvoří základ jakýchkoli elektronických spisů, mohou být po uplynutí určité doby od jejich převzetí Úřadem zlikvidovány.
4. Prezident Úřadu stanoví podrobnosti týkající se formy, v níž mají být spisy uchovávány, doby, po kterou mají být uchovávány, a doby uvedené v odstavci 3.
Článek 84
Přístup k dokumentům Úřadu
1. Správní rada přijme praktická opatření pro přístup k dokumentům Úřadu, včetně rejstříků.
2. Správní rada určí kategorie dokumentů Úřadu, ke kterým bude mít veřejnost přímý přístup, neboť budou zveřejněny, a to i elektronickou cestou.
Článek 85
Kontrola pěstování odrůd
1. Písemná žádost o kontrolu pěstování odrůd se podává Úřadu. Přístup ke zkušebním pozemkům zajistí se souhlasem Úřadu zkušební úřad.
2. Aniž je dotčen čl. 88 odst. 3 základního nařízení, není ustanoveními tohoto nařízení dotčen neomezený přístup ke kontrolním pozemkům, pokud jsou všechny pěstované odrůdy kódované, pokud zmocněný zkušební úřad přijal příslušná Úřadem schválená opatření proti odebrání materiálu a pokud jsou k zabezpečení práv žadatele nebo držitele odrůdového práva Společenství přijata všechna nezbytná opatření.
3. Prezident Úřadu může stanovit podrobnosti postupu kontroly pěstovaných odrůd a může revidovat bezpečnostní opatření, která je třeba zajistit podle odstavce 2.
Článek 86
Důvěrné údaje
Pro účely zachování důvěrných údajů poskytne Úřad bezplatně žadateli o odrůdové právo Společenství formuláře pro podání žádosti o utajení všech údajů týkajících se složek podle čl. 88 odst. 3 základního nařízení.
Oddíl 3
Publikace
Článek 87
Úřední věstník
1. Publikace, která je podle článku 89 základního nařízení vydávána nejméně jednou za dva měsíce, se nazývá Úřední věstník Odrůdového úřadu Společenství (dále jen „úřední věstník“).
2. Úřední věstník rovněž obsahuje údaje zapisované do rejstříků podle čl. 78 odst. 1 písm. c) a d), čl. 78 odst. 2 a podle článku 79.
3. Prezident Úřadu určí způsob vydávání úředního věstníku.
Článek 88
Zveřejnění žádostí o udělení užívacích práv udělovaných Úřadem a rozhodnutí o nich
V úředním věstníku se zveřejní den přijetí žádosti o udělení užívacího práva udělovaného Úřadem a doručení rozhodnutí ohledně takové žádosti, jména a adresy účastníků řízení a forma požadovaného nebo přijatého rozhodnutí. V případě rozhodnutí o udělení nucené licence se zveřejní i obsah takového rozhodnutí.
Článek 89
Zveřejnění odvolání a rozhodnutí o odvolání
V úředním věstníku se zveřejní den přijetí odvolání a vydání rozhodnutí o odvolání, jména a adresy účastníků odvolacího řízení a forma požadovaného nebo přijatého rozhodnutí.
KAPITOLA II
Správní a právní spolupráce
Článek 90
Sdělování informací
1. Informace, které se vyměňují podle článku 90 základního nařízení, si orgány uvedené v uvedeném ustanovení sdělují přímo.
2. Sdělení informací podle čl. 91 odst. 1 základního nařízení Úřadem nebo Úřadu se může uskutečnit prostřednictvím příslušných úřadů pro odrůdová práva členských států, a to bezplatně.
3. Odstavec 2 se obdobně vztahuje na sdělování informací podle čl. 91 odst. 1 základního nařízení zkušebním úřadem nebo zkušebnímu úřadu. Úřad obdrží kopii takového sdělení.
Článek 91
Nahlížení do spisů prostřednictvím soudů nebo státních zastupitelství členských států
1. Nahlížení do spisů podle čl. 91 odst. 1 základního nařízení probíhá prostřednictvím kopií spisů pořízeným Úřadem výlučně pro tento účel.
2. Soudy nebo státní zastupitelství členských států mohou během řízení před těmito orgány určit dokumenty, jež mají být Úřadem poskytnuty třetím stranám k nahlédnutí. Na takový postup se vztahuje článek 88 základního nařízení a Úřad si za něj neúčtuje žádný poplatek.
3. Úřad při poskytování spisů pro účely řízení před soudy nebo státními zastupitelstvími členských států určí omezení, kterým podle článku 88 základního nařízení podléhá nahlížení do spisů týkající se žádostí o odrůdové právo Společenství nebo jeho udělení.
Článek 92
Postup podání žádosti o právní pomoc
1. Každý členský stát určí ústřední orgán, který se zaváže přijímat žádosti o právní pomoc podané Úřadem a předávat je soudům nebo orgánům příslušným k jejich vyřízení.
2. Úřad vypracovává žádosti o právní pomoc v jazyce příslušného soudu nebo orgánu nebo k těmto žádostem přiloží překlad do tohoto jazyka.
3. S výhradou odstavců 4 a 5 používá příslušný soud nebo orgán při vyřizování těchto žádostí vlastní procesní předpisy. Zejména se jedná o vhodné donucovací prostředky v souladu s těmito právními předpisy.
4. Úřad je informován o době a místě konání zkoumání nebo jiných právních opatřeních a informuje o tom dotyčné účastníky řízení, svědky a znalce.
5. Pokud to Úřad žádá, povolí příslušný soud nebo orgán účast zaměstnanců dotyčného Úřadu a umožní jim klást otázky komukoliv, kdo podává důkazy, a to přímo nebo prostřednictvím příslušného soudu nebo orgánu.
6. Pro vyřízení žádosti o právní pomoc nesmí být vybírány žádné poplatky nebo náklady jakéhokoliv druhu. Avšak dožádaný členský stát má právo požadovat po Úřadu úhradu odměn znalců a tlumočníků a náklady vyplývající z postupu podle odstavce 5.
HLAVA VI
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 93
Nařízení (ES) č. 1239/95 se zrušuje.
Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze III.
Článek 94
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 17. září 2009.
KOMMISSIONENS FÖRORDNING (EG) nr 874/2009
av den 17 september 2009
om fastställande av tillämpningsföreskrifter för rådets förordning (EG) nr 2100/94 i fråga om förfaranden inför Gemenskapens växtsortsmyndighet
(omarbetning)
EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,
med beaktande av rådets förordning (EG) nr 2100/94 av den 27 juli 1994 om gemenskapens växtförädlarrätt (1), särskilt artikel 114, och
av följande skäl:
(1)
Kommissionens förordning (EG) nr 1239/95 av den 31 maj 1995 om fastställande av tillämpningsföreskrifter för rådets förordning (EG) nr 2100/94 i fråga om förfaranden inför Gemenskapens växtsortsmyndighet (2) har ändrats väsentligt flera gånger (3). Med anledning av nya ändringar bör den av tydlighetsskäl omarbetas.
(2)
Genom förordning (EG) nr 2100/94, nedan kallad grundförordningen, skapas en ny gemenskapsordning för växtförädlarrätt som medger att en växtförädlarrätt är giltig inom hela gemenskapen.
(3)
En sådan ordning ska verkställas på ett effektivt sätt av Gemenskapens växtsortsmyndighet, nedan kallad växtsortsmyndigheten, vilken ska biträdas av provningsmyndigheterna vid genomförandet av den tekniska provningen av växtsorterna i fråga. Gemenskapens växtsortsmyndighet kan begära biträde av nationella organ som utsetts eller av en av de egna avdelningarna som upprättats. I detta sammanhang är det nödvändigt att fastställa förhållandet mellan växtsortsmyndigheten och dess egna avdelningar, provningsmyndigheterna och nationella organ.
(4)
Växtsortsmyndigheten bör betala en avgift för genomförandet av tekniska provningar till provningsmyndigheterna som ger full ersättning för uppkomna kostnader. Förvaltningsrådet bör fastställa enhetliga metoder för kostnadsberäkningen.
(5)
Växtsortsmyndighetens beslut får överklagas till dess överklagandenämnd. Bestämmelser om förfarandet i överklagandenämnden bör fastställas. Om nödvändigt kan en eller flera ytterligare överklagandenämnder inrättas av förvaltningsrådet.
(6)
Provningsrapporter som genomförts under ansvar av de behöriga myndigheterna i en medlemsstat eller i ett tredjeland som är medlem av internationella unionen för skydd av växtförädlingsprodukter (UPOV) bör anses utgöra tillräckligt beslutsunderlag.
(7)
Användning av elektroniska medel bör tillåtas för inlämning av ansökningar, invändningar eller överklaganden och för växtsortsmyndighetens delgivning av handlingar. Dessutom bör växtsortsmyndigheten få möjlighet att på elektronisk väg utfärda intyg om gemenskapens växtförädlarrätt. Det bör också bli möjligt att på elektronisk väg offentliggöra information om gemenskapens växtförädlarrätter. Slutligen bör man tillåta elektronisk lagring av akter som rör förfaranden.
(8)
Växtsortsmyndighetens ordförande bör ges befogenhet att fastställa närmare bestämmelser för användningen av elektronisk kommunikation eller lagring.
(9)
I artiklarna 23, 29, 34, 35, 36, 42, 45, 46, 49, 50, 58, 81, 85, 87, 88 och 100 i grundförordningen föreskrivs redan uttryckligen att tillämpningsföreskrifter ska eller kan fastställas för genomförandet. Om förtydliganden är nödvändiga ska andra närmare föreskrifter fastställas för samma ändamål.
(10)
Tidpunkten från vilken en överlåtelse av gemenskapens växtförädlarrätt eller en överlåtelse av en rättighet till sådant skydd får verkan måste specificeras i de bestämmelser som rör införande i registren.
(11)
Samråd har skett med förvaltningsrådet vid Gemenskapens växtsortsmyndighet.
(12)
De åtgärder som föreskrivs i denna förordning är förenliga med yttrandet från ständiga kommittén för växtförädlarrätt.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
AVDELNING I
PARTER I FÖRFARANDET, VÄXTSORTSMYNDIGHETEN OCH PROVNINGSMYNDIGHETER
KAPITEL I
Parter i förfarandet
Artikel 1
Parter i förfarandet
1. Följande personer kan vara parter i förfaranden inför Gemenskapens växtsortsmyndighet, nedan kallad växtsortsmyndigheten:
a)
Den som ansöker om gemenskapens växtförädlarrätt.
b)
Den som lämnar in en invändning enligt artikel 59.2 i förordning (EG) nr 2100/94, nedan kallad grundförordningen.
c)
En eller flera innehavare av gemenskapens växtförädlarrätt, nedan kallad rättsinnehavaren.
d)
Den person vars ansökan eller begäran är en förutsättning för att växtsortsmyndigheten ska kunna fatta ett beslut.
2. Växtsortsmyndigheten kan på skriftlig begäran tillåta alla andra personer än de som avses i punkt 1 och som är direkt och personligen berörda att inträda som part i förfarandet.
3. Fysiska och juridiska personer samt varje organ som enligt gällande lagstiftning har status som juridisk person ska anses vara en person i den mening som avses i punkterna 1 och 2.
Artikel 2
Angivande av parter i förfarandet
1. Part i förfarandet ska anges med sitt namn och sin adress.
2. Fysisk persons namn ska anges med ifrågavarande persons efternamn och förnamn. Juridiska personers liksom företags namn ska anges med deras officiella beteckning.
3. Adresserna ska innehålla alla relevanta administrativa upplysningar inklusive namnet på den stat där parten i förfarandet har sin hemvist eller sitt säte eller där företaget är beläget. För varje part bör endast en adress anges; om flera adresser angetts ska det endast tas hänsyn till den första, såvida inte parten i förfarandet angett en av de andra adresserna som postadress.
Växtsortsmyndighetens ordförande ska fastställa de närmare bestämmelserna för adressen, inklusive alla relevanta bestämmelser om andra datakommunikationsförbindelser.
4. Om en part i förfarandet är en juridisk person, ska det också anges namn och adress på den fysiska person som är behörigt ombud för parten i förfarandet med stöd av gällande nationell lagstiftning. Bestämmelserna i punkt 2 ska gälla i tillämpliga delar för denna fysiska person.
Växtsortsmyndigheten kan medge undantag från bestämmelserna i första stycket första meningen.
5. Om kommissionen eller en medlemsstat är part i förfarandet ska den sända ett ombud till varje förfarande som den deltar i.
Artikel 3
Parternas språk i förfarandet
1. Det av Europeiska unionens officiella språk som valts av en part i förfarandet i den handling som först ingivits till växtsortsmyndigheten och undertecknats i syfte att inges ska användas av denna part fram till dess att ett slutligt beslut har meddelats av växtsortsmyndigheten.
2. Om en part i förfarandet lämnar in en handling, som undertecknats av denna för detta ändamål, på ett annat av Europeiska unionens officiella språk än det som ska användas i enlighet med punkt 1, ska handlingen anses inkommen när växtsortsmyndigheten förfogar över en översättning av den, vilken har tillhandahållits av andra organ. Växtsortsmyndigheten kan medge undantag från detta krav.
3. Om en part i förfarandet använder ett annat språk vid de muntliga förhandlingarna än det av Europeiska unionens officiella språk som används av antingen växtsortsmyndighetens behöriga personal eller av andra parter i förfarandet eller av båda dessa, ska denna part tillhandahålla simultantolkning till det senare språket. Om sådan tolkning inte tillhandahålls kan de muntliga förhandlingarna fortgå på de språk som används av växtsortsmyndighetens behöriga personal och av andra parter i förfarandet.
Artikel 4
Språk vid muntliga förhandlingar och bevisupptagning
1. Parter, vittnen eller experter som ska höras under muntliga förhandlingar för bevisupptagning får använda ett av Europeiska unionens officiella språk.
2. Om bevisupptagning enligt punkt 1 beslutas efter begäran från en part i förfarandet, och om en part i förfarandet, ett vittne eller en expert inte kan uttrycka sig tillräckligt bra på något av Europeiska unionens officiella språk, får denna höras endast om den part i förfarandet som gjorde begäran tillhandahåller tolkning till de språk som gemensamt används av alla parter i förfarandet eller, i annat fall, av växtsortsmyndighetens personal.
Växtsortsmyndigheten får medge undantag från första stycket.
3. Uttalanden från växtsortsmyndighetens personal, parterna i förfarandet, vittnen och experter på något av Europeiska unionens officiella språk under muntliga förhandlingar eller vid bevisupptagning ska protokollföras på det språk som används. Uttalanden på ett annat språk ska protokollföras på det språk som används av växtsortsmyndighetens personal.
Artikel 5
Översättning av handlingar från parterna i förfarandet
1. Om en part i förfarandet inger en handling på ett annat språk än ett av Europeiska unionens officiella språk, får växtsortsmyndigheten från parten i förfarandet begära en översättning av de mottagna handlingarna till det språk som ska användas av parten i förfarandet eller av växtsortsmyndighetens behöriga personal.
2. Om en översättning av en handling ska inges eller inges av en part i förfarandet, får växtsortsmyndigheten begära ingivande av ett intyg att översättningen överensstämmer med originaltexten inom en tidsfrist som den får ange.
3. Underlåtelse att inge en översättning enligt punkt 1 eller ett intyg enligt punkt 2, ska medföra att handlingen inte anses som mottagen.
KAPITEL II
Växtsortsmyndigheten
Avsnitt 1
Växtsortsmyndighetens kommittéer
Artikel 6
Behörighet för kommittémedlemmar
1. De kommittéer som anges i artikel 35.2 i grundförordningen ska, efter gottfinnande av växtsortsmyndighetens ordförande, tillsättas med antingen tekniskt eller juridiskt kvalificerade medlemmar eller en blandning av båda kategorierna.
2. En teknisk medlem ska ha en examen eller vara kvalificerad genom erkänd erfarenhet, i båda fallen inom området växtlära.
3. En juridiskt behörig medlem ska ha en juridisk examen eller vara kvalificerad genom erkänd erfarenhet från området immaterialrätt eller registrering av växtsorter.
Artikel 7
Kommittébeslut
1. En kommitté ska förutom de beslut som anges i artikel 35.2 i grundförordningen handlägga frågor om
-
att inte tillfälligt uppskjuta verkställigheten av ett beslut enligt artikel 67.2 i grundförordningen,
-
rättelse av överklagat beslut enligt artikel 70 i grundförordningen,
-
återställande av försutten tid enligt artikel 80 i grundförordningen, och
-
fördelningen av kostnader enligt artikel 85.2 i grundförordningen och artikel 75 i den här förordningen.
2. Beslut av kommittén ska fattas av en majoritet av medlemmarna.
Artikel 8
Enskilda kommittémedlemmars befogenheter
1. Kommittén ska utse en av sina medlemmar till referent för dess räkning.
2. Referenten kan särskilt
a)
utföra de arbetsuppgifter som föreskrivs i artikel 25 och kontrollera översändandet av de rapporter från provningsmyndigheterna som avses i artiklarna 13 och 14,
b)
fullfölja förfarandet hos växtsortsmyndigheten och upplysa särskilt om alla brister som ska åtgärdas av parter i förfarandet och ange tidsfrister, och
c)
säkerställa nära samråd och utbyte av information med parterna i de berörda förfarandena.
Artikel 9
Ordförandens roll
Växtsortsmyndighetens ordförande ska säkerställa att de beslut som fattas enligt hans eller hennes befogenheter är konsekventa. Ordföranden ska särskilt fastställa de villkor enligt vilka beslut om invändningar enligt artikel 59 i grundförordningen och beslut enligt artikel 61, 62, 63 eller 66 i den förordningen fattas.
Artikel 10
Samråd
Växtsortsmyndighetens personal får kostnadsfritt använda lokalerna hos nationella organ utsedda enligt artikel 30.4 i grundförordningen och hos de provningsmyndigheter som avses i artiklarna 13 och 14 i denna förordning för periodiska samråd med parter i förfarandet och tredje man.
Avsnitt 2
Överklagandenämnd
Artikel 11
Överklagandenämnd
1. För att fatta beslut i samband med överklagande av de beslut som anges i artikel 67 i grundförordningen inrättas en överklagandenämnd. Om det är nödvändigt får förvaltningsrådet, på växtsortsmyndighetens förslag, inrätta flera överklagandenämnder. I sådant fall ska förvaltningsrådet fastställa arbetsfördelningen mellan de inrättade överklagandenämnderna.
2. Varje överklagandenämnd ska bestå av tekniskt och juridiskt kvalificerade ledamöter, och artikel 6.2 och 6.3 ska gälla i tillämpliga delar. Ordföranden ska vara en juridiskt kvalificerad ledamot.
3. Handläggningen av ett överklagande ska av ordföranden i överklagandenämnden anförtros åt någon av ledamöterna såsom referent. Denna uppgift kan vid behov omfatta inhämtande av bevis.
4. Beslut av överklagandenämnden ska fattas av en majoritet av dess ledamöter.
Artikel 12
Registreringskontor knutet till en överklagandenämnd
1. Växtsortsmyndighetens ordförande ska inrätta ett registreringskontor till varje överklagandenämnd; personal från växtsortsmyndigheten får inte ingå i registreringskontoret om de har deltagit i förfarandet om ett beslut som överklagas.
2. Det inrättade registreringskontorets anställda ska särskilt ansvara för
-
upprättandet av protokoll från muntliga förhandlingar och bevisupptagning enligt artikel 63 i denna förordning,
-
fastställandet av de fördelade kostnaderna enligt artikel 85.5 i grundförordningen och artikel 76 i den här förordningen,
-
bekräftandet av fördelningar av kostnader enligt artikel 77 i denna förordning.
KAPITEL III
Provningsmyndigheter
Artikel 13
Bemyndigande till den provningsmyndighet som avses i artikel 55.1 i grundförordningen
1. När förvaltningsrådet överlåter ansvaret för den tekniska provningen till den behöriga myndigheten i en medlemsstat, ska växtsortsmyndighetens ordförande underrätta myndigheten, nedan kallad provningsmyndigheten, om bemyndigandet. Bemyndigandet ska gälla från och med den dag denna underrättelse lämnas av växtsortsmyndighetens ordförande. Denna bestämmelse ska i tillämpliga delar gälla vid återkallelse av bemyndigandet till provningsmyndigheten om inte annat följer av bestämmelsen i artikel 15.6 i denna förordning.
2. Personal från provningsmyndigheten som deltar i den tekniska provningen får inte obehörigen använda eller till någon, som inte är behörig, avslöja fakta, handlingar och information som kommer till deras kännedom under eller i samband med genomförandet av en teknisk provning. De ska fortsätta att vara bundna av denna förpliktelse efter slutförandet av den berörda tekniska provningen, efter att ha lämnat tjänsten och efter återkallelse av bemyndigandet till den berörda provningsmyndigheten.
3. Bestämmelserna i punkt 2 ska i tillämpliga delar gälla för material från en växtsort som den sökande har lämnat till provningsmyndigheten.
4. Växtsortsmyndigheten ska kontrollera efterlevnaden av bestämmelserna i punkterna 2 och 3 och ska besluta om uteslutning av eller invändning mot personal från provningsmyndigheter enligt artikel 81.2 i grundförordningen.
Artikel 14
Bemyndigande till en provningsmyndighet som avses i artikel 55.2 i grundförordningen
1. Om växtsortsmyndigheten avser att överlåta ansvaret för den tekniska provningen av sorter enligt artikel 55.2 i grundförordningen till ett organ, ska den överlämna en förklarande rapport om den tekniska lämpligheten i att använda sådana organ som provningsmyndighet till förvaltningsrådet för godkännande.
2. Om växtsortsmyndigheten avser att i enlighet med artikel 55.2 i grundförordningen inrätta en egen avdelning för den tekniska provningen av sorter, ska den överlämna en förklarande rapport om den tekniska och ekonomiska lämpligheten i att inrätta en sådan avdelning för detta ändamål och om placeringen av denna avdelning till förvaltningsrådet för godkännande.
3. Om förvaltningsrådet godkänner den förklarande rapporten enligt punkterna 1 och 2 får växtsortsmyndighetens ordförande underrätta de organ som anges i punkt 1 om bemyndigandet eller offentliggöra bemyndigandet till den avdelning som anges i punkt 2 i Europeiska unionens officiella tidning. Bemyndigandet kan endast återkallas med förvaltningsrådets godkännande. Artikel 13.2 och 13.3 ska i tillämpliga delar gälla för personalen hos det organ som anges i punkt 1 i denna artikel.
Artikel 15
Förfarande avseende bemyndigandet
1. Bemyndigandet till en provningsmyndighet ska lämnas genom ett skriftligt avtal mellan växtsortsmyndigheten och provningsmyndigheten om provningsmyndighetens genomförande av den tekniska provningen av sorter och om betalning av den avgift som avses i artikel 58 i grundförordningen. När det gäller en sådan avdelning som anges i artikel 14.2 i den här förordningen ska bemyndigandet lämnas i enlighet med växtsortsmyndighetens interna bestämmelser om arbetsmetoderna.
2. Det skriftliga avtalet ska ha den verkan att åtgärder som är utförda eller ska utföras av provningsmyndighetens personal enligt detta avtal ska, i förhållande till tredje man, anses som åtgärder av växtsortsmyndigheten.
3. Om provningsmyndigheten avser att använda sig av tjänster från andra kvalificerade fackorgan enligt artikel 56.3 i grundförordningen, ska dessa organ anges i det skriftliga avtalet med växtsortsmyndigheten. Artikel 81.2 i grundförordningen och artikel 13.2 och 13.3 i den här förordningen ska i tillämpliga delar gälla för den berörda personalen som ska underteckna ett skriftligt åtagande att iaktta tystnadsplikt.
4. Växtsortsmyndigheten ska till provningsmyndigheten betala en avgift för genomförandet av tekniska provningar som ger full ersättning för uppkomna kostnader. Förvaltningsrådet ska fastställa enhetliga metoder för kostnadsberäkningen och enhetliga bestämmelser om godkända kostnadsposter som ska gälla för alla bemyndigade provningsmyndigheter.
5. Provningsmyndigheten ska regelbundet inge en specifikation över kostnaderna i samband med genomförandet av den tekniska provningen och i samband med underhållet av de nödvändiga referenssamlingarna. I de fall som anges i punkt 3 ska en separat revisionsberättelse för organen inges till växtsortsmyndigheten av provningsmyndigheten.
6. Återkallelse av ett bemyndigande till en provningsmyndighet får inte bli gällande före den tidpunkt då ett upphävande av det skriftliga avtal som anges i punkt 1 börjar gälla.
AVDELNING II
SPECIELLA FÖRFARANDEN INFÖR VÄXTSORTSMYNDIGHETEN
KAPITEL I
Ansökan om gemenskapens växtförädlarrätt
Avsnitt 1
Sökandens åtgärder
Artikel 16
Inlämnande av ansökan
1. Ansökan om gemenskapens växtförädlarrätt ska inges skriftligen till växtsortsmyndigheten eller till bemyndigade nationella organ eller upprättade avdelningar enligt artikel 30.4 i grundförordningen.
Om ansökan inges till växtsortsmyndigheten får den inges i pappersform eller elektroniskt. Om ansökan inges till nationella organ eller avdelningar ska den inges i pappersform i två exemplar.
2. Den underrättelse som lämnas in till växtsortsmyndigheten i enlighet med artikel 49.1 b i grundförordningen ska innehålla
-
uppgifter för identifiering av sökanden och, i förekommande fall, dennas ombud,
-
det nationella organ eller den avdelning dit ansökan om gemenskapens växtförädlarrätt ingavs, och
-
den preliminära benämningen av den berörda sorten.
3. Växtsortsmyndigheten ska kostnadsfritt tillhandahålla följande formulär:
a)
Ett ansökningsformulär och ett tekniskt frågeformulär som ska användas vid inlämnande av ansökan om gemenskapens växtförädlarrätt.
b)
Ett formulär för översändande av sådan underrättelse som anges i punkt 2 med angivande av följderna av att inte översända underrättelsen.
4. Sökanden ska fylla i och underteckna de formulär som föreskrivs i punkt 3. Om ansökan görs elektroniskt ska den undertecknas i enlighet med artikel 57.3 andra stycket.
Artikel 17
Mottagande av ansökan
1. När ett bemyndigat nationellt organ eller en upprättad avdelning enligt artikel 30.4 i grundförordningen tar emot en ansökan, ska den enligt artikel 49.2 i samma förordning vidarebefordra ansökan till växtsortsmyndigheten tillsammans med ett mottagningsbevis. Mottagningsbeviset ska ange det nationella organets eller avdelningens registreringsnummer, antalet vidarebefordrade handlingar och tidpunkten för ansökans mottagande hos det nationella organet eller avdelningen. Det nationella organet eller avdelningen ska skicka en kopia av det vidarebefordrade mottagningsbeviset till sökanden.
2. Om växtsortsmyndigheten mottar en ansökan direkt från sökanden eller via en avdelning eller ett nationellt organ ska den, utan att det påverkar tillämpningen av andra bestämmelser, förse ansökningshandlingarna med ett registreringsnummer och mottagningsdatum hos växtsortsmyndigheten och skicka ett mottagningsbevis till sökanden. Mottagningsbeviset ska ange växtsortsmyndighetens registreringsnummer, antalet mottagna handlingar, den tidpunkt då handlingarna inkom till växtsortsmyndigheten och ansökningsdagen enligt artikel 51 i grundförordningen. Om växtsortsmyndigheten har mottagit ansökan via ett nationellt organ eller en avdelning ska den skicka en kopia av mottagningsbeviset till berört organ eller berörd avdelning.
3. Om växtsortsmyndigheten mottar en ansökan via en avdelning eller ett nationellt organ efter utgången av en månad efter det att sökanden lämnade in ansökan, får ansökningsdagen i den mening som avses i artikel 51 i grundförordningen inte föregå tidpunkten för mottagandet hos växtsortsmyndigheten, om inte växtsortsmyndigheten med stöd av tillräckliga skriftliga bevis fastställer att sökanden har översänt information till den enligt artikel 49.1 b i den förordningen och artikel 16.2. i den här förordningen.
Artikel 18
Krav enligt artikel 50.1 i grundförordningen
1. Om växtsortsmyndigheten finner att ansökan inte uppfyller de krav som anges i artikel 50.1 i grundförordningen, ska den upplysa sökanden om bristerna och om att enbart tidpunkten för mottagande av tillräckliga upplysningar som åtgärdar de påtalade bristerna ska anses vara ansökningsdag enligt artikel 51 i den förordningen.
2. En ansökan uppfyller bara det krav som anges i artikel 50.1 i i grundförordningen om datum och land är angivna med beaktande av första överlåtelsen enligt artikel 10.1 i den förordningen, eller i annat fall genom en förklaring om att en sådan överlåtelse ännu inte har gjorts.
3. En ansökan uppfyller kravet i artikel 50.1 j grundförordningen endast om sökanden efter bästa förmåga har angett datum och berört land för eventuella tidigare ansökningar för sorten som gäller
-
en ansökan om beviljande av växtförädlarrätt till sorten, och
-
en ansökan om officiellt godkännande av sorten för certifiering och saluföring, om det officiella godkännandet innefattar en officiell beskrivning av sorten,
i en medlemsstat eller i en stat som är medlem av den internationella unionen för skydd av växtförädlingsprodukter.
Artikel 19
Krav enligt artikel 50.2 i grundförordningen
1. Om växtsortsmyndigheten finner att ansökan inte överensstämmer med bestämmelserna i punkterna 2, 3 och 4 i denna artikel eller med artikel 16 i den här förordningen, ska den tillämpa artikel 17.2 i denna, men begära att sökanden åtgärdar de konstaterade bristerna inom en tidsfrist som den får ange. Om dessa brister inte åtgärdas inom den utsatta tiden ska växtsortsmyndigheten utan dröjsmål avslå ansökan i enlighet med artikel 61.1 a i grundförordningen.
2. Ansökan ska innehålla följande upplysningar:
a)
Sökandens nationalitet, om det gäller en fysisk person, och att denna utsetts som part vid sådana förfaranden som anges i artikel 2 i denna förordning och, om personen inte själv är förädlare, namn och adress på förädlaren.
b)
Det latinska namnet för den växtsläkt, art eller underart dit sorten hör, samt det gängse namnet.
c)
Karakteristiska kännetecken hos sorten, som enligt sökandens uppfattning är särskilt utmärkande i förhållande till andra sorter, ska särskilt anges. Andra sådana sorter kan namnges som referenssorter vid provning.
d)
Sortens förädling, upprätthållande och förökning. Denna information ska särskilt innefatta upplysningar om
-
karakteristiska kännetecken, sortens benämning eller, om sådan inte finns, den preliminära benämningen och odlandet av en eller flera andra sorter om material från dessa måste användas löpande för framställning av sorten, eller
-
kännetecken som har genetiskt modifierats, om sorten i fråga utgör en genetiskt modifierad organism enligt artikel 2.2 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/18/EG (4).
e)
Den region och det land där sorten uppodlades eller upptäcktes och utvecklades.
f)
Tidpunkt och land för den första överlåtelsen av sortbeståndsdelar eller skördat material av sorten i avsikt att göra en nyhetsbedömning enligt artikel 10 i grundförordningen eller, om så inte är fallet, en förklaring att sådan överlåtelse ännu inte har skett.
g)
Angivande av den myndighet dit ansökan har gjorts och registreringsnumret för ansökan enligt artikel 18.3 i denna förordning.
h)
Befintliga inhemska växtförädlarrätter eller patent inom gemenskapen för de berörda sorterna.
3. Växtsortsmyndigheten får begära all information och dokumentation som behövs samt vid behov lämpliga teckningar eller fotografier för genomförande av den tekniska provningen inom en tidsfrist som den ska ange.
4. Om sorten i fråga utgör en genetiskt modifierad organism enligt artikel 2.2 i direktiv 2001/18/EG får växtsortsmyndigheten anmoda sökanden att inge en kopia av de behöriga myndigheternas skriftliga medgivande i vilket det intygas att den tekniska provning som ska utföras av sorten i fråga enligt artiklarna 55 och 56 i grundförordningen inte innebär någon risk för miljön, i enlighet med bestämmelserna i det direktivet.
Artikel 20
Begäran om prioritet
Om sökanden begär rätt till prioritet för en ansökan enligt vad som avses i artikel 52.2 i grundförordningen och ansökan inte är den tidigaste av dem som ska anges enligt artikel 18.3 första strecksatsen i den här förordningen, ska växtsortsmyndigheten uppge att prioritetsdag kan fastställas endast för den tidigaste ansökan. Om växtsortsmyndigheten har utfärdat ett mottagningsbevis där den angivna dagen då ansökan lämnades in inte avser den tidigaste ansökan av dem som ska anges, ska den angivna prioritetsdagen betraktas som förfallen.
Artikel 21
Rätt till gemenskapens växtförädlarrätt under förfarandet
1. Om en åtgärd mot sökanden avseende ett krav, enligt artikel 98.4 i grundförordningen har införts i registret över ansökningar om gemenskapens växtförädlarrätt, kan växtsortsmyndigheten uppskjuta ansökningsförfarandet. Växtsortsmyndigheten kan fastställa en tidpunkt då den avser att fortsätta det pågående förfarandet.
2. När ett lagakraftvunnet avgörande eller en uppgift om att åtgärden enligt punkt 1 avslutats på något annat sätt har införts i registret över ansökningar om gemenskapens växtförädlarrätt, ska växtsortsmyndigheten återuppta förfarandet. Den kan återuppta ärendet vid en tidigare tidpunkt, men inte före den tidpunkt som redan är fastställd enligt punkt 1.
3. Om rätt till gemenskapens växtförädlarrätt överlåts till en annan person med verkan för växtsortsmyndigheten, kan den personen fullfölja en ansökan gjord av den första sökanden som sin egen ansökan förutsatt att denna underrättar växtsortsmyndigheten inom en månad efter införandet av det lagakraftvunna avgörandet i registret över ansökningar om gemenskapens växtförädlarrätt. Förfallna avgifter enligt artikel 83 i grundförordningen som redan är erlagda av den första sökanden ska anses vara betalade av den senare sökanden.
Avsnitt 2
Genomförande av den tekniska provningen
Artikel 22
Beslut om riktlinjer för provningen
1. Förvaltningsrådet ska fatta beslut om riktlinjerna för provningen efter förslag från växtsortsmyndighetens ordförande. Tidpunkten och de berörda sorterna enligt beslutet ska offentliggöras i den officiella tidskrift som anges i artikel 87.
2. I frånvaro av ett beslut från förvaltningsrådet om riktlinjer för provningen kan växtsortsmyndighetens ordförande fatta ett tillfälligt beslut i ärendet. Det tillfälliga beslutet ska upphöra att gälla samma dag som ett beslut fattas av förvaltningsrådet. Om det tillfälliga beslut som har fattats av växtsortsmyndighetens ordförande avviker från förvaltningsrådets beslut, ska den tekniska provning som påbörjades före förvaltningsrådets beslut inte påverkas. Förvaltningsrådet får besluta på annat sätt om omständigheterna kräver detta.
Artikel 23
Bemyndigande för växtsortsmyndighetens ordförande
1. Om förvaltningsrådet fattar ett beslut om riktlinjer för provningen, ska det föreskriva om befogenhet för växtsortsmyndighetens ordförande att lägga till ytterligare karakteristiska kännetecken och deras uttryck med avseende på en sort.
2. Om växtsortsmyndighetens ordförande utnyttjar den befogenhet som anges i punkt 1, ska artikel 22.2 gälla i tillämpliga delar.
Artikel 24
Upplysningar lämnade av växtsortsmyndigheten till provningsmyndigheten
Enligt artikel 55.3 i grundförordningen ska växtsortsmyndigheten beträffande växtsorten översända kopior av följande handlingar till provningsmyndigheten:
a)
Ansökningsformuläret, det tekniska frågeformuläret och alla ytterligare handlingar som har ingivits av sökanden och som innehåller upplysningar som är nödvändiga för genomförandet av den tekniska provningen.
b)
De formulär som är ifyllda av sökanden enligt artikel 86 i denna förordning.
c)
Handlingar som rör en invändning grundad på uppfattningen att de villkor som anges i artiklarna 7, 8 och 9 i grundförordningen inte är uppfyllda.
Artikel 25
Samarbete mellan växtsortsmyndigheten och provningsmyndigheten
Ett samarbete i fråga om alla moment vid genomförandet av en teknisk provning ska ske mellan den personal inom provningsmyndigheten som ansvarar för den tekniska provningen och den referent som tillsätts enligt artikel 8.1. Samarbetet ska omfatta minst följande moment:
a)
Kontroll av utförandet av den tekniska provningen inklusive inspektion av provningsytornas läge och de metoder som används av referenten vid testerna.
b)
Information från provningsmyndigheten om ytterligare upplysningar om tidigare saluföring av sorten, utan att det ska inverka på andra undersökningar av växtsortsmyndigheten.
c)
Framläggande av delrapporter om varje växtperiod från provningsmyndigheten till växtsortsmyndigheten.
Artikel 26
Provningsrapporternas form
1. Den provningsrapport som anges i artikel 57 i grundförordningen ska undertecknas av ansvarig personal vid provningsmyndigheten och ska innehålla en uppgift om att den är föremål för växtsortsmyndighetens exklusiva förfoganderätt enligt artikel 57.4 i den förordningen.
2. Bestämmelserna i punkt 1 ska i tillämpliga delar gälla för alla delrapporter som ska lämnas till växtsortsmyndigheten. Provningsmyndigheten ska lämna en kopia av varje delrapporter direkt till sökanden.
Artikel 27
Övriga provningsrapporter
1. En provningsrapport om resultaten från en teknisk provning som genomförts eller som håller på att genomföras för officiella ändamål i en medlemsstat av en av de myndigheter som är ansvariga för arten i fråga enligt artikel 55.1 i grundförordningen kan av växtsortsmyndigheten anses utgöra ett tillräckligt beslutsunderlag, under förutsättning att
a)
det material som lämnats för den tekniska provningen både vad gäller kvantitet och kvalitet har uppfyllt de normer som eventuellt har fastställts i enlighet med artikel 55.4 i grundförordningen,
b)
den tekniska provningen har genomförts på ett sätt som är förenligt med det uppdrag som lämnats av förvaltningsrådet i enlighet med artikel 55.1 i grundförordningen och har utförts i enlighet med de riktlinjer för provningen som utfärdats eller de allmänna anvisningar som lämnats i enlighet med artikel 56.2 i den förordningen och artiklarna 22 och 23 i den här förordningen,
c)
växtsortsmyndigheten har haft tillfälle att övervaka genomförandet av den aktuella tekniska provningen, och
d)
i det fall den slutliga provningsrapporten inte omedelbart är tillgänglig, delrapporterna om varje växtperiod lämnas till växtsortsmyndigheten innan provningsrapporten lämnas.
2. Om växtsortsmyndigheten inte anser att den provningsrapport som avses i punkt 1 utgör ett tillräckligt beslutsunderlag får den, efter samråd med sökanden och den berörda provningsmyndigheten, tillämpa det förfarande som fastställs i artikel 55 i grundförordningen.
3. Växtsortsmyndigheten och behörig nationell växtsortsmyndighet i en medlemsstat ska ge administrativ hjälp till varandra genom att på begäran ställa redan befintliga provningsrapporter för en sort till förfogande för att kunna fastställa särskiljbarhet, enhetlighet och stabilitet för samma sort. En särskild avgift ska tas ut av växtsortsmyndigheten eller av behörig nationell växtsortsmyndighet för överlämnande av sådan rapport till den andra, enligt överenskommelse mellan de berörda myndigheterna.
4. En provningsrapport om resultaten från en teknisk provning som genomförts eller håller på att genomföras för officiella ändamål i ett tredjeland som är medlem av internationella unionen för skydd av växtförädlingsprodukter kan av växtsortsmyndigheten anses utgöra tillräckligt beslutsunderlag, förutsatt att den tekniska provningen uppfyller de villkor som föreskrivs i ett skriftligt avtal mellan växtsortsmyndigheten och den behöriga myndigheten i tredjelandet ifråga. Dessa villkor ska åtminstone innefatta
a)
sådana som har relevans för materialet, så som avses i punkt 1 a,
b)
att den tekniska provningen har genomförts enligt utfärdade provningsföreskrifter, eller givna grundinstruktioner, i enlighet med artikel 56.2 i grundförordningen,
c)
att växtsortsmyndigheten har haft möjlighet att bedöma resurserna för en teknisk provning av arten ifråga i tredjelandet och att övervaka dess genomförande, samt
d)
sådana som avser tillgången till rapporter, i enlighet med punkt 1 d.
Avsnitt 3
Sortbenämning
Artikel 28
Förslag till sortbenämning
Förslag till sortbenämning ska undertecknas och inges skriftligen till växtsortsmyndigheten i ett exemplar, eller i två exemplar om förslaget inges tillsammans med en skriftlig ansökan om gemenskapens växtförädlarrätt som har inlämnats till det bemyndigade nationella organet eller den upprättade avdelningen i enlighet med artikel 30.4 i grundförordningen.
Växtsortsmyndigheten ska kostnadsfritt tillhandahålla ett formulär för förslag till sortbenämning.
Om förslaget till sortbenämning lämnas elektroniskt ska det undertecknas i enlighet med artikel 57.3 andra stycket i den här förordningen.
Artikel 29
Prövning av ett förslag
1. Om förslaget inte följer med ansökan om gemenskapens växtförädlarrätt eller om en föreslagen sortbenämning eventuellt inte blir godkänd av växtsortsmyndigheten, ska växtsortsmyndigheten utan dröjsmål meddela sökanden detta och begära att denna inger ett förslag eller ett nytt förslag och ange följderna vid underlåtelse att göra detta.
2. Om växtsortsmyndigheten, vid det tillfälle då den mottar resultaten från den tekniska provningen enligt artikel 57.1 i grundförordningen, konstaterar att sökanden inte har lämnat något förslag till sortbenämning ska den utan dröjsmål avslå ansökan om gemenskapens växtförädlarrätt enligt artikel 61.1 c i den förordningen.
Artikel 30
Riktlinjer för sortbenämningar
Enhetliga och slutgiltiga kriterier ska, genom riktlinjer som ska antas av förvaltningsrådet, fastställas med hänsyn till de hinder mot generisk beteckning för en sortbenämning som avses i artikel 63.3 och 63.4 i grundförordningen.
KAPITEL II
Invändning
Artikel 31
Ingivande av invändning
1. De invändningar som anges i artikel 59 i grundförordningen ska innehålla
a)
sökandens namn och registreringsnumret på den ansökan som invändningen framförs mot,
b)
namnet på den person som gör invändningen i egenskap av part i förfarandet enligt artikel 2 i den här förordningen,
c)
i förekommande fall namn och adress på ombudet för den person som gör invändningen,
d)
en redogörelse för de påståenden enligt artikel 59.3 i grundförordningen som invändningen grundas på och faktiska omständigheter, bevisuppgifter och argument som läggs fram till stöd för invändningen.
2. Om flera invändningar inges i fråga om samma ansökan om gemenskapens växtförädlarrätt, får växtsortsmyndigheten handlägga dessa invändningar tillsammans.
Artikel 32
Avvisande av invändning
1. Om växtsortsmyndigheten finner att invändningen inte uppfyller villkoren i artikel 59.1 och 59.3 i grundförordningen eller artikel 31.1 d i den här förordningen eller inte på ett tillräckligt sätt identifierar den ansökan som den ingivna invändningen avser, ska den avvisa invändningen om inte bristerna har avhjälpts inom en tidsfrist som växtsortsmyndigheten anger.
2. Om växtsortsmyndigheten finner att invändningen inte uppfyller övriga villkor i grundförordningen eller i den här förordningen, ska den avvisa invändningen om inte bristerna har avhjälpts före utgången av tidsfristen för invändningar.
KAPITEL III
Upprätthållande av gemenskapens växtförädlarrätt
Artikel 33
Rättsinnehavarens skyldigheter enligt artikel 64.3 i grundförordningen
1. Rättsinnehavaren ska tillåta inspektion av material av den berörda sorten och platsen där sortens identitet upprätthålls för att tillhandahålla den information som är nödvändig för att bedöma sortens beständighet enligt artikel 64.3 i grundförordningen.
2. Rättsinnehavaren är skyldig att föra skriftliga anteckningar för att underlätta kontrollen av lämpliga åtgärder enligt artikel 64.3 i grundförordningen.
Artikel 34
Teknisk kontroll av den skyddade växtsorten
Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 87.4 i grundförordningen ska en teknisk kontroll av den skyddade växtsorten utföras i enlighet med de riktlinjer för provningen som i vederbörlig ordning tillämpades när gemenskapens växtförädlarrätt beviljades för denna sort. Artiklarna 22 och 24-27 i denna förordning ska i tillämpliga delar gälla för växtsortsmyndigheten, provningsmyndigheten och rättsinnehavaren.
Artikel 35
Annat material som ska användas för teknisk kontroll
Om rättsinnehavaren har ingett material av växtsorten enligt artikel 64.3 i grundförordningen, kan provningsmyndigheten med växtsortsmyndighetens samtycke kontrollera det ingivna materialet genom en kontroll av annat material som hämtats antingen från företag där material produceras av rättsinnehavaren eller med dennas samtycke eller från material som har saluförts av rättsinnehavaren eller med dennas samtycke eller som har tagits av officiella organ i en medlemsstat i enlighet med deras befogenhet.
Artikel 36
Ändringar av sortsbenämning
1. Om sortsbenämningen måste ändras enligt artikel 66 i grundförordningen ska växtsortsmyndigheten underrätta rättsinnehavaren om skälen därtill, ange en tidsfrist inom vilken rättsinnehavaren ska inge ett lämpligt förslag till ändrad sortbenämning och ange att gemenskapens växtförädlarrätt kan upphävas enligt artikel 21 i den förordningen om inget ingivande sker.
2. Om förslaget till ändrad sortsbenämning inte kan godkännas av växtsortsmyndigheten, ska den utan dröjsmål meddela detta till rättsinnehavaren och på nytt ange en tidsfrist inom vilken rättsinnehavaren ska inge ett lämpligt förslag samt ange att gemenskapens växtförädlarrätt kan upphävas enligt artikel 21 i grundförordningen om inget ingivande sker.
3. Artiklarna 31 och 32 i den här förordningen ska gälla i tillämpliga delar för invändningar som framförs enligt artikel 66.3 i grundförordningen.
4. Om förslaget till ändring av en sortbenämning lämnas elektroniskt ska det undertecknas i enlighet med artikel 57.3 andra stycket.
KAPITEL IV
Gemenskapslicenser som ska beviljas av växtsortsmyndigheten
Avsnitt 1
Tvångslicenser enligt artikel 29 i grundförordningen
Artikel 37
Ansökan om tvångslicens
1. Ansökan om tvångslicens enligt artikel 29.1, 29.2 och 29.5 i grundförordningen ska innehålla
a)
namnen på sökanden och den motstående rättsinnehavaren av den berörda växtsorten såsom parter i förfarandet,
b)
den berörda växtsortens eller de berörda växtsorternas sortbenämning och växtart,
c)
ett förslag till den typ av åtgärder som ska omfattas av tvångslicensen,
d)
en förklaring som tillgodoser det berörda allmänintresset, inklusive faktiska omständigheter, bevisuppgifter och argument som framställs till stöd för det påkallade allmänna intresset,
e)
när det gäller en sådan ansökan som anges i artikel 29.2 i grundförordningen, ett förslag avseende den kategori av personer som ska beviljas tvångslicensen och, i förekommande fall, de särskilda krav som rör den kategorin,
f)
ett förslag till en skälig ersättning och beräkningsgrunden för denna ersättning.
2. Ansökan om tvångslicens enligt artikel 29.5a i grundförordningen ska innehålla
a)
namnen på den sökande som innehar ett patent och den motstående rättsinnehavaren av den berörda växtsorten såsom parter i förfarandet,
b)
den berörda växtsortens eller de berörda växtsorternas sortbenämning och växtart,
c)
en bestyrkt kopia av patentbrevet där en bioteknisk uppfinnings patentnummer och patentkrav framgår samt den myndighet som meddelat patentet,
d)
ett förslag till den typ av åtgärder som ska omfattas av tvångslicensen,
e)
ett förslag till en skälig ersättning och beräkningsgrunden för denna ersättning,
f)
en förklaring där det anges varför den biotekniska uppfinningen utgör ett viktigt tekniskt framsteg av betydande ekonomiskt intresse i förhållande till den skyddade växtsorten, inklusive faktiska omständigheter, bevisuppgifter och argument till stöd för kravet,
g)
ett förslag till territoriell räckvidd för licensen som inte får överskrida den territoriella räckvidden för det patent som avses i c.
3. Ansökan om en korsvis licens enligt artikel 29.5a andra stycket i grundförordningen ska innehålla
a)
namnen på den sökande som innehar ett patent och den motstående rättsinnehavaren av den berörda växtsorten såsom parter i förfarandet,
b)
den berörda växtsortens eller de berörda växtsorternas sortbenämning och växtart,
c)
en bestyrkt kopia av patentbrevet där en bioteknisk uppfinnings patentnummer och patentkrav framgår samt den myndighet som meddelat patentet,
d)
en officiell handling där det framgår att en tvångslicens för en patenterad bioteknisk uppfinning har meddelats rättsinnehavaren av växtförädlarrätten,
e)
ett förslag till den typ av åtgärder som ska omfattas av den korsvisa licensen,
f)
ett förslag till en skälig ersättning och beräkningsgrunden för denna ersättning,
g)
ett förslag till territoriell räckvidd för den korsvisa licensen som inte får överskrida den territoriella räckvidden för det patent som avses i c.
4. Ansökan om en tvångslicens ska inges tillsammans med handlingar som styrker att den sökande utan resultat har vänt sig till innehavaren av växtförädlarrätten för att få ett licensavtal. Om kommissionen eller en medlemsstat ansöker om tvångslicens enligt artikel 29.2 i grundförordningen, kan växtsortsmyndigheten vid force majeure medge undantag från denna bestämmelse.
5. En begäran om ett licensavtal ska anses vara resultatlös i den mening som avses i punkt 4 om
a)
den motstående rättsinnehavaren inte har lämnat ett slutligt svar till den person som har gjort förfrågan inom rimlig tid,
b)
den motstående rättsinnehavaren har vägrat att bevilja ett licensavtal till den person som har gjort förfrågan, eller
c)
den motstående rättsinnehavaren har erbjudit en licens till den person som har gjort förfrågan på uppenbart orimliga villkor, även när det gäller den ersättning som ska betalas eller villkor som i sin helhet är uppenbart orimliga.
Artikel 38
Prövning av ansökan om tvångslicens
1. Muntliga förhandlingar och bevisupptagning ska i princip hållas samtidigt under ett enda sammanträde.
2. Begäran om ytterligare sammanträden ska tillåtas bara om den grundas på omständigheter som har ändrats under eller efter sammanträdet.
3. Innan ett beslut fattas ska växtsortsmyndigheten uppmana parterna att komma fram till en uppgörelse i godo om ett licensavtal. Om det är lämpligt ska växtsortsmyndigheten lämna ett förslag till en sådan uppgörelse i godo.
Artikel 39
Innehav av gemenskapens växtförädlarrätt under förfarandet
1. Om en åtgärd mot sökanden avseende ett krav enligt artikel 98.1 i grundförordningen har införts i registret över gemenskapens växtförädlarrätt, kan växtsortsmyndigheten uppskjuta förfarandet om beviljande av tvångslicens. Förfarandet ska inte återupptas innan en lagakraftvunnen dom eller en uppgift om att åtgärden avslutats på annat sätt har införts i samma register.
2. Om växtförädlarrätten överlåts med bindande verkan för växtsortsmyndigheten, ska den nya rättsinnehavaren, på sökandens begäran, inträda i förfarandet som part om sökanden utan framgång har begärt en licens från den nya rättsinnehavaren inom två månader efter meddelandet från växtsortsmyndigheten om att den nya rättsinnehavarens namn har införts i registret över gemenskapens växtförädlarrätt. En begäran från sökanden ska inges tillsammans med tillräcklig skriftlig bevisning om dennas resultatlösa ansträngningar och, i förekommande fall, om åtgärder från den nya rättsinnehavaren.
3. Vid en sådan ansökan som avses i artikel 29.2 i grundförordningen ska den nya rättsinnehavaren inträda i förfarandet som part. Punkt 1 i denna artikel ska inte gälla.
Artikel 40
Innehåll i beslutet om ansökan
Det skriftliga beslutet ska undertecknas av växtsortsmyndighetens ordförande. Beslutet ska innehålla
a)
en förklaring att beslutet är fattat av växtsortsmyndigheten,
b)
datum då beslutet fattades,
c)
namnen på medlemmar av kommittén som har deltagit i förfarandet,
d)
namnen på parterna i förfarandet och på deras ombud,
e)
hänvisning till förvaltningsrådets yttrande,
f)
en redogörelse för de sakfrågor som ska avgöras,
g)
en sammanfattning av de faktiska omständigheterna,
h)
de skäl som ligger till grund för beslutet,
i)
växtsortsmyndighetens egentliga beslut; i förekommande fall ska i detta anges de åtgärder som omfattas av tvångslicensen, de närmare villkor som hör dit och kategorin av personer och i tillämpliga fall även de särskilda krav som rör den kategorin.
Artikel 41
Beviljande av tvångslicens
1. Beslutet att bevilja en tvångslicens enligt artikel 29.1, 29.2 och 29.5 i grundförordningen ska innehålla en redogörelse som tillgodoser det berörda allmänintresset.
2. Särskilt följande frågor kan vara av allmänt intresse:
a)
Skyddet av människors och djurs liv och hälsa samt bevarandet av växter.
b)
Behovet av att förse marknaden med material med särskilda kännetecken.
c)
Behovet av att fortsätta att uppmuntra vidare utveckling av förbättrade sorter.
3. Beslutet att bevilja en tvångslicens enligt artikel 29.5a i grundförordningen ska innehålla en redogörelse för skälen till att uppfinningen utgör ett viktigt tekniskt framsteg av betydande ekonomiskt intresse. Följande bör särskilt utgöra skäl till att uppfinningen utgör ett viktigt tekniskt framsteg av betydande ekonomiskt intresse i förhållande till den skyddade växtsorten:
a)
Förbättrade odlingsmetoder.
b)
Förbättrat miljöskydd.
c)
Förbättrade metoder för att främja genetisk mångfald.
d)
Förbättrad kvalitet.
e)
Förbättrad avkastning.
f)
Förbättrad resistens.
g)
Förbättrad anpassningsförmåga till specifika klimat- och/ eller miljöförhållanden.
4. Tvångslicensen ska vara icke-exklusiv.
5. Tvångslicensen får inte överlåtas, förutom tillsammans med den del av en anläggning som använder tvångslicensen eller, i det fall som anges i artikel 29.5 i grundförordningen, tillsammans med rätten till en väsentligen avledd växtsort.
Artikel 42
Villkor avseende den person som har beviljats en tvångslicens
1. Utan att det påverkar de andra villkor som anges i artikel 29.3 i grundförordningen ska den person som har beviljats tvångslicensen förfoga över lämpliga ekonomiska och tekniska resurser för att kunna använda tvångslicensen.
2. Ett uppfyllande av de villkor som gäller för tvångslicensen och fastställs i beslutet om denna ska anses som en sådan omständighet som avses i artikel 29.4 i grundförordningen.
3. Växtsortsmyndigheten ska föreskriva att den person som har beviljats en tvångslicens inte får vidta rättsliga åtgärder vid kränkning av gemenskapens växtförädlarrätt, om inte rättsinnehavaren har vägrat att vidta sådana åtgärder eller underlåtit att göra detta inom två månader efter det att denna ombetts att göra detta.
Artikel 43
Kategori av personer som uppfyller särskilda krav enligt artikel 29.2 i grundförordningen
1. Den person som avser att använda sig av tvångslicensen och som ingår i den kategori av personer som uppfyller de särskilda krav som anges i artikel 29.2 i grundförordningen ska redovisa sin avsikt till växtsortsmyndigheten och rättsinnehavaren genom ett rekommenderat brev med mottagningsbevis. Redovisningen ska innehålla
a)
personens namn och adress enligt de villkor som anges för parter i förfarandet, enligt artikel 2 i denna förordning,
b)
uppgift om de fakta som uppfyller de särskilda kraven,
c)
uppgift om de åtgärder som ska vidtas, och
d)
en försäkran om att personen förfogar över lämpliga ekonomiska resurser och har kunskap om de tekniska möjligheterna för att kunna använda tvångslicensen.
2. På begäran ska växtsortsmyndigheten införa en person i registret över gemenskapens växtförädlarrätt om denna har uppfyllt de villkor som rör den redovisning som anges i punkt 1. Denna person ska inte ha rätt att använda tvångslicensen före införandet i registret. Införandet ska meddelas till personen och rättsinnehavaren.
3. Artikel 42.3 ska i tillämpliga delar gälla för en person som har införts i registret över gemenskapens växtförädlarrätt enligt punkt 2 i denna artikel. En dom eller varje annan åtgärd som innebär att det rättsliga förfarandet avslutas när det gäller kränkningen ska gälla övriga personer som är eller ska bli införda i registret.
4. Den person som har införts i registret enligt punkt 2 kan avföras endast på den grunden att de särskilda krav som är fastställda i beslutet om beviljandet av en tvångslicens eller de ekonomiska eller tekniska resurser som är fastställda enligt punkt 2 har förändrats minst ett år efter beviljandet av tvångslicensen och inom den tidsfrist som är fastställd i beviljandet. Avförandet ur registret ska meddelas till den tidigare införda personen och rättsinnehavaren.
Avsnitt 2
Licenser enligt artikel 100.2 i grundförordningen
Artikel 44
Licenser enligt artikel 100.2 i grundförordningen
1. En begäran om en icke-exklusiv licens från en ny rättsinnehavare enligt artikel 100.2 i grundförordningen ska, när det gäller den tidigare rättsinnehavaren, göras inom två månader från mottagandet av meddelandet från växtsortsmyndigheten om att namnet på den nya rättsinnehavaren har införts i registret över gemenskapens växtförädlarrätt, eller, om det gäller en licensinnehavare, inom fyra månader.
2. En ansökan om licens som ska beviljas enligt artikel 100.2 i grundförordningen ska lämnas in tillsammans med handlingar som styrker att en resultatlös begäran enligt punkt 1 i denna artikel har gjorts. Bestämmelserna i artikel 37.1 a, 37.1 b och 37.1 c, artikel 37.5, artikel 38, artikel 39.3, artikel 40 utom artikel 40 f, artikel 41.3 och 41.4 samt artikel 42 i den här förordningen ska gälla i tillämpliga delar.
AVDELNING III
FÖRFARANDET INFÖR ÖVERKLAGANDENÄMNDEN
Artikel 45
Överklagandets innehåll
Överklagandet ska innehålla
a)
namnet på klaganden, i egenskap av part vid överklagandeförfarandet enligt artikel 2,
b)
registreringsnumret på det beslut som överklagandet avser och uppgift om i vilken omfattning en ändring eller ett upphävande av beslutet begärs.
Artikel 46
Mottagande av överklagandet
När växtsortsmyndigheten tar emot ett överklagande, ska den påföra handlingen ett registreringsnummer för överklagandeförfarandet och datum för mottagandet hos växtsortsmyndigheten och ska till klaganden ange tidsfristen för angivande av grunderna för överklagandet; om angivande av tidsfristen inte sker, får detta inte åberopas.
Artikel 47
Inträde som part i ett överklagandeförfarande
1. Växtsortsmyndigheten ska utan dröjsmål översända en kopia av överklagandet, med anteckning om registreringsnumret och datum för mottagandet, till de parter i förfarandet som har deltagit i förfarandet inför växtsortsmyndigheten.
2. De parter i förfarandet som anges i punkt 1 får inträda i egenskap av parter i överklagandeförfarandet inom två månader efter översändandet av en kopia av överklagandet.
Artikel 48
Växtsortsmyndighetens roll
1. Den enhet inom växtsortsmyndigheten som anges i artikel 70.1 i grundförordningen och ordföranden i överklagandenämnden ska genom interna förberedande åtgärder försäkra sig om att överklagandenämnden kan behandla målet omedelbart efter dess hänskjutande; ordföranden ska särskilt välja de två andra ledamöterna enligt artikel 46.2 i grundförordningen och ska innan målet hänskjuts utse en referent.
2. Innan målet hänskjuts ska enheten inom växtsortsmyndigheten enligt artikel 70.1 i grundförordningen utan dröjsmål översända en kopia av de handlingar som har mottagits av en part i överklagandeförfarandet till de övriga parterna i överklagandeförfarandet.
3. Växtsortsmyndighetens ordförande ska se till att den information som anges i artikel 89 offentliggörs innan målet hänskjuts.
Artikel 49
Avvisande av överklagandet
1. Om överklagandet inte uppfyller bestämmelserna i grundförordningen eller den här förordningen, särskilt artiklarna 67, 68 och 69 i grundförordningen och artikel 45 i den här förordningen, ska överklagandenämnden meddela detta till klaganden och begära att denna avhjälper de angivna bristerna, om möjligt inom en tidsfrist som den kan fastställa. Om överklagandet inte rättas till i tid ska överklagandenämnden avvisa det.
2. Om ett överklagande inges mot ett beslut från växtsortsmyndigheten, mot vilket ett direkt överklagande enligt artikel 74 i grundförordningen också har ingetts, ska överklagandenämnden genast överlämna överklagandet såsom ett direkt överklagande till Europeiska gemenskapernas domstol med klagandens samtycke; om klaganden inte samtycker ska den avvisa överklagandet. Vid ingivande av ett överklagande till EG-domstolen ska överklagandet anses ha getts in till EG-domstolen vid tidpunkten för växtsortsmyndighetens mottagande enligt artikel 46 i denna förordning.
Artikel 50
Muntliga förhandlingar
1. Efter målets hänskjutande ska överklagandenämndens ordförande utan dröjsmål sammankalla parterna i överklagandeförfarandet till muntliga förhandlingar enligt artikel 77 i grundförordningen och ska fästa deras uppmärksamhet på innehållet i artikel 59.2 i den här förordningen.
2. De muntliga förhandlingarna och bevisupptagningen ska i princip hållas under ett enda sammanträde.
3. Begäran om ytterligare sammanträden ska inte godtas, utom i fråga om en sådan begäran som grundas på omständigheter som har ändrats under eller efter sammanträdet.
Artikel 51
Prövning av överklagandet
Om inte annat föreskrivs ska de bestämmelser som rör förfarandet inför växtsortsmyndigheten i tillämpliga delar gälla för överklagandeförfarandet. Parterna i förfarandet ska i det sammanhanget anses vara parter i överklagandeförfarandet.
Artikel 52
Beslut avseende överklagandet
1. Inom tre månader efter avslutandet av de muntliga förhandlingarna ska beslutet om överklagandet översändas skriftligen till parterna i överklagandeförfarandet på något av de sätt som anges i artikel 64.3.
2. Beslutet ska undertecknas av överklagandenämndens ordförande och av den referent som har tillsatts enligt artikel 48.1. Beslutet ska innehålla
a)
en förklaring att beslutet har fattats av överklagandenämnden,
b)
datum då beslutet fattades,
c)
namnen på ordföranden och de övriga ledamöterna i överklagandenämnden som har deltagit i handläggningen av överklagandet,
d)
namnen på parterna i överklagandeförfarandet och deras ombud i förfarandet,
e)
redogörelse för de sakfrågor som ska avgöras,
f)
en sammanfattning av de faktiska omständigheterna,
g)
de skäl som ligger till grund för beslutet,
h)
överklagandenämndens egentliga beslut och vid behov även ett beslut om kostnadsfördelningen eller återbetalningen av avgifter.
3. Det skriftliga beslutet från överklagandenämnden ska åtföljas av en hänvisning om möjligheten till vidare överklagande och den tidsfrist som gäller för ingivande av detta. Parterna i överklagandeförfarandet kan inte åberopa utebliven hänvisning.
AVDELNING IV
ALLMÄNNA BESTÄMMELSER OM FÖRFARANDET
KAPITEL I
Beslut, meddelanden och handlingar
Artikel 53
Beslut
1. Alla beslut från växtsortsmyndigheten ska undertecknas av och innehålla namnet på den tjänsteman som är ansvarig enligt bemyndigande från växtsortsmyndighetens ordförande enligt artikel 35 i grundförordningen.
2. Om muntliga förhandlingar hålls inför växtsortsmyndigheten, kan besluten meddelas muntligen. Beslutet ska senare skriftligen delges parterna i förfarandet i enlighet med artikel 64.
3. Beslut från växtsortsmyndigheten som kan överklagas enligt artikel 67 i grundförordningen eller vara föremål för direkt överklagande enligt artikel 74 i den förordningen ska även innehålla ett angivande av möjligheten till överklagande eller direkt överklagande och de tidsfrister som gäller för ingivande av ett överklagande eller direkt överklagande. Parterna i förfarandet kan inte åberopa uteblivet angivande av denna möjlighet.
4. Språkliga fel, skrivfel och uppenbara fel i växtsortsmyndighetens beslut ska rättas.
Artikel 54
Intyg om gemenskapens växtförädlarrätt
1. När växtsortsmyndigheten beviljar gemenskapens växtförädlarrätt ska den, tillsammans med själva beslutet, utfärda ett intyg om gemenskapens växtförädlarrätt som bevis för beviljandet.
2. Växtsortsmyndigheten ska utfärda intyget om gemenskapens växtförädlarrätt på de av Europeiska unionens officiella språk som den berörda rättsinnehavaren begär.
3. På begäran kan växtsortsmyndigheten utfärda en kopia till den berättigade personen om den fastställer att det ursprungliga beviset har förlorats eller förstörts.
Artikel 55
Meddelanden
Om inte annat föreskrivs ska namnet på den behöriga tjänstemannen anges i alla meddelanden från växtsortsmyndigheten eller en provningsmyndighet.
Artikel 56
Parternas rätt att yttra sig
1. Om växtsortsmyndigheten finner att ett beslut inte kan fattas i enlighet med en ansökan eller en begäran, ska den meddela de konstaterade bristerna till den berörda parten i förfarandet och begära att denna avhjälper dessa brister inom den tidsfrist som växtsortsmyndigheten anger. Om de uppmärksammade och meddelade bristerna inte avhjälps i tid, ska växtsortsmyndigheten fatta sitt beslut.
2. Om växtsortsmyndigheten tar emot synpunkter från en part i förfarandet ska den meddela dessa synpunkter till de övriga parterna i samma förfarande och begära att de, om det bedöms nödvändigt, svarar inom den tidsfrist som växtsortsmyndigheten anger. Om svar inte inkommer i tid, ska växtsortsmyndigheten bortse från de handlingar som den eventuellt mottar senare.
Artikel 57
Handlingar inlämnade av parter i förfarandet
1. Handlingar som lämnas in av en part i förfarandet ska inges med post, genom personlig leverans eller på elektronisk väg.
Växtsortsmyndighetens ordförande ska fastställa närmare bestämmelser om elektronisk inlämning.
2. Datum för mottagandet av handlingar som är ingivna av parterna i förfarandet ska anses vara den dag då en handling faktiskt tas emot vid växtsortsmyndigheten eller, vid elektronisk inlämning av en handling, när handlingen inkommer elektroniskt till växtsortsmyndigheten.
3. Med undantag för handlingar som är bifogade som bilagor, ska alla handlingar som inges av parterna i förfarandet vara undertecknade av dem eller av deras ombud.
Om en handling lämnas in elektroniskt till växtsortsmyndigheten ska den innehålla en elektronisk signatur.
4. Om en handling inte är undertecknad på föreskrivet sätt, om en mottagen handling är ofullständig eller oläslig, eller om växtsortsmyndigheten hyser tvivel om att handlingen är korrekt, ska växtsortsmyndigheten underrätta avsändaren om detta och uppmana denna att lämna in originalhandlingen undertecknad i enlighet med punkt 3 eller att på nytt sända in en kopia av originalet, inom en månad.
Om detta görs inom den angivna perioden ska datumet för när den undertecknade handlingen togs emot eller när den sändes på nytt betraktas som mottagningsdag för den första handlingen. Om begäran inte efterkoms inom den angivna perioden ska handlingen inte betraktas som mottagen.
5. Handlingar som ska delges övriga parter i förfarandet och den berörda provningsmyndigheten eller som rör två eller flera ansökningar om gemenskapens växtförädlarrätt eller en licens, ska inges i tillräckligt antal exemplar. Exemplar som saknas ska tillhandahållas på bekostnad av den berörda parten i förfarandet.
Första stycket ska inte gälla elektroniskt inlämnade handlingar.
Artikel 58
Skriftlig bevisning
1. Bevisning avseende lagakraftvunna domar eller beslut i andra fall än när det gäller växtsortsmyndigheten, eller annan skriftlig bevisning som ska inges av parter i förfarandet, får lämnas i form av en obestyrkt kopia.
2. Om myndigheten inte är säker på att den bevisning som avses i punkt 1 är äkta får den begära in originalet eller en bestyrkt kopia.
KAPITEL II
Muntliga förhandlingar och bevisupptagning
Artikel 59
Kallelse till muntliga förhandlingar
1. Parterna i förfarandet ska kallas till muntliga förhandlingar enligt artikel 77 i grundförordningen och ska göras uppmärksamma på punkt 2 i denna artikel. Parterna i förfarandet ska kallas minst en månad i förväg om inte parterna i förfarandet och växtsortsmyndigheten är överens om en kortare tidsfrist.
2. Om en part i förfarandet som vederbörligen har kallats till muntliga förhandlingar vid växtsortsmyndigheten inte inställer sig enligt kallelsen, får förhandlingen fortsätta utan denna.
Artikel 60
Bevisupptagning av växtsortsmyndigheten
1. Om växtsortsmyndigheten anser det nödvändigt att ta del av den muntliga bevisningen från parterna i förfarandet, vittnen eller experter eller att genomföra en besiktning, ska den fatta ett beslut om detta och ange metoderna för bevisupptagningen, de relevanta omständigheter som ska bevisas samt datum, tid och plats för bevisupptagningen eller besiktningen. Om muntlig bevisning genom vittnen och experter begärs av en part i förfarandet ska växtsortsmyndighetens beslut ange den tidsfrist inom vilken den part i förfarandet som inger begäran till växtsortsmyndigheten ska ange namn och adress på de vittnen och experter som parten i förfarandet önskar höra.
2. Parter i förfarandet, vittnen och experter som ska höras ska kallas minst en månad i förväg om inte växtsortsmyndigheten och de berörda överenskommer om en kortare tidsfrist. Kallelserna ska innehålla
a)
ett utdrag ur det beslut som anges i punkt 1, särskilt med angivande av datum, tid och plats för den begärda undersökningen och med angivande av de omständigheter angående vilka parterna i förfarandet, vittnen och experter ska höras,
b)
namnen på parterna i förfarandet och uppgifter om de rättigheter som vittnen eller experter kan åberopa enligt bestämmelserna i artikel 62.2, 62.3 och 62.4,
c)
ett påpekande att en part i förfarandet, ett vittne eller en expert kan begära att bli hörd av behörig domstol eller annan myndighet i det land där denna har sin hemvist, och en begäran att inom en tidsfrist som fastställs av växtsortsmyndigheten underrätta växtsortsmyndigheten om personen är beredd att inställa sig vid den.
3. Innan en part i förfarandet, ett vittne eller en expert får höras, ska denna underrättas om att växtsortsmyndigheten kan begära att behörig domstol eller annan myndighet i det land där denna har sin hemvist undersöker bevisningen på nytt under ed eller under andra förpliktande former.
4. Parterna i förfarandet ska underrättas om hörande av ett vittne eller en expert inför behörig domstol eller annan myndighet. De ska ha rätt att närvara och att ställa frågor till de parter i förfarandet, vittnen och experter som hörs, antingen via myndigheten eller direkt.
Artikel 61
Förordnande av experter
1. Växtsortsmyndigheten ska besluta i vilken form den rapport som ska upprättas av en utnämnd expert ska inges.
2. Expertens förordnade ska innehålla
a)
en exakt beskrivning av uppdraget,
b)
tidsfristen för ingivandet av rapporten,
c)
namnen på parterna i förfarandet,
d)
uppgifter om de rättigheter som experten kan åberopa enligt artikel 62.2, 62.3 och 62.4.
3. I fråga om expertens rapport kan växtsortsmyndigheten begära att den provningsmyndighet som har utfört den tekniska provningen av den berörda sorten ställer material till förfogande enligt lämnade instruktioner. Vid behov kan växtsortsmyndigheten också begära material från parterna i förfarandet eller tredje man.
4. Parterna i förfarandet ska förses med en kopia och vid behov med en översättning av skriftliga rapporter.
5. Parterna i förfarandet kan invända mot en expert. Artiklarna 48.3 och 81.2 i grundförordningen ska gälla i tillämpliga delar.
6. Artikel 13.2 och 13.3 ska i tillämpliga delar gälla för de experter som utnämnts av växtsortsmyndigheten. När experten utnämns ska växtsortsmyndigheten underrätta denna om kravet på sekretess.
Artikel 62
Kostnader för bevisupptagning
1. Bevisupptagning kan ske på villkor att den part i förfarandet som begärde att beviset skulle upptas deponerar ett belopp som ska fastställas av växtsortsmyndigheten genom hänvisning till en uppskattning av kostnaderna.
2. Vittnen och experter som är kallade till och inställer sig inför växtsortsmyndigheten ska vara berättigade till rimlig ersättning för utgifter för resor och uppehälle. De kan beviljas förskott.
3. Vittnen som har rätt till ersättning enligt punkt 2 ska också vara berättigade till skälig kompensation för förlorad arbetsförtjänst och experter som inte tillhör växtsortsmyndighetens personal till arvode för sitt arbete. Utbetalningarna ska ske till vittnen efter bevisupptagningen och till experter efter det att de har fullgjort sina uppgifter eller uppdrag.
4. Betalningar av belopp som är förfallna enligt dessa punkter och i enlighet med de närmare regler och taxor som anges i bilaga I ska göras av växtsortsmyndigheten.
Artikel 63
Protokoll över muntliga förhandlingar och bevisupptagning
1. Protokoll över muntliga förhandlingar och bevisupptagning ska innehålla de viktigaste uppgifterna från de muntliga förhandlingarna eller bevisupptagningen, de relevanta uttalanden som har gjorts av parterna i förfarandet, vad parterna i förfarandet, vittnen eller experter har uppgivit när de hörts samt resultatet av eventuell besiktning.
2. Protokoll över vittnesmål av vittne, hörande av expert eller part i förfarandet ska läsas upp eller lämnas till den berörda personen så att denna kan undersöka protokollet. Det ska antecknas i protokollet att denna formalitet har utförts och att den person som hördes godkände protokollet. Om personen inte ger sitt godkännande ska dennas invändningar antecknas.
3. Protokollet ska undertecknas av den befattningshavare som förde det och av den befattningshavare som ledde de muntliga förhandlingarna eller bevisupptagningen.
4. Parterna i förfarandet ska förses med en kopia och, vid behov, en översättning av protokollet.
KAPITEL III
Delgivning
Artikel 64
Allmänna bestämmelser om delgivning
1. Vid förfaranden hos växtsortsmyndigheten ska myndighetens delgivning av handlingar till parter i förfarandet alltid ske med originalhandlingarna, en obestyrkt kopia eller en datorutskrift. Handlingar som härrör från andra parter i förfarandet får delges i form av obestyrkta kopior.
2. Om en eller flera parter i förfarandet har utsett ett ombud, ska ombudet delges enligt bestämmelserna i punkt 1.
3. Delgivningen ska ske
a)
med post i enlighet med artikel 65,
b)
genom personligt överlämnande i enlighet med artikel 66,
c)
genom kungörelse i enlighet med artikel 67, eller
d)
elektroniskt eller genom andra tekniska medel i enlighet med andra stycket.
Växtsortsmyndighetens ordförande ska fastställa närmare bestämmelser om elektronisk delgivning.
4. De handlingar eller kopior av dem som ska delges enligt artikel 79 i grundförordningen ska delges genom rekommenderat brev med mottagningsbevis, eller elektroniskt på det sätt som växtsortsmyndighetens ordförande beslutar om.
Artikel 65
Delgivning med post
1. Delgivning till adressater som inte har sin hemvist, sitt säte eller företag inom gemenskapen och som inte har utsett ett ombud enligt artikel 82 i grundförordningen ska genomföras genom att handlingarna postas för delgivning som vanligt brev till adressatens av växtsortsmyndigheten senast kända adress. Delgivning ska anses ha skett genom att brevet har postats även om brevet returneras som obeställbart.
2. Om delgivning sker med rekommenderat brev, med eller utan mottagningsbevis, ska brevet anses vara levererat till adressaten på den tionde dagen efter det att brevet postats med undantag för om brevet inte anländer till adressaten eller anländer en annan dag. Vid tvist är det växtsortsmyndighetens uppgift att visa att brevet har nått sin destination eller i förekommande fall, vilken dag brevet levererades till adressaten.
3. Delgivning med rekommenderat brev, med eller utan mottagningsbevis, ska anses ha skett även om adressaten vägrar att ta emot brevet eller att kvittera mottagandet av brevet.
4. I den omfattning delgivning med post inte täcks av punkterna 1, 2 och 3 ska rätten i den stat där delgivningen sker tillämpas.
Artikel 66
Personlig delgivning
Inom växtsortsmyndighetens lokaler kan delgivning av handlingar ske genom personligt överlämnande till adressaten, som vid överlämnandet ska kvittera mottagandet. Delgivning ska anses ha skett även om adressaten vägrar att ta emot handlingen eller att kvittera mottagandet av den.
Artikel 67
Kungörelsedelgivning
Om adressatens adress inte kan fastställas eller om delgivning enligt artikel 64.4 har visat sig vara omöjlig att genomföra även efter ett andra försök av växtsortsmyndigheten, ska delgivning ske genom kungörelse som utfärdas i den periodiska publikation som anges i artikel 89 i grundförordningen. Växtsortsmyndighetens ordförande ska bestämma det närmare innehållet i kungörelsen.
Artikel 68
Oegentligheter vid delgivning
Om växtsortsmyndigheten inte kan bevisa att en handling som har kommit adressaten tillhanda har blivit vederbörligen delgiven eller om de bestämmelser som rör delgivningen inte har iakttagits, ska handlingen anses vara delgiven den dag som fastställs av växtsortsmyndigheten som mottagningsdag.
KAPITEL IV
Tidsfrister och avbrott i förfarandet
Artikel 69
Beräkning av tidsfrister
1. Tidsfrister ska fastställas genom angivelse av hela år, månader, veckor eller dagar.
2. Tidsfristen ska börja löpa dagen efter den dag då en tillämplig händelse ägde rum, antingen i form av en åtgärd eller genom att en annan tidsfrist löper ut. Om inte annat föreskrivs ska händelsen i fråga bestå i att den delgivna handlingen mottas, när själva åtgärden är att delge handlingen.
3. Utan hinder av bestämmelserna i punkt 2 ska tidsfristen börja löpa från och med den femtonde dagen efter dagen för offentliggörandet av en tillämplig åtgärd när åtgärden antingen består av en kungörelse enligt artikel 67, ett beslut från växtsortsmyndigheten såvida den berörda personen inte har blivit delgiven, eller varje annan åtgärd av en part i förfarandet som ska offentliggöras.
4. När en tidsfrist uttrycks som ett år eller ett visst antal år, ska den löpa ut under det berörda efterföljande året i samma månad som nämnda åtgärd vidtogs och på den dag som har samma kalendernummer som den dag nämnda åtgärd vidtogs; om den berörda efterföljande månaden inte har någon dag med samma kalendernummer, ska tidsfristen löpa ut sista dagen i samma månad.
5. När en tidsfrist uttrycks som en månad eller ett visst antal månader, ska den löpa ut den berörda efterföljande månaden på den dag som har samma kalendernummer som den dag nämnda åtgärd vidtogs; om den berörda efterföljande månaden inte har någon dag med samma kalendernummer, ska tidsfristen löpa ut sista dagen i samma månad.
6. När en tidsfrist uttrycks som en vecka eller ett visst antal veckor, ska den löpa ut under den berörda efterföljande veckan på den dag som har samma namn som den dag nämnda åtgärd vidtogs.
Artikel 70
Tidsfristernas varaktighet
När det i grundförordningen eller i denna förordning föreskrivs om en tidsfrist som ska fastställas av växtsortsmyndigheten, ska tidsfristen inte understiga en eller överstiga tre månader. I vissa särskilda fall kan tidsfristen, på begäran som framställs före utgången av tidsfristen, förlängas upp till sex månader.
Artikel 71
Förlängning av tidsfrister
1. Om en tidsfrist löper ut på en dag då växtsortsmyndigheten inte är öppen för mottagande av handlingar eller då vanliga brev av andra skäl än enligt punkt 2 inte delas ut i de lokaler där växtsortsmyndigheten är belägen, ska tidsfristen förlängas till första dagen därefter då växtsortsmyndigheten är öppen för mottagande av handlingar och då vanlig post delas ut. De dagar som anges i första meningen ska vara de dagar som fastställs och meddelas av växtsortsmyndighetens ordförande före ingången av varje kalenderår.
2. Om en tidsfrist löper ut på en dag då det råder allmänt avbrott i eller förseningar för postbefordran i en medlemsstat eller mellan en medlemsstat och växtsortsmyndigheten, ska tidsfristen förlängas till första dagen efter upphörandet av perioden för avbrott i eller förseningar för postbefordran för de parter i förfarandet som har sin hemvist, sitt säte eller sitt företag i den berörda medlemsstaten eller vars ombud har sitt säte i den staten. Om den berörda medlemsstaten är samma stat som växtsortsmyndigheten är belägen i, ska denna bestämmelse gälla för alla parter i förfarandet. Varaktigheten för perioden för avbrott eller förseningar ska fastställas och meddelas av växtsortsmyndighetens ordförande.
För handlingar som lämnas in elektroniskt ska första stycket gälla i tillämpliga delar vid avbrott i myndighetens uppkoppling till det elektroniska kommunikationsmedlet.
3. Punkterna 1 och 2 ska i tillämpliga delar gälla för bemyndigade nationella organ eller upprättade avdelningar enligt artikel 30.4 i grundförordningen samt för provningsmyndigheterna.
Artikel 72
Avbrott i förfarandet
1. Förfaranden inför växtsortsmyndigheten ska avbrytas
a)
om sökanden eller innehavaren av gemenskapens växtförädlarrätt eller sökanden avseende en licens som ska beviljas av växtsortsmyndigheten eller av den person som är berättigad till sådan licens eller ombudet för dessa parter i förfarandet, avlider eller förlorar sin rättsliga handlingsförmåga, eller
b)
om en sådan person, på grund av en rättslig åtgärd som vidtagits mot personens egendom, på rättsliga grunder är förhindrad att fortsätta förfarandet inför växtsortsmyndigheten.
2. När de nödvändiga uppgifterna om identiteten hos den person som är behörig att fortsätta förfarandet som part i förfarandet eller som ombud har införts i det berörda registret ska växtsortsmyndigheten underrätta den personen och övriga parter i förfarandet om att förfarandet ska återupptas från och med den dag som fastställs av växtsortsmyndigheten.
3. De gällande tidsfristerna ska åter börja löpa från och med den dag då förfarandet återupptas.
4. Uppehållet i förfarandet ska inte påverka en pågående teknisk provning eller en kontroll av den berörda sorten av provningsmyndigheten i den mån gällande avgifter redan har betalats till växtsortsmyndigheten.
KAPITEL V
Ombud i förfarandet
Artikel 73
Utseende av ombud i förfarandet
1. Utseende av ombud i förfarandet ska meddelas till växtsortsmyndigheten. Meddelandet ska innehålla namn och adress på ombudet. Artikel 2.2 och 2.3 ska gälla i tillämpliga delar.
2. Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 2.4 ska det meddelande som anges i punkt 1 även ange befattningen för den som är anställd hos en part i förfarandet, om detta är fallet. En parts anställd kan inte utses som ombud i den mening som avses i artikel 82 i grundförordningen.
3. Om bestämmelserna i punkterna 1 och 2 inte iakttas ska detta leda till att inget meddelande anses vara mottaget.
4. Ett ombud vars fullmakt har upphört att gälla ska fortsätta att betraktas som ombud till dess att återkallelsen av fullmakten har meddelats till växtsortsmyndigheten. Om inte annat anges i fullmakten ska fullmakten emellertid upphöra att gälla gentemot växtsortsmyndigheten om fullmaktsgivaren avlider.
5. Om det finns två eller flera parter i förfarandet som samarbetar och som inte har lämnat meddelande om ombud till växtsortsmyndigheten, ska den part i förfarandet som anges först i ansökan om gemenskapens växtförädlarrätt eller om licens som ska beviljas av växtsortsmyndigheten eller i en invändning anses vara utsedd som ombud för den andra parten eller de andra parterna.
Artikel 74
Fullmakter till ombud
1. När utseende av ett ombud har meddelats till växtsortsmyndigheten ska alla vederbörligen undertecknade fullmakter inges för införande i akterna inom en tidsfrist som växtsortsmyndigheten får ange om inte något annat föreskrivs. Om fullmakterna inte inges i rätt tid ska sådana åtgärder inom ramen för förfarandet som vidtas av ombudet inte anses vidtagna.
2. Fullmakterna kan gälla ett eller flera förfaranden och ska inges i motsvarande antal exemplar. Generella fullmakter som möjliggör att ett ombud agerar i alla förfaranden för den part i förfarandet som är fullmaktsgivare får lämnas in. Beträffande generella fullmakter är det tillräckligt att en enda handling inges.
3. Växtsortsmyndighetens ordförande kan bestämma innehållet i och kostnadsfritt tillhandahålla formulär för fullmakterna inklusive sådana generella fullmakter som anges i punkt 2.
KAPITEL VI
Fördelning och fastställande av kostnader
Artikel 75
Fördelning av kostnader
1. Fördelningen av kostnader ska fastställas i beslut om återkallande eller upphävande av gemenskapens växtförädlarrätt eller i beslut om överklagande.
2. När det gäller fördelning av kostnader enligt artikel 85.1 i grundförordningen, ska växtsortsmyndigheten ange denna fördelning i redogörelsen för grunderna för beslutet om återkallande eller upphävande av gemenskapens växtförädlarrätt eller i beslut om överklagande. Parterna får inte åberopa utelämnandet av denna uppgift.
Artikel 76
Fastställande av kostnader
1. En begäran om fastställande av kostnaderna ska medges enbart om ett beslut har fattats om att ett fastställande av kostnaderna är nödvändigt och, i fråga om överklagande av sådant beslut, överklagandenämnden har fattat beslut om överklagandet. En räkning över kostnaderna ska tillsammans med bestyrkande handlingar biläggas begäran.
2. Kostnaderna kan fastställas så snart deras trovärdighet är fastställd.
3. Om en part i förfarandet förorsakar kostnader för en annan part i förfarandet, ska denna inte åläggas att återbetala andra kostnader än de som anges i punkt 4. Om den vinnande parten i förfarandet representeras av mer än en företrädare, rådgivare eller advokat, ska den förlorande parten i förfarandet bära de kostnader som anges i punkt 4 endast för en enda sådan person.
4. De nödvändiga kostnaderna vid förfarandet ska täcka
a)
kostnader för vittnen och experter som växtsortsmyndigheten har betalat till de berörda vittnena eller experterna,
b)
utgifter för resor och uppehälle för en part i förfarandet och en företrädare, rådgivare eller advokat som i vederbörlig ordning är befullmäktigat ombud inför växtsortsmyndigheten, inom ramarna för de taxor som fastställs i bilaga I och som gäller för vittnen och experter,
c)
ersättning till en företrädare, rådgivare eller advokat som i vederbörlig ordning är befullmäktigad som ombud för en part inför växtsortsmyndigheten, inom ramarna för de taxor som fastställs i bilaga I.
Artikel 77
Överenskommelse om fördelning av kostnader
I händelse av en överenskommelse om fördelning av kostnader enligt artikel 85.4 i grundförordningen, ska växtsortsmyndigheten bekräfta en sådan överenskommelse genom ett meddelande till de berörda parterna i förfarandet. Om detta meddelande även bekräftar en överenskommelse om det belopp som ska betalas, ska en begäran om fastställande av kostnaderna avslås.
AVDELNING V
UPPLYSNINGAR TILL ALLMÄNHETEN
KAPITEL I
Register, offentlig insyn och publikationer
Avsnitt 1
Register
Artikel 78
Registrering av uppgifter avseende förfaranden och gemenskapens växtförädlarrätt
1. Följande andra uppgifter enligt artikel 87.3 i grundförordningen ska införas i registret över ansökningar om gemenskapens växtförädlarrätt:
a)
Datum för offentliggörande när offentliggörandet är tillämpligt som utgångspunkt för beräkningen av tidsfrister.
b)
Invändningar jämte datum för dessa samt namn och adress på den invändande parten och dennas ombud.
c)
Viktiga uppgifter (datum och stat för tidigare ansökan).
d)
Åtgärder om krav enligt artikel 98.4 och artikel 99 i grundförordningen, vilka rör rätten till gemenskapens växtförädlarrätt och det lagakraftvunna avgörande som har fattats om kravet eller annat avslutande av detta krav.
2. Följande andra uppgifter enligt artikel 87.3 i grundförordningen ska på begäran införas i registret över gemenskapens växtförädlarrätt:
a)
Det faktum att växtförädlarrätten utgör en real säkerhet eller en real rättighet, eller
b)
åtgärder om krav enligt artiklarna 98.1 och 98.2 och artikel 99 i grundförordningen vilka rör rätten till gemenskapens växtförädlarrätt och det lagakraftvunna avgörande som har fattats om kravet eller annat avslutande av detta krav.
3. Växtsortsmyndighetens ordförande ska besluta om vilka uppgifter som ska registreras och kan besluta om andra uppgifter som ska införas i registren för växtsortsmyndighetens förvaltning.
Växtsortsmyndighetens ordförande ska fastställa vilken form registren ska ha. Registren får föras i en elektronisk databas.
Artikel 79
Registrering av överlåtelse av gemenskapens växtförädlarrätt
1. Alla överlåtelser av gemenskapens växtförädlarrätt ska införas i registret över gemenskapens växtförädlarrätt genom uppvisande av skriftliga bevis för överlåtelsen eller officiella handlingar som bekräftar överlåtelsen eller av utdrag ur sådana handlingar som är tillräckliga för att överlåtelsen ska kunna fastställas. Växtsortsmyndigheten ska behålla en kopia av den skriftliga bevisningen i sina akter.
Växtsortsmyndighetens ordförande ska fastställa i vilken form och enligt vilka villkor denna skriftliga bevisning ska bevaras hos växtsortsmyndigheten.
2. Registrering av en överlåtelse kan vägras bara om de villkor som anges i punkt 1 och i artikel 23 i grundförordningen inte uppfylls.
3. Punkterna 1 och 2 ska gälla alla överlåtelser av rätt till gemenskapens växtförädlarrätt där en ansökan har införts i registret över ansökningar om gemenskapens växtförädlarrätt. Hänvisningen till registret över gemenskapens växtförädlarrätt ska förstås som en hänvisning till registret över ansökningar om gemenskapens växtförädlarrätt.
Artikel 80
Allmänna villkor för införande i registren
Utan att det påverkar tillämpningen av andra bestämmelser i grundförordningen eller i den här förordningen, kan en begäran om registrering eller om att en registrering avförs göras av vem som helst som har intresse av saken. Begäran ska ske skriftligen och inges tillsammans med bestyrkande handlingar.
Artikel 81
Villkor för införande i registren i särskilda fall
1. Om gemenskapens växtförädlarrätt, som omfattas av en ansökan eller för vilken ansökan är beviljad, förekommer i en konkurs eller liknande förfarande, ska en notering om detta göras kostnadsfritt i registret över gemenskapens växtförädlarrätt på begäran av den behöriga nationella myndigheten. Denna registrering ska även avföras kostnadsfritt på begäran av den behöriga nationella myndigheten.
2. Punkt 1 ska gälla i tillämpliga delar för åtgärder om krav enligt artiklarna 98 och 99 i grundförordningen och det lagakraftvunna avgörande som har fattats om kravet eller annat avslutande av detta krav.
3. Om växtsorter har identifierats som ursprungliga respektive väsentligen avledda, kan en begäran om registrering göras gemensamt eller separat av alla parter i förfarandet. Om bara en av parterna i förfarandet framställer begäran, ska begäran inges tillsammans med tillräcklig skriftlig bevisning om de åtgärder som föreskrivs i artikel 87.2 h i grundförordningen, vilket ersätter en begäran från den andra parten i förfarandet.
4. Om en registrering begärs av en exklusiv licens enligt avtal eller av en växtförädlarrätt inom gemenskapen som ställts som säkerhet eller som är föremål för annan sakrätt, ska tillräcklig skriftlig bevisning bifogas begäran.
Artikel 82
Offentlig insyn i registren
1. Registren ska vara öppna för offentlig insyn i växtsortsmyndighetens lokaler.
Registren och handlingarna däri ska vara tillgängliga på samma villkor som de handlingar som finns hos växtsortsmyndigheten enligt artikel 84.
2. Det ska vara gratis att granska registren på plats.
Det ska tas ut en avgift för registerutdrag som framställs och distribueras på ett sätt som kräver andra former av databehandling än enbart reproduktion av handlingar eller delar av handlingar.
3. Växtsortsmyndighetens ordförande kan besluta om offentlig insyn i registren hos de nationella organen eller de avdelningar som upprättats enligt artikel 30.4 i grundförordningen.
Avsnitt 2
Förvaring av handlingar, offentlig insyn i handlingar och odlade växtsorter
Artikel 83
Förvaring av akter
1. Handlingar om förfarandena, i original eller kopia, ska förvaras i akter med ett registernummer för förfarandena, med undantag för de handlingar som rör uteslutning av eller invändning mot ledamöter i överklagandenämnden, personal vid växtsortsmyndigheten eller den berörda provningsmyndigheten, vilka ska förvaras separat.
2. Växtsortsmyndigheten ska bevara ett exemplar av den akt som avses i punkt 1 (arkivexemplar) som ska anses vara det äkta och fullständiga exemplaret av akten. Provningsmyndigheten får behålla en kopia av handlingar som rör dessa förfaranden (provningskopia) men ska översända de originalhandlingar som växtsortsmyndigheten inte innehar.
3. Originalhandlingar som ingetts av parter i förfarandet och som ligger till grund för elektroniska akter får förstöras en viss tid efter det att växtsortsmyndigheten har mottagit dem.
4. Växtsortsmyndighetens ordförande ska fastställa närmare bestämmelser om i vilken form och hur länge akterna ska bevaras samt den period som avses i punkt 3.
Artikel 84
Tillgång till de handlingar som finns hos växtsortsmyndigheten
1. Förvaltningsrådet ska anta de praktiska bestämmelserna för tillgång till de handlingar som finns hos växtsortsmyndigheten, inklusive registren.
2. Förvaltningsrådet ska anta de kategorier av växtsortsmyndighetens handlingar som ska göras direkt tillgängliga för allmänheten genom offentliggörande, även på elektronisk väg.
Artikel 85
Granskning av odlingen av växtsorter
1. En begäran om granskning av odlingen av växtsorter ska ställas skriftligen till växtsortsmyndigheten. Med växtsortsmyndighetens samtycke ska tillträde till testlotterna ordnas av provningsmyndigheten.
2. Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 88.3 i grundförordningen ska tillträde till testlotterna för besökare inte påverkas av bestämmelserna i denna förordning, förutsatt att samtliga växtsorter är kodade, att lämpliga åtgärder är vidtagna av den bemyndigade provningsmyndigheten för att motverka att material medtas och är godkända av växtsortsmyndigheten samt att alla nödvändiga åtgärder har vidtagits för att skydda rättigheterna för sökanden eller innehavaren av gemenskapens växtförädlarrätt.
3. Växtsortsmyndighetens ordförande får fastställa närmare bestämmelser för det förfarande som rör granskningen av odlingen av växtsorter och föreskriva kontroll av de säkerhetsåtgärder som ska finnas enligt punkt 2.
Artikel 86
Konfidentiella upplysningar
När det gäller behandlingen av konfidentiella upplysningar ska växtsortsmyndigheten kostnadsfritt tillhandahålla formulär som den som ansöker om gemenskapens växtförädlarrätt ska använda för att göra en begäran om undantag från offentlig insyn av alla uppgifter om komponenter enligt artikel 88.3 i grundförordningen.
Avsnitt 3
Offentliggöranden
Artikel 87
Officiell tidskrift
1. Den publikation som ska utges minst varannan månad enligt artikel 89 i grundförordningen ska benämnas Officiell tidskrift för Gemenskapens växtsortsmyndighet, nedan kallad officiell tidskrift.
2. Den officiella tidskriften ska också innehålla de uppgifter som förts in i registren i enlighet med artiklarna 78.1 c och 78.1 d, artikel 78.2 och artikel 79.
3. Växtsortsmyndighetens ordförande ska fastställa hur den officiella tidskriften ska offentliggöras.
Artikel 88
Offentliggörande av licensansökningar som ska beviljas av växtsortsmyndigheten och beslut om detta
Dagen för mottagandet av en licensansökan som ska beviljas av växtsortsmyndigheten och dagen för meddelande av beslut om en sådan ansökan, namn och adress avseende parterna i förfarandet och vilken typ av beslut som begärs eller fattas ska offentliggöras i den officiella tidskriften. När det gäller beslut om att bevilja en tvångslicens ska innehållet i beslutet offentliggöras på motsvarande sätt.
Artikel 89
Offentliggörande av överklaganden och beslut om detta
Dagen för mottagandet av ett överklagande och för meddelande om beslut om sådant överklagande, namn och adress på parterna i överklagandeförfarandet och vilken typ av beslut som begärs eller fattas ska offentliggöras i den officiella tidskriften.
KAPITEL II
Administrativt och rättsligt samarbete
Artikel 90
Meddelande om uppgifter
1. Uppgifter som ska utbytas enligt artikel 90 i grundförordningen ska meddelas direkt mellan de myndigheter som anges i den bestämmelsen.
2. Uppgifter enligt artikel 91.1 i grundförordningen från eller till växtsortsmyndigheten får vidarebefordras kostnadsfritt via förmedling av behöriga växtsortsmyndigheter i medlemsstaterna.
3. Bestämmelsen i punkt 2 ska gälla i tillämpliga delar för meddelanden om uppgifter enligt artikel 91.1 i grundförordningen som ges till eller av provningsmyndigheten. Växtsortsmyndigheten ska erhålla en kopia av ett sådant meddelande.
Artikel 91
Granskning utförd av eller via medlemsstaternas domstolar eller allmänna åklagarmyndigheter
1. För tillgång till akter enligt artikel 91.1 i grundförordningen ska det användas kopior av akterna som utfärdas av växtsortsmyndigheten endast för detta ändamål.
2. Domstolar eller allmänna åklagarmyndigheter i medlemsstaterna kan, under pågående förfarande hos dem, lägga fram de handlingar som har översänts från växtsortsmyndigheten för granskning av tredje man. Sådan granskning ska omfattas av bestämmelserna i artikel 88 i grundförordningen och växtsortsmyndigheten ska inte debitera någon avgift för detta.
3. Växtsortsmyndigheten ska vid tidpunkten för översändandet av akterna till domstolarna eller de allmänna åklagarmyndigheterna i medlemsstaterna ange vilka begränsningar som gäller för granskning av handlingar om ansökningar om eller beviljande av gemenskapens växtförädlarrätt enligt artikel 88 i grundförordningen.
Artikel 92
Förfarande vid framställning om rättslig hjälp
1. Varje medlemsstat ska utse en central myndighet som ska motta framställningar om rättslig hjälp från växtsortsmyndigheten och som ska vidarebefordra dem till den domstol eller myndighet som är behörig att verkställa dem.
2. Växtsortsmyndigheten ska avfatta framställningar om rättslig hjälp på det språk som gäller hos den behöriga domstolen eller myndigheten eller till framställningen bifoga en översättning till det språket.
3. Om inte annat följer av bestämmelserna i punkterna 4 och 5 ska den behöriga domstolen eller myndigheten tillämpa sin egen nationella rätt avseende de förfaranden som ska följas vid verkställandet av denna begäran. De ska särskilt använda lämpliga tvångsmedel i enlighet med den nationella rätten.
4. Växtsortsmyndigheten ska underrättas om tidpunkten och platsen för undersökningen eller andra rättsliga åtgärder och ska upplysa berörda parter i förfarandet, vittnen och experter.
5. Om så begärs av växtsortsmyndigheten ska den behöriga domstolen eller myndigheten tillåta växtsortsmyndighetens personal att närvara och direkt eller genom den behöriga domstolen eller myndigheten ställa frågor till de personer som hörs.
6. Verkställandet av framställningar om rättslig hjälp ska inte föranleda någon debitering av avgifter eller kostnader av något slag. Den medlemsstat där framställningar om rättslig hjälp verkställs ska emellertid ha rätt att kräva att växtsortsmyndigheten återbetalar de avgifter som har betalats till experter och tolkar samt sådana kostnader som härrör från förfarandet enligt punkt 5.
AVDELNING VI
SLUTBESTÄMMELSER
Artikel 93
Förordning (EG) nr 1239/95 ska upphöra att gälla.
Hänvisningar till den upphävda förordningen ska anses som hänvisningar till denna förordning och ska läsas i enlighet med jämförelsetabellen i bilaga III.
Artikel 94
Ikraftträdande
Denna förordning träder i kraft den tjugonde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.
Utfärdad i Bryssel den 17 september 2009.