EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV 97/33/EG av den 30 juni 1997 om samtrafik inom telekommunikation i syfte att säkerställa samhällsomfattande tjänster och samverkan genom tillämpning av principerna om tillhandahållande av öppna nät
EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV
med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 100a i detta,
med beaktande av kommissionens förslag (1),
med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (2),
i enlighet med det förfarande som avses i artikel 189b i fördraget (3), och mot bakgrund av det gemensamma utkastet godkänt av förlikningskommittén den 19 mars 1997, och
med beaktande av följande:
1. Från och med den 1 januari 1998, med övergångsperioder i vissa medlemsstater skall tillhandahållandet av teletjänster och infrastruktur för teletjänster i gemenskapen avregleras. I rådets resolution av den 7 februari 1994 om principerna för samhällsomfattande tjänster inom telekommunikationssektorn (4) erkänns att för att främja teletjänster som täcker hela gemenskapen krävs det samtrafik av allmänt tillgängliga telenät samt, i en framtida konkurrensutsatt miljö, samtrafik mellan olika nationella operatörer och gemenskapsoperatörer. I rådets direktiv 90/387/EEG av den 28 juni 1990 om upprättandet av den inre marknaden för teletjänster genom att tillhandahålla öppna nät (5), fastställs harmoniserade principer för öppen och effektiv tillgång till och användning av allmänt tillgängliga telenät och, där så är tillämpligt, allmänt tillgängliga teletjänster. I rådets resolution av den 22 juli 1993 om översyn av situationen inom telekommunikationssektorn och om behovet av ytterligare utveckling inom denna marknad (6) framhålls det att åtgärder för att tillhandahålla öppna nät ger en lämplig ram för att harmonisera villkoren för samtrafik. Harmoniseringen är mycket viktig för att en inre marknad för teletjänster skall kunna upprättas och fungera väl. I rådets resolution av den 18 september 1995 om införandet av det framtida regelverket för telekommunikationer (7) fastslås att upprätthållande och utveckling av samhällsomfattande tjänster samt en särskild bestämmelse om samtrafik är de viktigaste beståndsdelarna i det framtida regelverket, och resolutionen anger vissa riktlinjer för en sådan verksamhet.
2. En allmän ram för samtrafik med allmänt tillgängliga telenät och allmänt tillgängliga teletjänster, oavsett vilken teknik som används, behövs för att förse gemenskapens användare med samverkande system ända fram till slutanvändaren. Rättvisa, proportionella och icke-diskriminerande villkor för samtrafik och samverkan är nyckelfaktorer för att främja utvecklingen av öppna och konkurrensinriktade marknader.
3. När speciella och exklusiva rättigheter på teleområdet avskaffas behöver vissa befintliga definitioner revideras. I detta direktiv omfattar telekommunikationer inte rundradio- och televisionssändningar. Tekniska villkor, taxor och användnings- och tillgångsvillkor som gäller för samtrafik får skilja sig från de villkor som gäller för slutanvändare/nätverksgränssnitt.
4. Regelverket för samtrafik omfattar situationer där de sammankopplade näten används för att kommersiellt tillhandahålla allmänt tillgängliga teletjänster. Regelverket för samtrafik gäller inte användningen av ett telenät för att tillhandahålla teletjänster som enbart är tillgängliga för en särskild slutanvändare eller en avgränsad användargrupp, utan endast användningen av telenätet för att tillhandahålla tjänster som är allmänt tillgängliga. Sammankopplade telenät får ägas av de berörda parterna eller grundas på hyrda ledningar och/eller överföringskapacitet som inte ägs av de berörda parterna.
5. När speciella och exklusiva rättigheter till teletjänster och infrastruktur för sådana tjänster avskaffas i gemenskapen kan det krävas någon form av tillstånd från medlemsstaterna för att tillhandahålla telenät eller teletjänster. Organisationer som har tillstånd att tillhandahålla allmänt tillgängliga telenät eller allmänt tillgängliga teletjänster i hela eller delar av gemenskapen bör vara oförhindrade att förhandla fram samtrafikavtal på kommersiell grund i enlighet med gemenskapslagstiftningen, under överinseende av nationella regleringsmyndigheter och med möjlighet för dessa att vid behov ingripa. Det är nödvändigt att se till att det finns tillräcklig samtrafik i gemenskapen mellan vissa nät och att sådana tjänster som är av stor betydelse för den sociala och ekonomiska välfärden för gemenskapens användare kan samverka, i synnerhet fasta nät och tjänster, mobiltelefonnät och -tjänster samt hyrda ledningar. Med "allmänt" avses i detta direktiv inte ägande eller ett begränsat utbud som betecknas som "allmänt nät" eller "allmänna tjänster", utan avser sådana nät eller tjänster som görs allmänt tillgängliga för användning av tredje part.
6. Det är nödvändigt att fastslå vilka organisationer som har rättighet och skyldighet till samtrafik. I syfte att stimulera utvecklingen av nya typer av teletjänster, är det viktigt att uppmuntra nya former av samtrafik och särskild nättillgång vid andra punkter än de nätanslutningspunkter som erbjuds de flesta slutanvändarna. En organisations inflytande på marknaden beror på ett antal olika faktorer, bl.a. dess andel av marknaden för den aktuella varan eller tjänsten på den aktuella geografiska marknaden, dess omsättning i förhållande till marknadens storlek, dess förmåga att påverka marknadsvillkoren, dess kontroll över slutanvändarnas tillgångsmöjligheter, dess internationella anknytning, dess tillgång till finansiering, dess erfarenhet av att tillhandahålla varor och tjänster på marknaden. En nationell regleringsmyndighet bör med beaktande av situationen på den berörda marknaden fastställa vilka organisationer som har stort inflytande på marknaden.
7. Eftersom begreppet samhällsomfattande tjänster måste utvecklas för att det skall gå att hålla takt med de tekniska framstegen, marknadsutvecklingen och förändrade användarkrav, bör de nya villkoren för tillhandahållande av samhällsomfattande tjänster bedömas vid en kommande översyn av detta direktiv.
8. Skyldigheten att tillhandahålla sådana samhällsomfattande tjänster bidrar till att uppfylla gemenskapens mål om ekonomisk och social sammanhållning och geografisk jämlikhet. Mer än en organisation i en medlemsstat kan ha skyldighet att tillhandahålla samhällsomfattande tjänster. Medlemsstaterna bör främja att så tidigt och på så bred basis som möjligt införa ny teknik, t.ex. digitala flertjänstnät (ISDN). I sitt nuvarande utvecklingsstadium inom gemenskapen finns inte ISDN tillgängligt för alla användare och omfattas inte av bestämmelserna i detta direktiv om samhällsomfattande tjänster. Det kan vara lämpligt att så småningom överväga om ISDN skall ingå i de samhällsomfattande tjänsterna. Vid beräkningen av nettokostnaden för de samhällsomfattande tjänsterna bör vederbörlig hänsyn tas till kostnader och intäkter, liksom till externa ekonomiska faktorer och de immateriella värden som ligger i tillhandahållandet av tjänsterna, men den pågående processen mot taxeutjämning bör inte hindras. Kostnaden för att uppfylla åtagandet om att tillhandahålla samhällsomfattande tjänster bör beräknas på allmänt tillgängliga grunder. Ekonomiska bidrag som kan hänföras till att åtagandet att tillhandahålla dessa tjänster delas mellan flera skall särredovisas i förhållande till kostnaden för samtrafik. När denna skyldighet blir orättvist betungande för en organisation bör medlemsstaten tillåtas att inrätta system för att dela nettokostnaden för ett samhällsomfattande tillhandahållande av ett fast allmänt tillgängligt telefonnät eller en fast allmänt tillgänglig telefonitjänst med andra organisationer som driver allmänt tillgängliga telenät och/eller tillhandahåller allmänt tillgängliga taltelefonitjänster. Dessa system bör iaktta principerna i gemenskapsrätten, i synnerhet dem som gäller icke-diskriminering och proportionalitet, utan att det påverkar tillämpningen av artikel 100a.2 i fördraget.
9. Det är viktigt att fastställa principer för att säkerställa öppenhet, tillgång till information, icke-diskriminering och likvärdig tillgång, särskilt för organisationer som har ett betydande inflytande på marknaden.
10. Prissättningen för samtrafik är en nyckelfaktor för att bestämma strukturen och intensiteten på konkurrensen under omvandlingsprocessen mot en avreglerad marknad. Organisationer med betydande inflytande på marknaden måste kunna visa att deras samtrafiksavgifter fastställs på grundval av objektiva kriterier, följer principerna om öppenhet och kostnadsorientering och är tillräckligt väl åtskilda i fråga om de nätresurser respektive tjänstekomponenter som erbjuds. Offentliggörande av en förteckning över samtrafiktjänster, avgifter och villkor, ökar den nödvändiga insynen och icke-diskrimineringen. Det bör vara möjligt att använda flexibla metoder för att ta ut avgifter för samtrafik, däri inbegripet kapacitetsbaserade avgifter. Avgiftsnivån bör främja produktivitet och uppmuntra till en effektiv och uthållig närvaro på marknaden, och den bör inte ligga under en gräns som på grundval av realomkostnader beräknas med hjälp av metoder för beräkning av långsiktig marginalkostnad, kostnadsallokering och -fördelning, och inte heller över en gräns som bestäms av priset för att tillhandahålla den berörda uppkopplingen fristående. Avgifter för samtrafik som grundar sig på en prisnivå som är nära förbunden med en långsiktig marginalkostnad för tillhandahållande av tillgång till samtrafik är lämpliga för att främja en snabb utveckling av en öppen och konkurrensinriktad marknad.
11. Om en organisation med speciella eller exklusiva rättigheter inom något område utanför telekommunikation även tillhandahåller teletjänster är särredovisning eller särskiljande av strukturerna lämpliga sätt att motverka orättvisa internsubsidier, åtminstone när omsättningen för televerksamheten ligger över en viss nivå. När en organisation har ett betydande inflytande på marknaden säkerställer en särredovisning mellan samtrafikverksamhet och annan televerksamhet insyn i de interna kostnadsöverföringarna för att på så sätt bestämma alla kostnader och intäkter som avser sådan verksamhet.
12. Nationella regleringsmyndigheter skall spela en viktig roll för att främja utvecklingen av en konkurrensinriktad marknad i gemenskapens användares intresse och att se till att det finns tillräcklig samtrafik mellan olika nät och att tjänsterna kan samverka. Med tillräcklig samtrafik tillfredsställs kraven från den operatör som önskar upprätta samtrafik, särskilt i fråga om lämpligaste sammankopplingspunkter, samtidigt som varje operatör ansvarar för överföring av samtal och debiterar de andra operatörerna fram till sammankopplingspunkten. Förhandlingar om avtal om samtrafik kan underlättas genom att nationella regleringsmyndigheter i förväg fastställer vissa villkor enligt gemenskapsrätten och med beaktande av kommissionens rekommendationer för att på så sätt underlätta utvecklingen av en verklig europeisk hemmamarknad, samt fastställer andra områden som bör omfattas av samtrafikavtal. Om det uppkommer en tvist om samtrafiken mellan parter i samma medlemsstat måste den part vars intressen har åsidosatts kunna vända sig till den nationella regleringsmyndigheten för att lösa tvisten. Nationella regleringsmyndigheter måste kunna ålägga organisationerna att koppla samman sina utrustningar där det kan visas att detta är i användarnas intresse.
13. Enligt direktiv 90/387/EEG är de grundläggande villkoren för inskränkning i tillgången till och användningen av det allmänt tillgängliga telenätet eller allmänt tillgängliga teletjänster begränsade till driftsäkerhet, upprätthållande av nätets integritet och, när det är motiverat, till samverkan när det gäller tjänster samt till dataskydd. Skälen för sådana inskränkningar måste offentliggöras. Bestämmelserna i detta direktiv hindrar inte medlemsstaterna från att vidta åtgärder av de skäl som anges i artiklarna 36 och 56 i fördraget, och särskilt vad gäller allmän säkerhet, lag och ordning och allmän moral.
14. Delad användning av utrustning kan vara till nytta för stadsplanering, av miljöskäl eller av ekonomiska eller andra skäl och bör uppmuntras av de nationella regleringsmyndigheterna på grundval av frivilliga avtal. Obligatorisk delad användning av utrustning kan vara lämplig under vissa omständigheter men bör endast åläggas organisationerna efter ingående offentliga överläggningar.
15. Nummerfrågorna är en nyckelfaktor för likvärdig tillgång. De nationella regleringsmyndigheterna bör ha ansvaret för att administrera och övervaka de nationella nummerplanerna och de namn- och adressaspekter på teleområdet som kräver samordning på nationell nivå för att konkurrensen skall bli effektiv. När de nationella regleringsmyndigheterna utövar detta ansvar skall de beakta proportionalitetsprincipen, särskilt när det gäller åtgärdernas inverkan på nätoperatörer, återförsäljare och kunder. Nummerportabilitet är en viktig möjlighet för användarna och bör genomföras så snart det går. Nummerplanerna bör utvecklas i fullt samråd med alla berörda parter och harmonisera med ett långsiktigt alleuropeiskt ramprogram för nummerfrågor och med Europeiska post- och teleunionens (CEPT) internationella nummerplaner. Nummerbehoven i Europa, behoven av att tillhandahålla nya och alleuropeiska tjänster samt internationaliseringen och synergin på telekommunikationsmarknaden kräver en samordning av de nationella ståndpunkterna enligt fördraget inom de internationella organisationer och forum där nummerbesluten fattas.
16. Enligt direktiv 90/387/EEG måste harmoniseringen av de tekniska gränssnitten och villkoren för tillgång grundas på gemensamma tekniska specifikationer som tar hänsyn till internationell standardisering. Utveckling av nya europeiska standarder för samtrafik kan komma att behövas. Enligt rådets direktiv 83/189/EEG av den 28 mars 1983 om ett förfarande för tillhandahållande av information inom området tekniska standarder och föreskrifter (8), får inga nya nationella standarder utvecklas inom områden där harmoniserade europeiska standarder är under utveckling.
17. Enligt direktiv 90/387/EEG måste villkoren för tillhandahållande av öppna nät vara genomblickbara och offentliggöras på lämpligt sätt. Genom ovan nämnda direktiv inrättades en kommitté (ONP-kommittén) för att biträda kommissionen, och i direktivet fastställs ett förfarande för samråd med företrädare för teleorganisationer, användare, konsumenter, tillverkare och tjänsteproducenter.
18. Utöver den rätt till åtgärder som ges i nationell lagstiftning eller gemenskapslagstiftning finns ett behov av ett enkelt förfarande för att lösa de gränsöverskridande tvister som ligger utanför de enskilda nationella regleringsmyndigheternas behörighet. Detta förfarande, som skall inledas på begäran av någon av de tvistande parterna bör vara smidigt, billigt och öppet för insyn.
19. För att kommissionen effektivt skall kunna övervaka tillämpningen av detta direktiv är det nödvändigt att medlemsstaterna anmäler till kommissionen vilka nationella regleringsmyndigheter som kommer att ansvara för de funktioner som skapas genom detta direktiv och vilka organisationer som omfattas av bestämmelserna i det.
20. Med tanke på den dynamiska utveckling som äger rum inom denna sektor, bör man inrätta ett smidigt förfarande för anpassning av vissa bilagor till detta direktiv, vilket tar största hänsyn till medlemsstaternas åsikter, och vilket bör inbegripa kommittén för öppna nät.
21. Den 20 december 1994 slöts ett modus vivendi (9) mellan Europaparlamentet, rådet och kommissionen om genomförandebestämmelser för rättsakter som antagits i enlighet med artikel 189b i fördraget.
22. Införandet av vissa skyldigheter måste kopplas till datum för avreglering av teletjänsterna och infrastrukturen för teletjänsterna och, särskilt med tanke på de berörda medlemsstaterna, till fullo beakta de tillämpliga överångsperioder, inklusive bibehållande av speciella eller exklusiva rättigheter vid direkt samtrafik mellan de mobila näten i dessa medlemsstater och det fasta eller mobila nätet i andra medlemsstater. En senareläggning av skyldigheten att tillhandahålla nummerportabilitet kan medges om kommissionen instämmer i att skyldigheten skulle bli alltför betungande för vissa organisationer.
23. Vad gäller företag som inte är etablerade i gemenskapen utgör detta direktiv inget hinder för att besluta om åtgärder som överensstämmer med både gemenskapsrätten och befintliga internationella åtaganden, och som är avsedda att säkerställa att medlemsstaternas medborgare åtnjuter en likvärdig behandling i tredje land. Gemenskapsföretag bör i tredje land behandlas och ges faktiskt tillträde till marknaden på ett sätt som är jämförbart med den behandling och det tillträde till marknaden som erbjuds det tredje landets medborgare inom gemenskapen. I förhandlingar om telekommunikationer måste gemenskapen sträva mot ett väl avvägt multilateralt avtal som tillförsäkrar gemenskapens operatörer ett faktiskt och jämförbart tillträde i tredje land.
24. Senast den 31 december 1999 bör det göras en översyn av hur detta direktiv tillämpas, särskilt för att granska de samhällsomfattande tjänsternas räckvidd och tidtabellen för nummerportabilitet. Läget i fråga om samtrafik med tredje land bör också ses över med jämna mellanrum för att lämpliga åtgärder skall kunna vidtas.
25. Det grundläggande målet att koppla samman nät och införa samverkan mellan tjänster i hela gemenskapen kan inte uppnås på ett tillfredsställande sätt på medlemsnivå utan kan därför uppnås bättre på gemenskapsnivå genom detta direktiv. När detta direktiv ses över är det angeläget att bedöma om det bör inrättas en europeisk regleringsmyndighet med beaktande av bland annat det förberedande arbete som utförts av kommissionen. När effektiv konkurrens råder på marknaden kommer i princip fördragets konkurrensregler att vara tillräckliga för att i efterhand övervaka lojal konkurrens och i så fall kommer behovet av detta direktiv att omprövas, med undantag för bestämmelserna om samhällsomfattande tjänster och lösning av tvister.
26. Detta direktiv påverkar inte tillämpningen av fördragets konkurrensregler.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Räckvidd och syfte
I detta direktiv fastslås ett regelverk för att inom gemenskapen säkerställa samtrafik mellan telenät och särskilt samverkan mellan tjänster och i syfte att tillhandahålla samhällsomfattande tjänster i en miljö med öppna, konkurrensutsatta marknader.
Direktivet gäller harmonisering av villkoren för en öppen och effektiv samtrafik med och tillgång till allmänt tillgängliga telenät och allmänt tillgängliga teletjänster.
Artikel 2
Definitioner
1. I detta direktiv avses med
a) samtrafik: den fysiska och logiska sammankopplingen av telenät som används av samma eller en annan organisation för att göra det möjligt för en organisations användare att kommunicera med samma eller en annan organisations användare eller att få tillgång till tjänster som erbjuds av en annan organisation. Tjänsterna kan erbjudas av de berörda parterna eller andra parter som har tillgång till nätet,
b) allmänt tillgängligt telenät: ett telenät som används, helt eller delvis, för att tillhandahålla allmänt tillgängliga teletjänster,
c) telenät: de överföringssystem och, i förekommande fall, den kopplingsutrustning och andra resurser som möjliggör överföring av signaler mellan bestämda nätanslutningspunkter via tråd, via radio, på optisk väg eller via andra elektromagnetiska media,
d) teletjänster: tjänster vars tillhandahållande helt eller delvis består av överföring och dirigering av signaler i telenät med undantag av radio- och TV-sändning,
e) användare: enskilda, inklusive konsumenter och organisationer som använder eller begär allmänt tillgängliga teletjänster,
f) speciella rättigheter: sådana rättigheter som en medlemsstat beviljar ett begränsat antal företag genom lag, förordning eller administrativ bestämmelse och som på annat sätt än genom objektiva, proportionella och icke-diskriminerande kriterier begränsar det antal företag som har rätt att tillhandahålla en tjänst eller utöva en verksamhet inom ett visst geografiskt område till två eller flera, eller som på annat sätt än enligt dessa kriterier ger flera konkurrerande företag rätt att tillhandahålla en tjänst eller utöva en verksamhet, eller som på annat sätt än enligt dessa kriterier ger något eller några företag sådana fördelar genom lagar och förordningar som väsentligt påverkar något annat företags möjlighet att tillhandahålla motsvarande tjänst eller utöva motsvarande verksamhet inom samma geografiska område under väsentligen samma betingelser.
g) samhällsomfattande tjänster: ett bestämt minimiutbud av tjänster med väl definierad kvalitet som är tillgängliga för alla användare oavsett var de befinner sig och till ett överkomligt pris med hänsyn till de speciella nationella förhållandena.
2. Ytterligare definitioner, som finns i direktiv 90/387/EEG, skall gälla i tillämpliga delar.
Artikel 3
Samtrafik på nationell nivå och gemenskapsnivå
1. Medlemsstaterna skall vidta alla nödvändiga åtgärder för att undanröja alla restriktioner som hindrar organisationer som av medlemsstaterna fått tillstånd att tillhandahålla allmänt tillgängliga telenät och allmänt tillgängliga teletjänster att träffa samtrafikavtal med varandra i enlighet med gemenskapslagstiftningen. Berörda organisationer kan finnas i samma medlemsstat eller i olika medlemsstater. Tekniska och kommersiella arrangemang för samtrafik skall de berörda parterna träffa avtal om i enlighet med bestämmelserna i detta direktiv och med konkurrensreglerna i fördraget.
2. Medlemsstaterna skall säkerställa en adekvat och effektiv samtrafik mellan de allmänt tillgängliga telenät som anges i bilaga I, i den utsträckning som krävs för att säkerställa samverkan mellan dessa tjänster för alla användare inom gemenskapen.
3. Medlemsstaterna skall säkerställa att organisationer som kopplar samman sina utrustningar med allmänt tillgängliga telenät och/eller allmänt tillgängliga teletjänster alltid respekterar den överförda eller lagrade informationens konfidentiella art.
Artikel 4
Rättigheter och skyldigheter vid samtrafik
1. Organisationer som fått tillstånd att tillhandahålla sådana allmänna telenät och/eller allmänt tillgängliga teletjänster som anges i bilaga II, skall ha rätt och, när så begärs av organisationer i denna kategori, skyldighet att träffa avtal om samtrafik med varandra i syfte att tillhandahålla de berörda tjänsterna för att säkerställa att dessa nät och tjänster kan tillhandahållas inom hela gemenskapen. Från fall till fall får den nationella regleringsmyndigheten medge en tillfällig begränsning av denna skyldighet, om det finns tekniskt och kommersiellt genomförbara alternativ till den begärda samtrafiken, och om den begärda samtrafiken är olämplig med hänsyn till de resurser som finns för att tillmötesgå begäran. Om sådana begränsningar föreskrivs av en nationell regleringsmyndighet skall de fullständiga skälen anges och offentliggöras i enlighet med artikel 14.2.
2. Organisationer som har fått tillstånd att tillhandahålla telenät och allmänt tillgängliga teletjänster enligt bilaga I, och som har ett betydande inflytande på marknaden, skall uppfylla alla rimliga önskemål om tillträde till nätet, inklusive tillträde vid andra punkter än de nätanslutningspunkter som erbjuds majoriteten av slutanvändarna.
3. En organisation skall anses ha ett betydande inflytande på marknaden när dess andel är större än 25 % av en särskild telemarknad i det geografiska område i en medlemsstat inom vilket den har tillstånd att verka.
Nationella regleringsmyndigheter får ändå avgöra att en organisation med en marknadsandel som är mindre än 25 % av den berörda marknaden har ett betydande inflytande på marknaden. De får också avgöra om en organisation som har en andel som är större än 25 % på den berörda marknaden inte har ett betydande inflytande på marknaden. När detta avgörs skall det i båda fallen tas hänsyn till organisationens förmåga att påverka marknadsvillkoren, dess omsättning i förhållande till marknadens storlek, dess styrning av slutanvändarnas möjlighet att få tillträde, dess tillgång till finansieringsresurser och dess erfarenhet av att tillhandahålla produkter och tjänster på marknaden.
Artikel 5
Samtrafik och bidrag till samhällsomfattande tjänster
1. Om en medlemsstat i enlighet med bestämmelserna i denna artikel finner att åtagandet att tillhandahålla samhällsomfattande tjänster utgör en oskäligt stor börda för en organisation, skall den fastställa ett system för att dela nettokostnaden för åtagandet att tillhandahålla samhällsomfattande tjänster med andra organisationer som driver allmänt tillgängliga telenät och/eller tillhandahåller allmänt tillgängliga taltelefonitjänster. Medlemsstaterna skall ta vederbörlig hänsyn till principerna om öppenhet, icke-diskriminering och proportionalitet när de fastställer de bidrag som skall lämnas. Endast sådana allmänt tillgängliga telenät och allmänt tillgängliga teletjänster som anges i bilaga I del 1 får finansieras på detta sätt.
2. Bidrag till att täcka eventuella kostnader för åtaganden att tillhandahålla samhällsomfattande tjänster får grundas på ett system som fastställs särskilt för detta ändamål och som administreras av ett från mottagarna fristående organ, och/eller kan betalas i form av en tilläggsavgift till samtrafikavgiften.
3. För att fastställa hur stor den eventuella börda är som orsakas av tillhandahållandet av de samhällsomfattande tjänsterna skall sådana organisationer som är skyldiga att tillhandahålla dessa tjänster på begäran av den nationella regleringsmyndigheten beräkna nettokostnaden för sådana åtaganden i enlighet med förfarandet i bilaga III. Beräkningen av nettokostnaden för skyldigheten att tillhandahålla samhällsomfattande tjänster skall revideras av den nationella regleringsmyndigheten eller ett annat behörigt organ som är fristående från teleorganisationen och som har godkänts av den nationella regleringsmyndigheten. Resultatet av kostnadsberäkningen och slutsatserna från revisionen skall vara tillgänglig för allmänheten i enlighet med artikel 14.2.
4. Om det är motiverat på grundval av nettokostnadsberäkningen enligt punkt 3, och med hänsyn till de eventuella marknadsfördelarna för en organisation som erbjuder samhällsomfattande tjänster, skall de nationella regleringsmyndigheterna avgöra om det är berättigat att införa ett system för att fördela nettokostnaden för åtaganden att tillhandahålla samhällsomfattande tjänster.
5. Där ett sådant system för att dela nettokostnaderna för skyldigheten att tillhandahålla samhällsomfattande tjänster som anges i punkt 4 har införts, skall de nationella regleringsmyndigheterna säkerställa att principen för kostnadsdelning och de närmare villkoren för systemet är tillgängliga för allmänheten i enlighet med artikel 14.2.
Nationella regleringsmyndigheter skall säkerställa att en årsrapport offentliggörs som anger den beräknade kostnaden för åtagandena att tillhandahålla samhällsomfattande tjänster och som specificerar bidragen från alla berörda parter.
6. Innan förfarandet i punkt 3-5 genomförs skall en anmälan om de avgifter som en part i samtrafiken skall betala och som inkluderar eller utgör bidrag till kostnaden för åtagandena att tillhandahålla samhällsomfattande tjänster innan dessa avgifter införs, lämnas till den nationella regleringsmyndigheten. Utan att detta påverkar tillämpningen av artikel 17 i detta direktiv skall den berörda organisationen vara skyldig att reducera avgifterna, om den nationella regleringsmyndigheten finner, på eget initiativ eller på en väl dokumenterad begäran av en berörd part, att dessa är alltför höga. En sådan reduktion skall tillämpas retroaktivt från och med det datum när avgifterna infördes, dock inte före den 1 januari 1998.
Artikel 6
Icke-diskriminering och öppenhet
För sammankoppling med de allmänt tillgängliga telenät och allmänt tillgängliga teletjänster enligt bilaga I som tillhandahålls av organisationer som nationella regleringsmyndigheter anmält att de har ett betydande marknadsinflytande, skall medlemsstaterna säkerställa följande:
a) De berörda organisationerna skall följa principen om icke-diskriminering i fråga om samtrafik som erbjuds andra. De skall tillämpa likartade villkor under likartade förhållanden gentemot sammankopplade organisationer som tillhandahåller likartade tjänster och skall tillhandahålla samtrafikutrustning och information till andra på samma villkor och av samma kvalitet som de tillhandahåller för sina egna tjänster eller för de tjänster som tillhandahålls av deras dotterbolag eller partner.
b) För att avtal lättare skall kunna slutas, skall all nödvändig information och alla nödvändiga specifikationer på begäran hållas tillgängliga för organisationer som planerar samtrafik, och den tillhandahållna informationen skall omfatta sådana förändringar som man avser att genomföra inom de närmaste sex månaderna, om den nationella regleringsmyndigheten inte träffat annan överenskommelse.
c) Avtalen om samtrafik skall överlämnas till de berörda nationella regleringsmyndigheterna och på begäran göras tillgängliga för de berörda parterna, i enlighet med artikel 14.2, med undantag för de delar som rör parternas kommersiella strategi. Den nationella regleringsmyndigheten skall avgöra vilka delar som rör parternas kommersiella strategi. I varje enskilt fall skall uppgifter om avgifter och villkor i fråga om samtrafik, och eventuella bidrag till de samhällsomfattande tjänsterna på begäran göras tillgängliga för berörda parter.
d) Upplysningar som lämnas av en organisation som ansöker om samtrafik får endast användas för det syfte som de tillhandahölls för. De får inte lämnas vidare till andra avdelningar, dotterbolag eller parter som skulle kunna vinna konkurrensmässiga fördelar genom dem.
Artikel 7
Principer för samtrafiksavgifter och kostnadsredovisningssystem
1. Medlemsstaterna skall säkerställa att bestämmelserna i punkt 2-6 tillämpas på de organisationer som driver de allmänt tillgängliga telenät eller allmänt tillgängliga teletjänster som anges i bilaga I delarna 1 och 2 och som nationella regleringsmyndigheter har anmält att de har ett betydande inflytande på marknaden.
2. Avgifterna för samtrafik skall följa principerna om öppnandet och kostnadsorientering. Bevisbördan för att avgifterna härrör från verkliga kostnader som inkluderar en rimlig avkastningsgrad på investerat kapital skall ligga hos den organisation som tillhandahåller samtrafik med sin utrustning. Nationella regleringsmyndigheter kan ålägga en organisation att fullständigt styrka sina samtrafiksavgifter och, när så är lämpligt, kräva att avgifterna justeras. Denna bestämmelse skall också gälla för de organisationer som avses i bilaga I del 3 och som enligt nationella myndigheters meddelande har ett betydande inflytande på den nationella marknaden för samtrafik.
3. Nationella regleringsmyndigheter skall säkerställa att ett referensanbud om samtrafik offentliggörs enligt artikel 14.1. Detta referensanbud skall innehålla en beskrivning av den offererade samtrafiken uppdelad i komponenter enligt marknadens behov och därmed sammanhängande villkor inklusive taxor.
Olika taxor och villkor för samtrafik får fastställas för olika kategorier av organisationer som har tillstånd att tillhandahålla telenät och teletjänster, där sådana skillnader objektivt kan motiveras på grundval av den typ av samtrafik som tillhandahålls och/eller de aktuella nationella villkoren för tillståndsgivning. Den nationella regleringsmyndigheterna skall säkerställa att sådana skillnader inte leder till en snedvridning av konkurrensen och i synnerhet att organisationen tillämpar lämpliga taxor och villkor för samtrafiken när den tillhandahåller samtrafik för sina egna tjänster eller för de tjänster som tillhandahålls av dess dotterbolag eller partner, i enlighet med artikel 6 a.
Den nationella regleringsmyndigheten skall ha möjlighet att ändra referensanbudet om samtrafik när detta är motiverat.
Bilaga IV innehåller en förteckning över komponenter så att samtrafiksavgifter, taxestrukturer och poster i taxan kan utarbetas vidare. Om en organisation gör ändringar i det offentliggjorda referensanbudet om samtrafik, kan de justeringar som krävs av den nationella regleringsmyndigheten få retroaktiv verkan från och med det datum när ändringen infördes.
4. Avgifter för samtrafiken skall i enlighet med gemenskapslagstiftningen vara tillräckligt uppdelade, så att den som begär tjänsten inte behöver betala för sådant som inte har ett strikt samband med den begärda tjänsten.
5. I enlighet med det förfarande som anges i artikel 15 skall kommissionen fastställa rekommendationer för kostnadsredovisningssystem och särredovisning i samband med samtrafik. De nationella regleringsmyndigheterna skall säkerställa att organisationernas kostnadsredovisningssystem är lämpliga för att uppfylla kraven i denna artikel och att de dokumenteras tillräckligt detaljerat i enlighet med bilaga V.
De nationella regleringsmyndigheterna skall säkerställa att en beskrivning av kostnadsredovisningssystemet som visar de huvudkategorier i vilka kostnader har förts samman, samt de regler som används för att allokera kostnader till samtrafik görs tillgängliga på begäran. Den nationella regleringsmyndigheten eller något annat behörigt organ som är fristående från teleorganisationen och godkänd av den nationella regleringsmyndigheten skall kontrollera att kostnadsredovisningssystemet efterlevs. En redogörelse för efterlevnaden skall offentliggöras varje år.
6. Om det förekommer avgifter som har samband med delningen av kostnaderna för åtagandet om samhällsomfattande tjänster enligt artikel 5, skall dessa avgifter delas upp och specificeras var och en för sig.
Artikel 8
Särredovisning och ekonomisk rapportering
1. Medlemsstaterna skall kräva att organisationer som tillhandahåller allmänt tillgängliga telenät och/eller allmänt tillgängliga teletjänster och som har särskilda eller exklusiva rättigheter att tillhandahålla tjänster inom andra sektorer i samma medlemsstat eller i någon annan medlemsstat, skall redovisa televerksamheterna separat i den utsträckning som det hade krävts om verksamheterna i fråga hade bedrivits av juridiskt fristående bolag så att alla kostnader och intäkter kan identifieras tillsammans med beräkningsunderlag och specifikationer över de tillämpade tilldelningsmetoder som har att göra med deras televerksamheter, inklusive en specificerad uppdelning i fasta tillgångar och strukturkostnader, eller särskilja strukturerna för televerksamheterna.
Medlemsstaterna får välja att inte tillämpa kraven på organisationerna om deras årliga omsättning på marknaden för televerksamhet i gemenskapen är lägre än den gräns som anges i bilaga VI del 1.
2. Medlemsstaterna skall kräva att organisationer som driver allmänna telenät och/eller allmänt tillgängliga teletjänster enligt bilaga I delarna 1 och 2 och som av nationella regleringsmyndigheter anmälts att de har ett betydande marknadsinflytande och tillhandahåller allmänt tillgängliga telenät och/eller allmänna teletjänster som är tillgängliga för slutanvändarna och som erbjuder samtrafikstjänster till andra organisationer, skall ha separat redovisning både för sin samtrafikverksamhet (vari inbegrips såväl samtrafiktjänster som tillhandahålls internt som samtrafikstjänster som tillhandahålls till andra) och för sina övriga verksamheter, så att alla kostnader och intäkter kan identifieras, tillsammans med beräkningsunderlag och specifikationer över tillämpade tilldelningsmetoder, som har att göra med deras samtrafikverksamhet. Detta inbegriper en specificerad uppdelning i fasta tillgångar och strukturkostnader.
Medlemsstaterna får välja att inte tillämpa kraven på dessa organisationer om deras årsomsättning inom televerksamheten i medlemsstaterna är lägre än den gräns som anges i bilaga VI del 2.
3. Organisationer som tillhandahåller allmänt tillgängliga telenät och/eller allmänt tillgängliga teletjänster skall genast på begäran tillhandahålla ekonomisk information med önskad detaljeringsgrad till sina respektive nationella regleringsmyndigheter. De nationella regleringsmyndigheterna får offentliggöra sådan information som bidrar till en öppen och konkurrensutsatt marknad, med beaktande av kommersiella sekretesskrav.
4. De ekonomiska rapporterna från de organisationer som tillhandahåller allmänna telenät eller allmänt tillgängliga teletjänster skall utarbetas, underställas granskning av en fristående revisor och offentliggöras. Granskningen skall utföras i enlighet med tillämpliga regler i den nationella lagstiftningen.
Första stycket gäller även för den separata redovisning som föreskrivs i punkterna 1 och 2.
Artikel 9
De nationella regleringsmyndigheternas allmänna skyldigheter
1. De nationella regleringsmyndigheterna skall verka för och se till att tillfredsställande samtrafik tillhandahålls i alla användares intresse, och de skall utöva sina skyldigheter på ett sådant sätt att det ger största möjliga ekonomiska effektivitet och största möjliga nytta för slutanvändarna. De nationella regleringsmyndigheterna skall särskilt beakta
- behovet att säkerställa funktionalitet ända ut till slutanvändarna,
- behovet att stimulera en konkurrensutsatt marknad,
- behovet att garantera en rättvis och riktig utveckling av en harmoniserad europeisk telemarknad,
- behovet att samarbeta med motsvarande myndigheter i andra medlemsstater,
- behovet att främja upprättandet och utvecklingen av transeuropeiska nät och tjänster, samtrafik mellan nationella nät och samverkan mellan tjänster, samt tillgång till sådana nät och tjänster,
- principerna för icke-diskriminering (inbegripet lika tillgång) och proportionalitet,
- behovet att tillhandahålla och utveckla samhällsomfattande tjänster.
2. Allmänna villkor som fastställs i förväg av den nationella regleringsmyndigheten skall offentliggöras i enlighet med artikel 14.1.
Särskilt i fråga om samtrafik mellan organisationer som anges i bilaga II
- får de nationella regleringsmyndigheterna i förväg fastställa villkor för de områden som anges i bilaga VII del 1,
- skall de nationella regleringsmyndigheterna verka för att de frågor som anges i bilaga VII del 2 skall omfattas av samtrafikavtalen.
3. För att uppnå de mål som anges i punkt 1 får de nationella regleringsmyndigheterna när som helst ingripa på eget initiativ, och skall göra det om någon av parterna begär det, för att specificera de frågor som måste avhandlas i ett samtrafikavtal eller för att fastställa särskilda villkor som skall iakttas av en eller flera parter i ett sådant avtal. De nationella regleringsmyndigheterna får i undantagsfall kräva att ändringar görs i redan slutna samtrafikavtal, om detta kan motiveras av behovet att säkerställa en effektiv konkurrens och/eller av behovet av samverkan mellan tjänster för användarna.
De villkor som anges av de nationella regleringsmyndigheterna får bland annat ange villkor för att säkerställa en effektiv konkurrens, tekniska villkor, taxor, villkor för leverans och användning, villkor om iakttagande av tillämpliga standarder, iakttagande av väsentliga krav, skydd för miljön och/eller upprätthållande av kvaliteten på tjänster ända ut till slutanvändaren.
Den nationella regleringsmyndigheten får när som helst på eget initiativ eller om någon av parterna begär det också ange de tidsfrister inom vilka förhandlingar om samtrafik skall avslutas. Om en överenskommelse inte nås inom den angivna tidsfristen, skall den nationella regleringsmyndigheten vidta åtgärder för att få till stånd en överenskommelse enligt förfaranden som fastställts av denna myndighet. Dessa förfaranden skäl vara tillgängliga för allmänheten i enlighet med artikel 14.2.
4. Om en organisation som har tillstånd att tillhandahålla allmänt tillgängliga telenät eller allmänt tillgängliga teletjänster sluter samtrafikavtal med andra, skall den nationella regleringsmyndigheten ha rätt att granska alla sådana samtrafikavtal i deras helhet.
5. Om det uppstår en tvist om samtrafik mellan organisationer i en medlemsstat, skall den nationella regleringsmyndigheten i den medlemsstaten på begäran av någon av parterna vidta åtgärder för att lösa tvisten inom sex månader från denna begäran. Tvisten skall lösas genom att en rimlig balans åstadkoms mellan rättmätiga intressen från båda parter.
Härvid skall den nationella regleringsmyndigheten bland annat beakta
- användarnas intresse,
- författningsenliga skyldigheter eller restriktioner som gäller för någon av parterna,
- det önskvärda i att stimulera nyskapande marknadserbjudanden och att erbjuda användarna ett brett urval av teletjänster på nationell nivå och på gemenskapsnivå,
- tillgången på tekniskt och kommersiellt genomförbara alternativ till den begärda samtrafiken,
- det önskvärda i att säkerställa tillträde på lika villkor,
- behovet av att bevara det allmänt tillgängliga telenätets integritet och upprätthålla samverkan mellan tjänsterna,
- arten av den begäran som framställts i förhållande till de resurser som står till buds för att uppfylla den,
- parternas inbördes marknadspositioner,
- allmänintresset (t.ex. skyddet av miljön),
- främjandet av konkurrens,
- behovet av att upprätthålla samhällsomfattande tjänster.
Den nationella regleringsmyndighetens beslut i frågan skall göras tillgängligt för allmänheten i enlighet med nationella förfaranden. Berörda parter skall ges en fullständig redogörelse över de skäl som beslutet grundar sig på.
6. Om organisationer som har tillstånd att tillhandahålla allmänt tillgängliga telenät och/eller allmänt tillgängliga teletjänster inte har kopplat samman sina utrustningar, skall de nationella regleringsmyndigheterna, i enlighet med proportionalitetsprincipen och i användarnas intresse, som en sista utväg kunna kräva att berörda organisationer kopplar samman sina utrustningar för att skydda väsentliga allmänna intressen och, om det är lämpligt, skall de kunna ange villkoren för samtrafiken.
Artikel 10
Väsentliga krav
Utan att det påverkar de åtgärder som kan vidtas i enlighet med artiklarna 3.5 och 5.3 i direktiv 90/387/EEG skall de väsentliga krav som anges i artikel 3.2 direktiv 90/387/EEG tillämpas i det här direktivet i fråga om samtrafik av allmänt tillgängliga telenät och/eller allmänt tillgängliga teletjänster enligt punkt a) till d) i denna artikel.
Om den nationella regleringsmyndigheten i samtrafikavtal inför villkor som grundas på väsentliga krav skall dessa villkor offentliggöras på det sätt som fastställs i artikel 14.1.
a) Säkerhet vid nätdrift: Medlemsstaterna skall vidta alla nödvändiga åtgärder för att se till att de allmänt tillgängliga telenäten och de allmänt tillgängliga teletjänsterna upprätthålls vid katastrofartade nätsammanbrott eller exceptionella fall av force majeure, såsom extrema väderleksförhållanden, jordbävningar, översvämning, åsknedslag eller eldsvåda.
Om sådana händelser som nämns i det första stycket inträffar, skall berörda organ anstränga sig på alla sätt för att upprätthålla tjänsten på högsta nivå så att de prioriteringar som fastställts av de behöriga nationella myndigheterna följs.
Kravet att uppfylla detta krav skall inte vara ett giltigt skäl för att vägra förhandla om samtrafikvillkor.
Den nationella regleringsmyndigheten skall vidare se till att de villkor för samtrafiken som rör nätsäkerheten i fråga om risken för olyckshändelser varken är oproportionella eller diskriminerande och att de grundar sig på i förväg bestämda objektiva kriterier.
b) Upprätthållande av nätens integritet: Medlemsstaterna skall vidta alla nödvändiga åtgärder för att se till att de allmänt tillgängliga telenätens integritet upprätthålls. Detta krav skall inte vara ett giltigt skäl för att vägra att förhandla om villkoren för samtrafiken. Den nationella regleringsmyndigheten skall se till att de villkor för samtrafiken som rör skydd av nätets integritet är proportionella och icke-diskriminerande till sin natur, och att de grundar sig på i förväg bestämda objektiva kriterier.
c) Samverka mellan tjänster: Medlemsstaterna får införa villkor i samtrafikavtal för att säkerställa samverkan mellan tjänster, inbegripet villkor för att säkra en tillfredsställande kvalitet ända ut till slutanvändarna. Sådana villkor får innefatta genomförande av särskilda tekniska standarder eller specifikationer eller uppföranderegler som marknadsaktörerna kommit överens om.
d) Dataskydd: Medlemsstaterna får införa villkor i samtrafikavtal för att garantera att data skyddas i den utsträckning det behövs för att säkerställa efterlevnaden av tillämpliga föreskrifter om skydd av data, inbegripet skydd av personuppgifter, sekretess vid behandling, överföring eller lagring av data och skydd för privatlivet. i överenstämmelse med gemenskapslagstiftningen.
Artikel 11
Samlokalisering och delning av utrustning
Om en organisation som tillhandahåller allmänt tillgängliga telenät och/eller allmänt tillgängliga teletjänster enligt nationell lagstiftning har rätt att installera utrustning på, över eller under offentligt ägd eller privat mark eller får utnyttja ett förfarande för att expropriera eller använda mark, skall de nationella regleringsmyndigheterna verka för en delning av sådan utrustning och/eller mark med andra organisationer som tillhandahåller allmänt tillgängliga telenät och teletjänster, framför allt där de väsentliga kraven gör det omöjligt för andra organisationer att utnyttja andra alternativ.
Avtal om samlokalisering eller delning av utrustning skall normalt slutas genom affärsmässiga och tekniska avtal mellan berörda parter. Den nationella regleringsmyndigheten får ingripa för att lösa tvister i enlighet med artikel 9.
I synnerhet får medlemsstaterna inte meddela föreskrifter om delning av utrustning och/eller delning av mark (inbegripet fysisk samlokalisering) förrän efter en skälig tid med offentligt samråd under vilken alla berörda parter måste ges tillfälle att yttra sig. Sådana föreskrifter får innehålla regler om fördelning av kostnaderna för delning av utrustning och/eller delning av mark.
Artikel 12
Nummerfrågor
1. Medlemsstaterna skall se till att lämpliga nummer och nummerserier tillhandahålls för alla allmänt tillgängliga teletjänster.
2. För att säkerställa fullständig samverkan mellan nät och tjänster som omfattar hela Europa skall medlemsstaterna, i enlighet med fördraget, vidta alla nödvändiga åtgärder för att se till att deras nationella ståndpunkter samordnas i internationella organisationer och forum där beslut om nummerfrågor fattas, med beaktande av den tänkbara framtida utvecklingen av nummerfrågorna i Europa.
3. Medlemsstaterna skall se till att nationella nummerplaner för telekommunikation kontrolleras av den nationella regleringsmyndigheten för att garantera att de är oberoende av organisationer som tillhandahåller telenät eller teletjänster och underlätta nummerportabilitet. För att säkerställa verklig konkurrens skall de nationella regleringsmyndigheterna se till att förfarandena för tilldelning av enskilda nummer och/eller av nummerserier är öppna, rättvisa och sker i rätt tid, och att tilldelningen sker på ett objektivt, öppet och icke-diskriminerande sätt. De nationella regleringsmyndigheterna får fastställa villkor för användningen av vissa prefix eller vissa kortnummer, särskilt när dessa används för tjänster av allmänt intresse (t.ex. frisamtalstjänster, betalteletjänster, nummerupplysningstjänster samt larm- och räddningstjänster) eller för att se till att det finns likvärdig tillgång.
4. De nationella regleringsmyndigheterna skall se till att huvudkomponenterna i de nationella nummerplanerna, och alla senare tillägg eller ändringar i dem, skall offentliggöras i enlighet med artikel 14.1, med endast de begränsningar som är nödvändiga av nationella säkerhetsskäl.
5. De nationella regleringsmyndigheterna skall främja ett så tidigt införande som möjligt av nummerportabilitetstjänsten, som gör det möjligt för de slutanvändare som så önskar att behålla sitt eller sina nummer på en given plats inom det fasta allmänt tillgängliga telefonnätet, oavsett vilken organisation som tillhandahåller tjänsten, och se till att denna utrustning är tillgänglig i åtminstone alla större befolkningscentra före den 1 januari 2003.
För att säkerställa att de avgifter som debiteras konsumenterna är rimliga skall de nationella regleringsmyndigheterna se till att prissättningen för den samtrafik som avser tillhandahållandet av denna tjänst är rimlig.
6. De nationella regleringsmyndigheterna skall se till att nummerplaner och nummerförfaranden tillämpas på et sätt som ger en rimlig och lika behandling av alla som tillhandahåller allmänt tillgängliga teletjänster. Medlemsstaterna skall i synnerhet se till att en organisation som har erhållit en nummerserie undgår otillbörlig diskriminering i de nummersekvenser som ger tillträde till tjänster från andra teleoperatörer.
Artikel 13
Tekniska standarder
1. Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 5.3 i direktiv 90/387/EEG, där det fastställs att införandet av angivna europeiska standarder kan göras obligatoriskt, skall de nationella regleringsmyndigheterna se till att organisationer som tillhandahåller allmänt tillgängliga telenät eller allmänt tillgängliga teletjänster till fullo tar hänsyn till de standarder som i Europeiska gemenskapernas officiella tidning anges som lämpliga för samtrafik.
Om sådana standarder saknas skall de nationella regleringsmyndigheterna främja tillhandahållandet av tekniska gränssnitt för samtrafik i enlighet med de standarder eller specifikationer som förtecknas nedan:
- standarder antagna av europeiska standardiseringsorgan, t.ex. Europeiska institutet för telekommunikationsstandarder (ETSI) eller Europeiska organisationen för standardisering (CEN)/Europeiska kommittén för elektroteknisk standardisering (Cenelec),
eller, om sådana standarder saknas,
- internationella standarder eller rekommendationer antagna av Internationella teleunionen (ITU), Internationella standardiseringsorganisationen (ISO) eller Internationella elektrotekniska kommittén (IEC),
eller, om sådana standarder saknas,
- nationella standarder.
2. Kommissionen får, i enlighet med förfarandet i artikel 15, begära att europeiska standardiseringsorgan, där så är lämpligt, fastställer standarder för samtrafik och tillträde. Hänvisningar till standarder för samtrafik och tillträde får offentliggöras i Europeiska gemenskapernas officiella tidning i enlighet med artikel 5 i direktiv 90/387/EEG.
Artikel 14
Offentliggörande av och tillgång till information
1. I fråga om den information som anges i artiklarna 7.3, 9.2, 10 och 12.4 skall de nationella regleringsmyndigheterna se till att aktuell information offentliggörs på ett lämpligt sätt för att berörda parter enkelt skall kunna få tillgång till den. Det skall anges i den berörda medlemsstatens officiella tidning hur informationen offentliggörs.
2. I fråga om den information som anges i artiklarna 4.1, 5.3, 5.5, 6 c och 9.3 skall de nationella regleringsmyndigheterna se till att aktuell information utan kostnad hålls tillgänglig på begäran för de berörda parterna under normal kontorstid. Det skall anges i den berörda medlemsstatens officiella tidning när och var tillgång till informationen kan ges.
3. Medlemsstaterna skall underrätta kommissionen före den 1 januari 1998 - och därefter omgående om ändring sker - om hur den information som avses i punkterna 1 och 2 görs tillgänglig. Kommissionen skall i Europeiska gemenskapernas officiella tidning regelbundet offentliggöra en motsvarande hänvisning till sådana anmälningar.
Artikel 15
Förfarande för rådgivande kommitté
1. Kommissionen skall biträdas av den kommitté som har inrättats i enlighet med artikel 9.1 i direktiv 90/387/EEG, nedan kallad ONP-kommittén.
2. Kommissionens företrädare skall förelägga kommittén ett förslag till åtgärder. Kommittén skall yttra sig över förslaget inom den tid som ordföranden bestämmer med hänsyn till hur brådskande frågan är, om nödvändigt genom omröstning.
3. Yttrandet skall protokollföras och dessutom har varje medlemsstat rätt att begära att få sin uppfattning tagen till protokollet.
Kommissionen skall ta största hänsyn till det yttrande som kommittén avgett. Den skall underrätta kommittén om det sätt på vilket dess yttrande har beaktats.
Artikel 16
Förfarande för föreskrivande kommitté
1. Utan hinder av bestämmelserna i artikel 15 skall följande förfarande gälla för de frågor som omfattas av artikel 19.
2. Kommissionens företrädare skall förelägga kommittén ett förslag till åtgärder. Kommittén skall yttra sig över förslaget inom den tid som ordföranden bestämmer med hänsyn till hur brådskande frågan är. Den skall fatta sitt beslut med den majoritet som enligt artikel 148.2 i fördraget skall tillämpas vid beslut som rådet skall fatta på förslag av kommissionen, varvid medlemsstaternas röster skall vägas enligt fördragets artikel 148.2. Ordföranden får inte rösta.
3. Kommissionen skall själv anta förslaget om det är förenligt med kommitténs yttrande.
4. Om förslaget inte är förenligt med kommitténs yttrande eller om inget yttrande avges, skall kommissionen utan dröjsmål föreslå rådet vilka åtgärder som skall vidtas. Rådet skall fatta sitt beslut med kvalificerad majoritet.
Om rådet inte har fattat något beslut inom tre månader från det att förslaget mottagits, skall kommissionen själv besluta att de föreslagna åtgärderna skall vidtas.
Artikel 17
Förlikningsförfarande för att lösa tvister mellan organisationer som bedriver verksamhet med tillstånd från olika medlemsstater
1. Utan att det påverkar
a) de åtgärder som kommissionen eller någon medlemsstat får vidta i enlighet med fördraget,
b) de rättigheter som den part som åberopar förfarandet i punkterna 2 och 3, de berörda organisationerna eller någon annan part har enligt gällande nationell lagstiftning,
skall det förfarande som fastställs i punkterna 2 och 3 kunna användas för att lösa tvister om samtrafik mellan organisationer som bedriver verksamhet med tillstånd från olika medlemsstater, om en sådan tvist inte faller under ansvarsområdet för en enskild nationell regleringsmyndighet som utövar sina befogenheter enligt artikel 9.
2. Varje part som framför ett klagomål mot en annan organisation när det gäller samtrafiken kan inge klagomålet till den nationella regleringsmyndigheten i den medlemsstat som har beviljat tillståndet för den organisation mot vilken klagomålet riktas. Den nationella regleringsmyndigheten skall vidta åtgärder för att lösa tvisten enligt de förfaranden och den tidsplan som anges i artikel 9.5.
3. Om det förekommer sammanfallande tvister mellan samma två organisationer skall på begäran av någon av de tvistande parterna de berörda nationella regleringsmyndigheterna samordna sina ansträngningar för att lösa tvisterna enligt principerna i artikel 9.1 inom sex månader efter det att klagomålet har ingivits. Lösningen skall utgöra en rättvis balans mellan de båda tvistande parternas berättigade anspråk och överensstämma med samtrafikreglerna i de berörda medlemsstaterna i enlighet med gemenskapslagstiftningen.
Artikel 18
Anmälan
1. Medlemsstaterna skall se till att de nationella regleringsmyndigheterna har tillräckliga resurser för att utföra de uppgifter som anges i detta direktiv och skall senast den 31 januari 1997 anmäla till kommissionen vilka nationella regleringsmyndigheter som har ansvar för dessa uppgifter.
2. De nationella regleringsmyndigheterna skall senast den 31 januari 1997, och vid ändring genast därefter, anmäla till kommissionen vilka organisationer som
- har ett åtagande om samhällsomfattande tjänster för att tillhandahålla de allmänt tillgängliga telenät och allmänt tillgängliga teletjänster som anges i bilaga I del 1, och som är berättigade till att direkt få ett bidrag till nettokostnaden i samband med sitt åtagande i enlighet med förfarandet i artikel 5.2,
- är underkastade bestämmelserna i detta direktiv om organisationer med ett betydande inflytande på marknaden,
- omfattas av bilaga II.
Kommissionen kan kräva att de nationella regleringsmyndigheterna motiverar varför de har ansett att en organisation har respektive inte har ett betydande inflytande på marknaden.
3. Kommissionen skall offentliggöra namnen på de organisationer som avses i punkt 2 i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.
Artikel 19
Teknisk anpassning
Förändringar som behövs för att anpassa bilagorna IV, V och VII i detta direktiv till ny teknisk utveckling eller till förändringar av marknadssituationen och konsumentefterfrågan skall fastställas av kommissionen i enlighet med förfarandet i artikel 16.
Artikel 20
Uppskov
1. De medlemsstater som anges i rådets resolutioner av den 22 juli 1993 och den 22 december 1994 och som har rätt till en ytterligare övergångsperiod för avregleringen av teletjänster skall ges uppskov från skyldigheterna i artiklarna 3.1, 3.2, 4.1, 4.2, 9.1 och 9.3, om dessa skyldigheter rör den direkta samtrafiken mellan mobiltelefonnätet i denna medlemsstat och det fasta nätet eller mobiltelefonnätet i andra medlemsstater, enligt artikel 5, så länge och i den utsträckning de använder sig av sådana övergångsperioder. Medlemsstaterna skall underrätta kommissionen om sin avsikt att använda sig av övergångsperioderna.
2. Uppskov från skyldigheterna enligt artikel 12.5 får begäras om den berörda medlemsstaten kan visa att dessa skyldigheter skulle innebära en alltför stor börda för vissa organisationer eller grupper av organisationer. Medlemsstaten skall underrätta kommissionen om varför den begär uppskov, när kraven kan uppfyllas och vilka åtgärder som kommer att vidtas för att klara tidsfristen. Kommissionen skall pröva begäran med beaktande av de särskilda förhållandena i denna medlemsstat samt behovet av att säkerställa att det finns ett enhetligt regelverk på gemenskapsnivå, och underrätta medlemsstaten om den anser att de särskilda förhållandena i medlemsstaten berättigar till att uppskov beviljas och i så fall hur länge ett sådant uppskov gäller.
Artikel 21
Samtrafik med organisationer i tredje land
1. Medlemsstaterna får underrätta kommissionen om alla rättsliga eller praktiska svårigheter av allmänt slag som gemenskapsorganisationer kan möta i samband med samtrafik med organisationer i tredje land, och som de har fått kännedom om.
2. När kommissionen underrättas om sådana svårigheter får den vid behov förelägga rådet förslag om ett lämpligt mandat för förhandling om jämförbara rättigheter för gemenskapsorganisationerna i dessa tredje länder. Rådet skall fatta beslut med kvalificerad majoritet.
3. Åtgärder som vidtas i enlighet med punkt 2 skall inte påverka gemenskapens och medlemsstaternas skyldigheter enligt internationella överenskommelser på området.
Artikel 22
Översyn
1. Kommissionen skall senast den 31 december 1997 och därefter regelbundet lämna en rapport till Europaparlamentet och rådet om vilka rättigheter gemenskapsorganisationerna har att bedriva samtrafik i tredje land.
2. Kommissionen skall göra en översyn om hur detta direktiv tillämpas och regelbundet lämna en rapport till Europaparlamentet och rådet, första gången senast den 31 december 1999. I samband med detta får kommissionen begära information från medlemsstaterna.
I rapporten skall det redogöras för vilka bestämmelser i detta direktiv som bör anpassas mot bakgrund av utvecklingen på marknaden, den tekniska utvecklingen och förändringar i konsumentefterfrågan, särskilt i fråga om
a) bestämmelserna i artikel 5,
b) den tidsplan som föreskrivs i artikel 12.5.
Kommissionen skall även i rapporten undersöka mervärdet av inrättandet av en europeisk regleringsmyndighet för att utföra de uppgifter, som skulle visa sig kunna göras bättre på gemenskapsnivå.
Artikel 23
Genomförande
1. Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den 31 december 1997. De skall genast underrätta kommissionen om detta.
När en medlemsstat antar dessa bestämmelser skall de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter åtföljs av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda.
2. Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texterna till de centrala bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv.
Artikel 24
Ikraftträdande
Detta direktiv träder i kraft den tjugonde dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.
Artikel 25
Adressater
Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.
Utfärdat i Bryssel den 30 juni 1997.