NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (ES) č. 717/2007
ze dne 27. června 2007
o roamingu ve veřejných mobilních telefonních sítích ve Společenství a o změně směrnice 2002/21/ES
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 95 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Vysoká úroveň cen, které platí uživatelé veřejných mobilních telefonních sítí, jako jsou studenti, osoby na služebních cestách a turisté, při používání svých mobilních telefonů na cestách v zahraničí v rámci Společenství, je pro vnitrostátní regulační orgány, spotřebitele i orgány Společenství znepokojující. Přemrštěně vysoké maloobchodní ceny vznikají v důsledku vysokých velkoobchodních cen účtovaných operátorem hostitelské zahraniční sítě a v mnoha případech rovněž v důsledku vysokých maloobchodních přirážek účtovaných operátorem domovské sítě zákazníka. Snižování velkoobchodních cen se často nepromítá do cen účtovaných maloobchodnímu zákazníkovi. Ačkoli někteří operátoři nedávno zavedli tarifní programy, které zákazníkům nabízejí příznivější podmínky a nižší ceny, stále existují důkazy, že mezi náklady a cenami není takový vztah, jaký by převládal na trzích s plně rozvinutou hospodářskou soutěží.
(2)
Vytvořením evropského sociálního, vzdělávacího a kulturního prostoru na základě mobility jednotlivců by měla být usnadněna komunikace mezi lidmi a vybudována skutečná „Evropa pro občany“.
(3)
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/19/ES ze dne 7. března 2002 o přístupu k sítím elektronických komunikací a přiřazeným zařízením a o jejich vzájemném propojení (přístupová směrnice) (3), směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/20/ES ze dne 7. března 2002 o oprávnění pro sítě a služby elektronických komunikací (autorizační směrnice) (4), směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/21/ES ze dne 7. března 2002 o společném předpisovém rámci pro sítě a služby elektronických komunikací (rámcová směrnice) (5), směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/22/ES ze dne 7. března 2002 o univerzální službě a právech uživatelů týkajících se sítí a služeb elektronických komunikací (směrnice o univerzální službě) (6) a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/58/ES ze dne 12. července 2002 o zpracování osobních údajů a ochraně soukromí v odvětví elektronických komunikací (směrnice o soukromí a elektronických komunikacích) (7) (společně dále jen „předpisový rámec pro elektronické komunikace z roku 2002“) mají za cíl vytvoření vnitřního trhu pro elektronické komunikace v rámci Společenství při zajištění vysoké úrovně ochrany spotřebitele prostřednictvím rozvinuté hospodářské soutěže.
(4)
Toto nařízení není ojedinělým opatřením, nýbrž, pokud jde o roaming na území Společenství, doplňuje a podporuje pravidla stanovená předpisovým rámcem pro elektronické komunikace z roku 2002. Tento předpisový rámec totiž neposkytl vnitrostátním regulačním orgánům dostatek prostředků, aby mohly rozhodně a účinně zakročit v otázce cen roamingových služeb v rámci Společenství, a není tedy s to zajistit řádné fungování vnitřního trhu roamingových služeb. Toto nařízení je vhodným prostředkem k nápravě tohoto stavu.
(5)
Předpisový rámec pro elektronické komunikace z roku 2002 je postaven na zásadě, že regulační povinnosti ex ante by měly být ukládány pouze v případech, kdy neexistuje účinná hospodářská soutěž, a stanoví postup zahrnující pravidelnou analýzu trhů a přezkum povinností vnitrostátními regulačními orgány, což vede k ukládání povinností ex ante operátorům označeným jako podniky s významnou tržní silou. Mezi prvky tohoto postupu patří vymezení relevantních trhů v souladu s doporučením Komise o relevantních trzích produktů a služeb v odvětví elektronických komunikací, které připadají v úvahu pro regulaci ex ante podle směrnice 2002/21/ES (8) (dále jen „doporučení“), analýza vymezených trhů v souladu s pokyny Komise pro analýzu trhu a posuzování významné tržní síly podle předpisového rámce Společenství pro sítě a služby elektronických komunikací (9), označení operátorů s významnou tržní silou a uložení povinností ex ante takto označeným operátorům.
(6)
Jako relevantní trh, který připadá v úvahu pro regulaci ex ante, uvádí doporučení velkoobchodní vnitrostátní trh pro mezinárodní roaming ve veřejných mobilních sítích. Avšak práce vnitrostátních regulačních orgánů (prováděná jak jednotlivě, tak v rámci skupiny evropských regulačních orgánů) v oblasti analýzy velkoobchodních vnitrostátních trhů pro mezinárodní roaming dokládá, že kvůli obtížím při určování podniků s významnou tržní silou - vzhledem ke zvláštním vlastnostem mezinárodního roamingu včetně jeho přeshraniční povahy - nemohou dosud vnitrostátní regulační orgány účinně řešit vysokou úroveň velkoobchodních cen za roaming na území Společenství.
(7)
Pokud jde o poskytování mezinárodních roamingových služeb na maloobchodní úrovni, neoznačilo doporučení žádný maloobchodní trh pro mezinárodní roaming za relevantní trh, a to mimo jiné proto, že se mezinárodní roamingové služby na maloobchodní úrovni nenakupují samostatně, nýbrž představují pouze jeden prvek většího maloobchodního balíčku, který si zákazníci kupují od svého domovského poskytovatele.
(8)
Vnitrostátní regulační orgány odpovídající za ochranu a prosazování zájmů uživatelů mobilních telefonů, kteří mají obvyklé bydliště na jejich území, navíc nemohou mít kontrolu nad chováním operátorů navštívené sítě sídlících v jiných členských státech, na kterých jsou tito uživatelé při využívání mezinárodních roamingových služeb závislí. Uvedená překážka by rovněž mohla snižovat účinnost opatření přijatých členskými státy na základě zbytkové pravomoci přijímat předpisy na ochranu spotřebitele.
(9)
Na členské státy je tedy vyvíjen tlak, aby přijaly opatření upravující výši cen za mezinárodní roaming, ale mechanismus pro regulační zásah ex ante ze strany vnitrostátních regulačních orgánů, stanovený v předpisovém rámci pro elektronické komunikace z roku 2002, se neukázal být dostatečný, aby vnitrostátním regulačním orgánům umožnil v této konkrétní oblasti rozhodným způsobem jednat v zájmu spotřebitelů.
(10)
Kromě toho ve svém usnesení ze dne 1. prosince 2005 o regulaci a elektronických komunikačních trzích v Evropě 2004 (10) vyzval Evropský parlament Komisi k vyvinutí nových iniciativ směřujících ke snížení vysokých nákladů na přeshraniční provoz mobilních telefonů a Evropská rada na zasedání ve dnech 23. a 24. března 2006 dospěla k závěru, že cílené, účinné a integrované politiky v oblasti informačních a komunikačních technologií na evropské i vnitrostátní úrovni jsou nezbytné pro dosažení cílů obnovené lisabonské strategie, pokud jde o hospodářský růst a produktivitu, a v této souvislosti uvedla, že snížení cen za roaming je důležité pro konkurenceschopnost.
(11)
Na základě tehdejších úvah bylo cílem předpisového rámce pro elektronické komunikace z roku 2002 odstranit všechny překážky obchodu mezi členskými státy v oblasti, kterou tento předpisový rámec harmonizoval, mimo jiné opatření, jež mají vliv na ceny za roaming. Tato skutečnost by však neměla bránit přizpůsobení harmonizovaných pravidel jiným úvahám s cílem nalézt nejúčinnější prostředky pro dosažení vysoké úrovně ochrany spotřebitele a zlepšení podmínek pro fungování vnitřního trhu.
(12)
Předpisový rámec pro elektronické komunikace z roku 2002, a zejména rámcová směrnice, by proto měl být změněn s cílem umožnit odchýlení se od jinak použitelných pravidel, zejména pravidla, že cena za nabízené služby by měla být v nepřítomnosti významné tržní síly stanovena obchodní dohodou, a umožnit tak zavedení doplňkových regulačních povinností, které by odrážely zvláštní vlastnosti roamingových služeb na území Společenství.
(13)
Maloobchodní a velkoobchodní trh pro roaming vykazují jedinečné vlastnosti, které odůvodňují výjimečná opatření, jež jdou nad rámec mechanismů, které jsou jinak dostupné podle předpisového rámce pro elektronické komunikace z roku 2002.
(14)
Regulační povinnosti, jejichž cílem je chránit zájmy roamingových zákazníků, by měly být uloženy na maloobchodní i velkoobchodní úrovni, neboť zkušenosti ukazují, že snížení velkoobchodních cen roamingových služeb na území Společenství se nemusí promítnout do nižších maloobchodních cen za roaming, neboť k tomu chybí podnět. Na druhé straně by opatření na snížení úrovně maloobchodních cen, která by neupravovala úroveň velkoobchodních nákladů spojených s poskytováním těchto služeb, mohla vést k riziku narušení řádného fungování trhu pro roaming na území Společenství.
(15)
Tyto regulační povinnosti by měly být přímo použitelné ve všech členských státech a měly by být účinné co nejdříve, přičemž dotčeným operátorům by se mělo poskytnout přiměřené období na úpravu cen a nabídky služeb tak, aby byl zajištěn soulad.
(16)
Měl by se zavést společný přístup, který zajistí, že uživatelé veřejných pozemních mobilních telefonních sítí nebudou na cestách v rámci Společenství platit přemrštěné ceny za roamingové služby při uskutečňování nebo příjmu hlasových volání na území Společenství, čímž se dosáhne vysoké úrovně ochrany spotřebitele a ochrání se hospodářská soutěž mezi mobilními operátory, a současně se zachovají podněty k inovační činnosti a možnost volby pro spotřebitele. S ohledem na přeshraniční povahu dotčených služeb je tento společný přístup potřebný k tomu, aby mobilní operátoři mohli působit v rámci jediného soudržného předpisového rámce založeného na objektivně stanovených kritériích.
(17)
Nejúčinnější a nejpřiměřenější metodou regulace úrovně cen za uskutečňování a příjem roamingových volání v rámci Společenství je stanovení maximálních průměrných cen za minutu volání na velkoobchodní úrovni pro celé Společenství a omezení cen na maloobchodní úrovni zavedením eurotarifu. Průměrné velkoobchodní ceny by měly platit pro jakoukoli dvojici operátorů v rámci Společenství v průběhu stanoveného období.
(18)
Eurotarif by měl být stanoven tak, aby operátoři měli zaručenu dostatečnou marži a byli motivováni nabízet konkurenční roamingové služby v nižších cenových hladinách. Operátoři by měli eurotarif nabízet aktivně, bezplatně a jasnou a průhlednou transparentní formou všem svým roamingovým zákazníkům.
(19)
Tento regulační přístup by měl zajistit, že maloobchodní ceny za roaming na území Společenství budou lépe odrážet výchozí náklady související s poskytováním služby, než tomu bylo doposud. Maximální eurotarif, který může být nabízen roamingovým zákazníkům, by proto měl odrážet přiměřenou marži účtovanou k velkoobchodním nákladům na poskytování roamingových služeb, ale přitom by měl operátorům ponechat volnost soutěžit mezi sebou diferenciací svých nabídek a přizpůsobením svých cenových struktur tržním podmínkám a preferencím spotřebitelů. Tento regulační přístup by se neměl vztahovat na doplňkové služby.
(20)
Tento regulační přístup by měl být snadno proveditelný a sledovatelný, aby se minimalizovala administrativní zátěž operátorů, na něž se její požadavky vztahují, jakož i vnitrostátních regulačních orgánů, které jsou pověřeny dohledem a prosazováním. Měl by být rovněž transparentní a bezprostředně srozumitelný všem uživatelům mobilních telefonů ve Společenství. Operátorům, kteří poskytují velkoobchodní a maloobchodní roamingové služby, by měl dále přinášet jistotu a předvídatelnost. Proto je vhodné, aby byla maximální výše cen za minutu na velkoobchodní i maloobchodní úrovni stanovena v tomto nařízení, a to v konkrétních částkách.
(21)
Při stanovení této maximální výše průměrných cen za minutu na velkoobchodní úrovni je třeba vzít v úvahu různé prvky, které tvoří roamingové volání na území Společenství, zejména náklady na zahájení a ukončení volání v mobilní síti včetně režijních nákladů, signalizace a tranzitu. Nejvhodnějším měřítkem pro zahájení a ukončení volání je průměrná sazba za ukončení volání pro operátory mobilních sítí ve Společenství, stanovená na základě informací, jež poskytly vnitrostátní regulační orgány a které zveřejnila Komise. Při stanovení maximálních průměrných cen za minutu podle tohoto nařízení by proto mělo být přihlédnuto k průměrným sazbám za ukončení volání v mobilní síti, které mohou být použity jako měřítko pro stanovení souvisejících nákladů. Maximální průměrné ceny za minutu na velkoobchodní úrovni by měly být každoročně snižovány s ohledem na snižování sazeb za ukončení volání v mobilní síti, které občas předepisují vnitrostátní regulační orgány.
(22)
Stanovením eurotarifu na maloobchodní úrovni by mělo být roamingovým zákazníkům zaručeno, že jim nebude účtována přemrštěná cena za uskutečnění nebo příjem regulovaného roamingového volání, ale přitom ponechá domovským operátorům dostatečnou marži pro diferenciaci produktů nabízených zákazníkům.
(23)
Všichni zákazníci by měli mít možnost zvolit si bez dodatečných plateb a podmínek jednoduchý roamingový tarif, který nepřesáhne regulované sazby. Přiměřené rozpětí mezi velkoobchodními a maloobchodními cenami by mělo zajistit, že operátoři budou moci pokrýt všechny své specifické roamingové náklady na maloobchodní úrovni, včetně odpovídajícího podílu na marketingových nákladech a nákladech na dotované telefonní sady, a zbude jim odpovídající zůstatek, který jim poskytne přiměřený zisk. Eurotarif je vhodným prostředkem pro to, aby poskytl ochranu spotřebitelům a současně pružnost operátorům. V souladu se snižováním cen na velkoobchodní úrovni by se každoročně měla snižovat i maximální výše eurotarifu.
(24)
Noví roamingoví zákazníci by měli být plně informováni o rozsahu roamingových tarifů ve Společenství, a to včetně tarifů, které odpovídají eurotarifu. Stávající roamingoví zákazníci by měli mít během určitého období možnost si zvolit nový tarif, který je v souladu s eurotarifem, nebo jiný roamingový tarif. U stávajících roamingových zákazníků, kteří se v tomto období nerozhodli, je vhodné rozlišovat mezi zákazníky, kteří si zvolili konkrétní roamingový tarif nebo balíček již před vstupem tohoto nařízení v platnost, a těmi, kteří si tak neučinili. Zákazníkům spadajícím do druhé kategorie by měl být automaticky přidělen tarif, který je v souladu s tímto nařízením. Roamingoví zákazníci využívající specifické roamingové tarify nebo balíčky, jež vyhovují jejich osobním požadavkům a jež si zvolili na základě těchto požadavků, by měli dříve zvolené tarify nebo balíčky nadále využívat, pokud poté, co byli upozorněni na jejich současné tarifní podmínky, v příslušné lhůtě neoznámí volbu tarifu. Tyto specifické roamingové tarify nebo balíčky by mohly zahrnovat například roamingové paušální tarify, neveřejné tarify, tarify s dodatečnými pevnými platbami za roaming, tarify s cenami za minutu, které jsou nižší než nejvyšší eurotarif, nebo tarify s cenami za sestavení spojení.
(25)
Poskytovatelé maloobchodních roamingových služeb na území Společenství by měli mít stanovenu lhůtu pro úpravu svých cen s cílem dodržet limity stanovené tímto nařízením.
(26)
Poskytovatelé velkoobchodních roamingových služeb na území Společenství by měli rovněž mít lhůtu na splnění limitů stanovených tímto nařízením.
(27)
Jelikož toto nařízení stanoví, že směrnicemi předpisového rámce pro elektronické komunikace z roku 2002 nejsou dotčena konkrétní opatření přijatá za účelem regulace cen za roaming za mobilní hlasová telefonní volání na území Společenství, a jelikož se po poskytovatelích roamingových služeb na území Společenství může tímto nařízením požadovat, aby změnili své maloobchodní roamingové tarify v souladu s požadavky tohoto nařízení, nemělo by těmito změnami vznikat uživatelům mobilních telefonů právo odstoupit od smluv na základě vnitrostátních právních předpisů provádějících předpisový rámec pro elektronické komunikace z roku 2002.
(28)
Tímto nařízením by neměly být dotčeny inovativní nabídky pro zákazníky, které jsou výhodnější než maximální eurotarif ve smyslu tohoto nařízení, ale naopak by jím měly podněcovány inovativní nabídky roamingovým zákazníkům v nižších cenových hladinách. Toto nařízení nevyžaduje opětovné zavedení plateb za roaming tam, kde už byly jednou zcela zrušeny, ani zvýšení stávajících cen za roaming na úroveň limitů stanovených tímto nařízením.
(29)
Domovští poskytovatelé mohou nabízet přiměřený souhrnný paušální měsíční tarif, na který se nevztahují žádné cenové limity. Tento paušální tarif by měl zahrnovat roamingové hlasové nebo datové komunikační služby na území Společenství, včetně krátkých textových zpráv (SMS) a multimediálních zpráv (MMS).
(30)
V zájmu zajištění toho, aby z tohoto nařízení měli prospěch všichni uživatelé mobilní hlasové telefonie, měly by se maloobchodní cenové požadavky použít bez ohledu na to, zda má roamingový zákazník se svým domovským poskytovatelem uzavřenu smlouvu o využívání předplacených služeb či zda je jeho tarifním zákazníkem, a nezávisle na tom, zda domovský poskytovatel provozuje svou vlastní síť, je operátorem virtuální mobilní sítě či druhotným prodejcem služeb mobilní hlasové telefonie.
(31)
Pokud poskytovatelé mobilních telefonních služeb ze Společenství dospějí k závěru, že ukončením platnosti nebo hrozbou ukončení platnosti jejich roamingových ujednání s operátory mobilních sítí v jiných členských státech budou ohroženy výhody interoperability a spojení od koncového bodu ke koncovému bodu, kterých požívají jejich zákazníci, nebo pokud nemohou svým zákazníkům poskytnout službu v jiném členském státě, protože neuzavřeli dohodu s jedním nebo více operátory sítí na velkoobchodní úrovni, měly by vnitrostátní regulační orgány v případě nutnosti využít pravomocí, které jim jsou svěřeny článkem 5 přístupové směrnice, a zajistit přiměřený přístup a propojení, aby byla zaručeno takové spojení od koncového bodu ke koncovému bodu a interoperabilita služeb s ohledem na cíle uvedené v článku 8 rámcové směrnice, zejména s ohledem na cíl vytvoření plně funkčního jednotného trhu elektronických komunikačních služeb.
(32)
S cílem více zprůhlednit maloobchodní ceny za uskutečňování a příjem regulovaných roamingových volání v rámci Společenství a pomoci roamingovým zákazníkům při rozhodování o použití mobilního telefonu v zahraničí by poskytovatelé mobilních telefonních služeb měli svým roamingovým zákazníkům umožnit snadno a bezplatně získat informace o cenách za roaming, které jsou v jejich případě použitelné při uskutečňování nebo příjmu hlasových volání v navštíveném členském státě. Poskytovatelé by měli kromě toho svým zákazníkům na požádání bezplatně poskytovat další informace o cenách za minutu nebo za datovou jednotku při přijetí nebo uskutečnění volání (včetně DPH) a rovněž o cenách za odesílání a přijímání SMS, MMS a jiných dostupných datových komunikačních služeb v navštíveném členském státě.
(33)
Z důvodu transparentnosti je rovněž nutné, aby poskytovatelé informovali o cenách za roaming, zejména o eurotarifu a o souhrnném paušálním tarifu, pokud jej nabízejí, při uzavírání účastnických smluv a rovněž pokaždé, když dojde ke změně cen za roaming. Informace o cenách za roaming by měli domovští poskytovatelé poskytovat přiměřenou formou, například na fakturách, na internetu, prostřednictvím televizní reklamy nebo hromadnými dopisy zákazníkům. Domovští poskytovatelé by měli zajistit, aby všichni jejich roamingoví zákazníci byli informováni o tom, že mají k dispozici regulované tarify, a měli by zákazníky srozumitelnou a jednoznačnou formou informovat o podmínkách eurotarifu a o jejich právu přejít na tento tarif nebo z něho přejít na jiný.
(34)
Vnitrostátní regulační orgány, které odpovídají za provádění úkolů podle předpisového rámce pro elektronické komunikace z roku 2002, by na svém území měly mít pravomoci potřebné k dohledu nad povinnostmi stanovenými tímto nařízením a k jejich prosazování. Rovněž by měly sledovat vývoj cen hlasových a datových služeb poskytovaných uživatelům mobilních telefonů při roamingu v rámci Společenství, případně včetně zvláštních nákladů souvisejících s roamingovými voláními uskutečněnými a přijatými v nejvzdálenějších regionech Společenství, a nutnost zajistit, aby tyto náklady měly na velkoobchodním trhu přiměřenou návratnost a aby řízení provozu v sítích nebylo využíváno k omezování možností volby v neprospěch zákazníka. Měly by zajistit, aby dotčené strany měly přístup k aktuálním informacím o používání tohoto nařízení, a každých šest měsíců zveřejňovat výsledky tohoto sledování. Informace o firemních zákaznících, o zákaznících využívajících předplacených služeb a o tarifních zákaznících by se měly poskytovat odděleně.
(35)
Roaming v rámci jedné země v nejvzdálenějších regionech Společenství, v nichž jsou uděleny jiné licence na provozování mobilních telefonních sítí než na ostatním území státu, by mohl být zvýhodněn sníženými sazbami srovnatelným se sníženými sazbami na roamingovém trhu Společenství. V důsledku provádění tohoto nařízení by neměli být zákazníci využívající roamingové služby v rámci jedné země cenově znevýhodněni vůči zákazníkům využívajícím roamingové služby na území Společenství. Vnitrostátní orgány mohou za tímto účelem přijmout další opatření slučitelná s právem Společenství.
(36)
Vzhledem tomu, že vedle hlasových telefonních volání se stále více rozšiřují nové mobilní datové komunikační služby, mělo by toto nařízení umožnit i sledování rozvoje trhu s těmito službami. Komise by proto měla rovněž sledovat trh roamingových datových komunikačních služeb včetně SMS a MMS.
(37)
Členské státy by měly stanovit systém sankcí, které se použijí v případě porušení tohoto nařízení.
(38)
Jelikož cílů tohoto nařízení, totiž zavedení společného přístupu pro zajištění toho, aby uživatelé veřejných mobilních telefonních sítí na cestách v rámci Společenství neplatili při uskutečňování nebo příjmu hlasových volání přemrštěné ceny za roamingové služby na území Společenství, čímž se dosáhne vysoké úrovně ochrany spotřebitele a ochrání se hospodářská soutěž mezi mobilními operátory, nemůže být uspokojivě a bezpečně, včas a harmonizovaným způsobem dosaženo na úrovni členských států, a lze jich proto lépe dosáhnout na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné pro dosažení uvedených cílů.
(39)
Tento společný přístup by měl být zřízen na omezenou dobu. Na základě přezkumu, který provede Komise, může být platnost tohoto nařízení prodloužena nebo může být toto nařízení změněno. Komise přezkoumá účinnost tohoto nařízení a jeho příspěvek k provádění předpisového rámce a k řádnému fungování vnitřního trhu a posoudí jeho dopad na drobné poskytovatele mobilních telefonních služeb ve Společenství a na jejich postavení na trhu roamingových služeb na území Společenství,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět a oblast působnosti
1. Toto nařízení zavádí společný přístup pro zajištění toho, aby uživatelé veřejných mobilních telefonních sítí na cestách v rámci Společenství neplatili přemrštěné ceny za roamingové služby při uskutečňování volání nebo příjmu volání na území Společenství, čímž se přispěje k řádnému fungování vnitřního trhu za současného dosažení vysoké úrovně ochrany spotřebitele a ochrany hospodářské soutěže mezi mobilními operátory, přičemž budou zachovány podněty k inovační činnosti a spotřebitelé budou mít zaručenu možnost volby. Stanoví pravidla pro ceny, které si mohou mobilní operátoři účtovat za poskytování mezinárodních roamingových služeb za hlasová volání zahájená a ukončená v rámci Společenství, a použije se jak na ceny účtované mezi operátory sítí na velkoobchodní úrovni, tak na ceny účtované domovskými operátory na maloobchodní úrovni.
2. Toto nařízení rovněž stanoví pravidla, jejichž cílem je zvýšit transparentnost cen a zlepšit poskytování informací o cenách uživatelům roamingových služeb na území Společenství.
3. Toto nařízení představuje zvláštní opatření ve smyslu čl. 1 odst. 5 rámcové směrnice.
4. Cenové limity stanovené tímto nařízením jsou uvedeny v eurech. Pokud jsou ceny podle článků 3 a 4 vyjádřeny v jiných měnách, stanoví se počáteční limity ve smyslu uvedených článků v těchto měnách za použití referenčních směnných kurzů platných ke dni 30. června 2007, zveřejněných Evropskou centrální bankou v Úředním věstníku Evropské unie. Pro účely následného snižování těchto limitů podle čl. 3 odst. 2 a čl. 4 odst. 2 se upravené hodnoty určují za použití referenčního směnného kurzu zveřejněného jeden měsíc před dnem, od něhož se upravené hodnoty mají použít.
Článek 2
Definice
1. Pro účely tohoto nařízení se použijí definice stanovené v článku 2 přístupové směrnice, v článku 2 rámcové směrnice a v článku 2 směrnice o univerzální službě.
2. Kromě definic uvedených v odstavci 1 se použijí tyto definice:
a)
„eurotarifem“ se rozumí jakýkoli tarif, který nepřesahuje maximální ceny uvedené v článku 4, který může domovský poskytovatel v souladu s uvedeným článkem účtovat za poskytování regulovaných roamingových volání;
b)
„domovským poskytovatelem“ se rozumí podnik, který poskytuje roamingovému zákazníkovi veřejné pozemní mobilní telefonní služby, a to prostřednictvím vlastní sítě nebo jako operátor virtuální mobilní sítě či jako druhotný prodejce;
c)
„domovskou sítí“ se rozumí veřejná pozemní mobilní telefonní síť nacházející se na území členského státu a využívaná domovským poskytovatelem k poskytování veřejných pozemních mobilních telefonních služeb roamingovým zákazníkům;
d)
„roamingem na území Společenství“ se rozumí využívání mobilního telefonu nebo jiného zařízení roamingovým zákazníkem k uskutečňování nebo příjmu volání v rámci Společenství na území jiného členského státu, než je členský stát, v němž se nachází jeho domovská síť, a to na základě ujednání mezi operátorem domovské sítě a operátorem navštívené sítě;
e)
„regulovaným roamingovým voláním“ se rozumí mobilní hlasové telefonní volání uskutečněné roamingovým zákazníkem, které má původ v navštívené síti a končí ve veřejné telefonní síti v rámci Společenství, nebo mobilní telefonní volání přijaté roamingovým zákazníkem, které má původ ve veřejné telefonní síti v rámci Společenství a končí v navštívené síti;
f)
„roamingovým zákazníkem“ se rozumí zákazník poskytovatele veřejných pozemních mobilních telefonních služeb poskytovaných prostřednictvím veřejné pozemní mobilní sítě nacházející se na území Společenství, jemuž smlouva nebo ujednání s jeho domovským poskytovatelem umožňuje využívat mobilní telefon nebo jiné zařízení k uskutečňování nebo příjmu volání v navštívené síti na základě ujednání mezi operátorem domovské sítě a operátorem navštívené sítě;
g)
„navštívenou sítí“ se rozumí veřejná pozemní mobilní telefonní síť nacházející se na území jiného členského státu, než je členský stát, v němž se nachází domovská síť, a umožňující roamingovým zákazníkům uskutečňovat nebo přijímat volání na základě ujednání s operátorem domovské sítě.
Článek 3
Velkoobchodní ceny za regulovaná roamingová volání
1. Průměrná velkoobchodní cena, kterou smí operátor navštívené sítě účtovat operátorovi domovské sítě roamingového zákazníka za zprostředkování regulovaného roamingového volání, které má původ v této navštívené síti, včetně nákladů na původ, tranzit a ukončení volání, nesmí překročit 0,30 EUR za minutu.
2. Tato průměrná velkoobchodní cena platí pro jakoukoli dvojici operátorů a vypočítává se za dvanáctiměsíční období, popřípadě za kratší období, které zbývá do pozbytí platnosti tohoto nařízení. Maximální průměrná velkoobchodní cena se snižuje dne 30. srpna 2008 na 0,28 EUR a dne 30. srpna 2009 na 0,26 EUR.
3. Průměrná velkoobchodní cena uvedená v odstavci 1 se vypočítá vydělením celkových velkoobchodních příjmů z roamingu celkovým počtem minut velkoobchodního roamingu prodaných za poskytování velkoobchodních roamingových volání v rámci Společenství dotyčným operátorem za dané období. Operátor navštívené sítě je oprávněn rozlišovat mezi cenami ve špičce a mimo špičku.
Článek 4
Maloobchodní ceny za regulovaná roamingová volání
1. Domovští poskytovatelé zpřístupní a jasnou a transparentní formou aktivně nabízejí eurotarif uvedený v odstavci 2 všem svým roamingovým zákazníkům. Tento eurotarif nevyžaduje uzavření související účastnické smlouvy ani nezahrnuje další pevné nebo pravidelné platby a může být kombinován s jakýmkoli jiným maloobchodním tarifem.
Při nabízení eurotarifu domovský operátor upozorní své roamingové zákazníky, kteří si před 30. června 2007 zvolili zvláštní roamingový tarif nebo balíček, na podmínky tohoto tarifu nebo balíčku.
2. Maloobchodní cena v rámci eurotarifu (bez DPH), kterou smí domovský poskytovatel účtovat svému roamingovému zákazníkovi za zprostředkování regulovaného roamingového volání, se může u roamingových volání lišit, avšak nesmí překročit 0,49 EUR za minutu za uskutečněná volání a 0,24 EUR za minutu za přijatá volání. Dne 30. srpna 2008 se cenový strop sníží na 0,46 EUR za uskutečněná volání a 0,22 EUR za přijatá volání a dne 30. srpna 2009 se dále sníží na 0,43 EUR za uskutečněná volání a 0,19 EUR za přijatá volání.
3. Všem roamingovým zákazníkům se nabídne tarif uvedený v odstavci 2.
Všem stávajícím roamingovým zákazníkům se do 30. července 2007 poskytne možnost zvolit si eurotarif nebo jakýkoli jiný roamingový tarif, přičemž mají lhůtu dvou měsíců na to, aby o své volbě uvědomili svého domovského poskytovatele. Požadovaný tarif se aktivuje nejpozději do jednoho měsíce od doručení žádosti zákazníka domovskému poskytovateli.
Roamingovým zákazníkům, kteří svou volbu v průběhu uvedené dvouměsíční lhůty neoznámili, se automaticky poskytne eurotarif uvedený v odstavci 2.
Pokud si však roamingoví zákazníci před 30. června 2007 úmyslně zvolili zvláštní roamingový tarif nebo balíček, které se liší od roamingového tarifu, který by jim byl přidělen v případě, že by si žádný takový tarif nebo balíček nezvolili, a pokud tito zákazníci volbu podle tohoto odstavce neoznámili, zůstává jim i nadále dříve zvolený tarif nebo balíček.
4. Každý roamingový zákazník může kdykoli po ukončení postupu uvedeného v odstavci 3 požádat o převedení na eurotarif nebo z eurotarifu. Toto převedení musí proběhnout do jednoho pracovního dne od doručení žádosti, musí být bezplatné a nesmí zahrnovat žádné podmínky ani omezení týkajícími se jiných prvků účastnické smlouvy. Domovský poskytovatel může lhůtu pro převedení prodloužit až do okamžiku, kdy skončí minimální stanovené období, po něž musí být využíván předchozí roamingový tarif a které nesmí přesáhnout tři měsíce.
Článek 5
Použití článků 3 a 6
1. Článek 3 se použije ode dne 30. srpna 2007.
2. Ustanovení čl. 6 odst. 1 a 2 se použijí ode dne 30. září 2007.
Článek 6
Transparentnost maloobchodních cen
1. Každý domovský poskytovatel poskytne roamingovému zákazníkovi po jeho vstupu na území jiného členského státu, než je členský stát, v němž se nachází jeho domovská síť, bezplatně a automaticky prostřednictvím zprávy zaslané na mobilní telefon základní personalizované informace o cenách za roaming (včetně DPH), které platí pro uskutečňování a příjem volání dotyčným zákazníkem v navštíveném členském státě, aby roamingového zákazníka upozornil na skutečnost, že mu budou při uskutečňování nebo příjmu volání účtovány ceny za roaming, ledaže zákazník domovskému poskytovateli oznámí, že takové upozornění nevyžaduje.
Základní personalizované informace o cenách zahrnují nejvyšší ceny, které mohou být zákazníku účtovány v rámci jeho tarifního programu za uskutečňování volání v rámci navštívené země a z navštívené země do členského státu, v němž se nachází jeho domovská síť, jakož i za příjem volání. Rovněž obsahují číslo bezplatné telefonní linky uvedené v odstavci 2, na níž je možno získat podrobnější informace.
Zákazník, který oznámil, že nepožaduje automatické zasílání zpráv na mobilní telefon, má právo kdykoli bezplatně požádat domovského poskytovatele, aby tuto službu opět začal poskytovat.
Nevidomým osobám a osobám se zbytky zraku poskytují domovští poskytovatelé na základě žádosti tyto personalizované informace o cenách automaticky hlasovým voláním, a to bezplatně.
2. Kromě možností uvedených v odstavci 1 mají zákazníci na základě žádosti právo bezplatně obdržet podrobnější personalizované informace o cenách za roaming platných pro hlasová volání, SMS, MMS a jiné datové komunikační služby, a to formou hlasového volání do mobilní sítě nebo prostřednictvím SMS. Tato žádost je podávána prostřednictvím bezplatné telefonní linky určené k tomuto účelu domovským poskytovatelem.
3. Při uzavření účastnické smlouvy poskytují domovští poskytovatelé všem uživatelům úplné informace o platných cenách za roaming, zejména o eurotarifu. Bez zbytečného prodlení rovněž poskytují svým roamingovým zákazníkům aktuální informace o platných cenách za roaming pokaždé, kdy dojde ke změně těchto cen.
Domovští poskytovatelé učiní nezbytné kroky, aby byli všichni jejich roamingoví zákazníci informováni o možnosti zvolit si eurotarif. Zejména informují do 30. července 2007 všechny roamingové zákazníky o podmínkách eurotarifu, a to jasnou a nestrannou formou. Všem zákazníkům, kteří si zvolili jiný tarif, poté v přiměřených intervalech tuto skutečnost připomínají.
Článek 7
Dohled a prosazování
1. Vnitrostátní regulační orgány na svém území vykonávají sledování a dohled, pokud jde o dodržování tohoto nařízení.
2. Vnitrostátní regulační orgány zveřejňují aktuální informace o uplatňování tohoto nařízení, zejména článků 3 a 4, a to způsobem, který dotčeným stranám umožňuje k těmto informacím snadný přístup.
3. V rámci přípravy přezkumu podle v článku 11 vnitrostátní regulační orgány sledují vývoj velkoobchodních a maloobchodních cenách za poskytování hlasových a datových komunikačních služeb včetně SMS a MMS roamingovým zákazníkům, a to včetně nejvzdálenějších regionů uvedených v čl. 299 odst. 2 Smlouvy. Vnitrostátní regulační orgány si rovněž všímají případů nedobrovolného využití roamingu v příhraničních regionech sousedících členských států a sledují, zda není řízení provozu v sítích využíváno v neprospěch zákazníků. Výsledky tohoto sledování sdělují každých šest měsíců Komisi, přičemž informace o firemních zákaznících, o zákaznících využívajících předplacených služeb a o tarifních zákaznících se poskytují odděleně.
4. Vnitrostátní regulační orgány mají pravomoc požadovat od podniků, na něž se vztahují povinnosti podle tohoto nařízení, aby jim poskytly veškeré informace významné pro provádění a prosazování tohoto nařízení. Uvedené podniky poskytují tyto informace neprodleně na žádost, v časových lhůtách a s úrovní podrobnosti údajů, jaké požaduje vnitrostátní regulační orgán.
5. Vnitrostátní regulační orgány mohou z vlastního podnětu zasáhnout s cílem zajistit dodržování tohoto nařízení. V případě nutnosti využívají zejména pravomocí podle článku 5 přístupové směrnice s cílem zajistit přiměřený přístup a vzájemné propojení, aby bylo zabezpečeno spojení od koncového bodu ke koncovému bodu a zaručena interoperabilita roamingových služeb.
6. Pokud vnitrostátní regulační orgán shledá, že dochází k porušení povinností stanovených tímto nařízením, má pravomoc požadovat okamžité ukončení takového porušování.
Článek 8
Řešení sporů
1. V případě sporů týkajících se povinností stanovených tímto nařízením mezi podniky, které zajišťují sítě nebo poskytují služby elektronických komunikací v členském státě, se použijí postupy pro řešení sporů stanovené v článcích 20 a 21 rámcové směrnice.
2. V případě nevyřešených sporů, jejichž účastníky jsou spotřebitelé nebo koneční uživatelé a které se týkají určité otázky v oblasti působnosti tohoto nařízení, zajistí členské státy dostupnost postupů pro mimosoudní řešení sporů stanovené v článku 34 směrnice o univerzální službě.
Článek 9
Sankce
Členské státy stanoví pravidla pro sankce za porušení tohoto nařízení a přijmou veškerá opatření nezbytná pro zajištění jejich provádění. Stanovené sankce musejí být účinné, přiměřené a odrazující. Členské státy oznámí uvedená ustanovení Komisi do 30. března 2008 a neprodleně ji uvědomí o veškerých pozdějších změnách, které se uvedených ustanovení dotýkají.
Článek 10
Změna směrnice 2002/21/ES (rámcová směrnice)
V článku 1 směrnice 2002/21/ES (rámcová směrnice) se doplňuje nový odstavec, který zní:
„5. Touto směrnicí a zvláštními směrnicemi nejsou dotčena zvláštní opatření přijatá za účelem regulace mezinárodního roamingu ve veřejných mobilních telefonních sítích ve Společenství.“
Článek 11
Přezkum
1. Do 30. prosince 2008 Komise přezkoumá fungování tohoto nařízení a podá zprávu Evropskému parlamentu a Radě. Komise zejména posoudí, zda bylo dosaženo cílů nařízení. Ve své zprávě Komise přezkoumá vývoj velkoobchodních a maloobchodních cen za poskytování hlasových a datových komunikačních služeb včetně SMS a MMS roamingovým zákazníkům a případně v této zprávě připojí doporučení ohledně potřeby regulace těchto služeb. K tomuto účelu může Komise použít informace poskytnuté v souladu s čl. 7 odst. 3.
2. Komise ve své zprávě posoudí, zda je s ohledem na vývoj na trhu a na hospodářskou soutěž a ochranu spotřebitele nutné prodloužit platnost tohoto nařízení i po období uvedeném v článku 13 nebo toto nařízení změnit, přičemž přihlédne k vývoji cen za mobilní hlasové a datové komunikační služby na vnitrostátní úrovni a k dopadům tohoto nařízení na postavení malých, nezávislých a začínajících operátorů v rámci hospodářské soutěže. Pokud Komise dojde k závěru, že jsou tato opatření nutná, předloží Evropskému parlamentu a Radě příslušný návrh.
Článek 12
Oznamovací povinnost
Členské státy oznámí Komisi do 30. srpna 2007 vnitrostátní regulační orgány, které odpovídají za plnění úkolů podle tohoto nařízení.
Článek 13
Vstup v platnost a pozbytí platnosti
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Pozbývá platnosti dnem 30. června 2010.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 27. června 2007.
EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING (EG) nr 717/2007
av den 27 juni 2007
om roaming i allmänna mobiltelefonnät i gemenskapen och om ändring av direktiv 2002/21/EG
(Text av betydelse för EES)
EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 95,
med beaktande av kommissionens förslag,
med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (1),
efter att ha hört Regionkommittén,
i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget (2), och
av följande skäl:
(1)
De höga priser som användare av allmänna mobiltelefonnät, till exempel studenter, affärsresenärer och turister, måste betala när de använder sin mobiltelefon under utlandsresor inom gemenskapen är en fråga som engagerar såväl de nationella regleringsmyndigheterna som konsumenterna och gemenskapsinstitutionerna. De orimligt höga slutkundsavgifterna beror på de höga grossistavgifter som de utländska värdnätsoperatörerna tar ut och i många fall även på att kundens egen nätoperatör gör rejäla påslag på grossistavgifterna. Sänkningar av grossistavgifterna slår sällan igenom i slutkundsledet. Även om vissa operatörer nyligen har infört avgifter som ger kunderna förmånligare villkor och lägre priser finns det fortfarande bevis på att förhållandet mellan priserna och kostnaderna skiljer sig från den situation som skulle råda på en helt konkurrensutsatt marknad.
(2)
Skapandet av ett europeiskt samhälls-, utbildnings- och kulturområde grundat på individers rörlighet bör underlätta kommunikationen mellan människor i syfte att bygga upp ett verkligt ”medborgarnas Europa”.
(3)
Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/19/EG av den 7 mars 2002 om tillträde till och samtrafik mellan elektroniska kommunikationsnät och tillhörande faciliteter (tillträdesdirektivet) (3), Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/20/EG av den 7 mars 2002 om auktorisation för elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster (auktorisationsdirektivet) (4), Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/21/EG av den 7 mars 2002 om ett gemensamt regelverk för elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster (ramdirektivet) (5), Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/22/EG av den 7 mars 2002 om samhällsomfattande tjänster och användares rättigheter avseende elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster (direktivet om samhällsomfattande tjänster) (6), samt Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/58/EG av den 12 juli 2002 om behandling av personuppgifter och integritetsskydd inom sektorn för elektronisk kommunikation (direktivet om integritet och elektronisk kommunikation) (7) (nedan tillsammans kallade ”2002 års regelverk för elektronisk kommunikation”) syftar till att skapa en inre marknad för elektronisk kommunikation i gemenskapen och säkerställa en hög nivå av konsumentskydd genom ökad konkurrens.
(4)
Denna förordning utgör inte någon isolerad åtgärd, utan kompletterar och stödjer bestämmelserna i 2002 års regelverk för elektronisk kommunikation när det gäller roaming inom hela gemenskapen. Regelverket har inte gett de nationella regleringsmyndigheterna tillräckliga verktyg för att kunna vidta effektiva och kraftfulla åtgärder i fråga om priset på roamingtjänster inom gemenskapen och utgör således inte någon garanti för en välfungerande inre marknad för roamingtjänster. Denna förordning utgör ett lämpligt verktyg för att rätta till denna situation.
(5)
2002 års regelverk för elektronisk kommunikation bygger på principen att lagstadgade förhandsskyldigheter endast bör införas om konkurrensen inte är effektiv och det föreskrivs att de nationella regleringsmyndigheterna regelbundet skall granska marknaden och göra en bedömning av befintliga skyldigheter, vilket kan leda till att operatörer med betydande marknadsinflytande åläggs förhandsskyldigheter. Detta förfarande inbegriper att definiera relevanta marknader i enlighet med kommissionens rekommendation (8) om relevanta produkt- och tjänstemarknader inom området elektronisk kommunikation vilka kan komma i fråga för förhandsreglering enligt direktiv 2002/21/EG (nedan kallad ”rekommendationen”), göra analyser av de definierade marknaderna i enlighet med kommissionens riktlinjer för marknadsanalyser och bedömning av betydande marknadsinflytande i enlighet med gemenskapens regelverk för elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster (9) samt avgöra vilka operatörer som har betydande marknadsinflytande och ålägga dem förhandsskyldigheter.
(6)
Enligt rekommendationen är den nationella grossistmarknaden för tillhandahållande av internationell roaming i allmänna mobiltelefonnät en sådan relevant marknad som kan bli föremål för förhandsreglering. De analyser som de nationella regleringsmyndigheterna utfört, var och en för sig och inom ramen för Europeiska gruppen av regleringsmyndigheter, beträffande de nationella grossistmarknaderna för tillhandahållande av internationell roaming har emellertid visat att inte någon nationell regleringsmyndighet ännu har lyckats komma till rätta med de höga grossisttaxorna för roaming inom hela gemenskapen, eftersom det är svårt att avgöra vilka företag som har betydande marknadsinflytande med tanke på de särskilda omständigheterna för internationell roaming, till exempel att den är gränsöverskridande.
(7)
När det gäller tillhandahållandet av internationella roamingtjänster till slutkunder pekar rekommendationen inte ut någon slutkundsmarknad för internationell roaming som en relevant marknad, vilket bl.a. beror på att slutkunden inte köper dessa tjänster separat, utan får dem i ett paket tillsammans med andra tjänster som hemmaleverantören erbjuder.
(8)
De nationella regleringsmyndigheter som har ansvaret för att bevaka och främja intressena för de mobilkunder som normalt bor inom deras territorium har dessutom inte möjlighet att påverka den värdnätsoperatör som slutkunden är beroende av för att kunna använda internationella roamingtjänster, eftersom denna operatör finns i en annan medlemsstat. Detta hinder skulle också kunna minska effekten av de åtgärder som en medlemsstat vidtar på grundval av dess resterande behörighet att anta bestämmelser på konsumentskyddsområdet.
(9)
Medlemsstaterna står följaktligen under tryck att ta itu med avgiftsnivån för internationell roaming, men de möjligheter som de nationella regleringsmyndigheterna har att förhandsreglera med stöd av 2002 års regelverk för elektronisk kommunikation har visat sig vara otillräckliga för att dessa myndigheter i konsumenternas intressen skall kunna agera kraftfullt på detta särskilda område.
(10)
I sin resolution om EU:s lagstiftning och marknader på området för elektronisk kommunikation 2004 (10) uppmanade Europaparlamentet kommissionen att utveckla nya initiativ för att sänka de höga kostnaderna för gränsöverskridande mobiltelefontrafik och Europeiska rådet konstaterade vid mötet den 23-24 mars 2006 att en mer fokuserad, effektiv och integrerad politik för informations- och kommunikationsteknik både på europeisk och nationell nivå är nödvändig för att den nya Lissabonstrategins mål för ekonomisk tillväxt och produktivitet skall kunna uppnås och noterade i det sammanhanget att sänkta roamingavgifter är viktiga för konkurrenskraften.
(11)
2002 års regelverk för elektronisk kommunikation syftade, på grundval av rådande överväganden vid den tidpunkten, till att undanröja alla handelshinder mellan medlemsstaterna på det område som harmoniserades genom regelverket, bland annat åtgärder som påverkar roamingavgifterna. Detta bör dock inte förhindra en anpassning av harmoniserade bestämmelser i takt med andra överväganden så att konsumentskyddet stärks på ett verkningsfullare sätt, samtidigt som villkoren för den inre marknadens funktion förbättras.
(12)
2002 års regelverk för elektronisk kommunikation, särskilt ramdirektivet, bör därför ändras för att göra det möjligt att avvika från annars gällande bestämmelser, nämligen att priserna för erbjudna tjänster bör fastställas genom affärsavtal om det inte finns någon operatör med betydande marknadsinflytande och på detta sätt anpassa införandet av kompletterande lagstadgade skyldigheter som avspeglar de speciella särdrag som roamingtjänster inom hela gemenskapen har.
(13)
Grossist- och slutkundsledet på roamingmarknaden har mycket speciella egenskaper som motiverar exceptionella åtgärder som går utöver de mekanismer som annars finns att tillgå inom ramen för 2002 års regelverk för elektronisk kommunikation.
(14)
Lagstadgade skyldigheter bör införas i både grossist- och slutkundsledet för att skydda roamingkundernas intressen, eftersom det har visat sig att prissänkningar i grossistledet för roamingtjänster inom hela gemenskapen inte alltid avspeglas genom lägre priser i slutkundsledet, eftersom det har saknats incitament för detta. En åtgärd som innebär att nivån på slutkundspriserna sänks, utan att ta itu med de kostnader som grossisterna har för att tillhandahålla dessa tjänster, riskerar å andra sidan att störa roamingmarknadens smidiga funktion inom hela gemenskapen.
(15)
Dessa lagstadgade skyldigheter bör träda i kraft så snart som möjligt och vara direkt tillämpliga i alla medlemsstater och ge de berörda operatörerna rimlig tid för att anpassa sina priser och sitt tjänsteutbud för att garantera fullgörande av skyldigheterna.
(16)
En gemensam metod bör införas så att användare av allmänna markbundna mobiltelefonnät under resor i gemenskapen inte skall behöva betala orimligt höga priser för roamingtjänster inom hela gemenskapen när han eller hon ringer eller tar emot rösttelefonisamtal och på så sätt uppnås en hög nivå av konsumentskydd samtidigt som konkurrensen mellan mobiloperatörerna bevaras och såväl incitament för innovation som konsumenternas fria val kvarstår. Med tanke på att de berörda tjänsterna är gränsöverskridande behövs denna gemensamma metod, så att mobiloperatörerna kan vara verksamma inom ett enda enhetligt regelverk grundat på objektiva kriterier.
(17)
Den mest verkningsfulla och proportionella metoden för att reglera prisnivån för att ringa och ta emot roamingsamtal inom gemenskapen är att på gemenskapsnivå fastställa en högsta genomsnittlig minutavgift för grossistledet och begränsa avgifterna i slutkundsledet genom att införa en eurotaxa. Den genomsnittliga grossistavgiften bör under en angiven period gälla mellan två operatörer inom gemenskapen, oberoende av vilka de är.
(18)
Eurotaxan bör fastställas på en nivå som garanterar operatörerna en tillräcklig marginal och uppmuntrar konkurrenskraftiga roamingerbjudanden till lägre taxor. Operatörerna bör kostnadsfritt och på ett tydligt och klart sätt aktivt erbjuda alla sina roamingkunder en eurotaxa.
(19)
Regleringsmetoden bör säkerställa att slutkundsavgiften för roaming inom hela gemenskapen på ett skäligare sätt avspeglar de underliggande kostnaderna för tillhandahållande av tjänsterna än vad som hittills varit fallet. Den högsta eurotaxa som kan erbjudas roamingkunder bör därför avspegla en rimlig marginal i förhållande till grossistledet för att tillhandahålla roamingtjänsten, samtidigt som operatörerna tillåts att fortsätta att konkurrera genom att variera sitt utbud och anpassa prisstrukturen till marknadsförhållanden och konsumenternas preferenser. Denna regleringsmetod bör inte tillämpas på mervärdestjänster.
(20)
Denna regleringsmetod bör vara lätt att genomföra och övervaka, så att den administrativa bördan blir så liten som möjlig, både för de aktörer som påverkas av de uppställda kraven och för de nationella regleringsmyndigheter som skall övervaka metoden och se till att den efterlevs. Den bör också vara klar och tydlig och direkt begriplig för samtliga mobilkunder i gemenskapen. Dessutom bör den vara tillförlitlig och förutsägbar för operatörer som tillhandahåller roamingtjänster i grossist- och slutkundsledet. Nivån uttryckt i pengar för den högsta minutavgiften i grossist- och slutkundsledet bör därför anges i denna förordning.
(21)
Den högsta angivna genomsnittliga minutavgiften i grossistledet bör beakta de olika element som ingår i ett roamingsamtal inom hela gemenskapen, särskilt kostnaden för originering och terminering av samtal via mobila nät, och inklusive indirekta kostnader samt kostnader för signalering och transitering. Det lämpligaste riktmärket för originering och terminering av samtal är den genomsnittliga mobiltermineringstaxan för mobilnätsoperatörer i gemenskapen, beräknad på grundval av information från de nationella regleringsmyndigheterna och offentliggjord av kommissionen. Vid fastställandet av den högsta genomsnittliga minutavgift som föreskrivs i denna förordning bör man därför beakta den genomsnittliga mobiltermineringstaxan, som anger ett riktmärke för de berörda kostnaderna. Den högsta genomsnittliga minuttaxan i grossistledet bör sänkas årligen i syfte att beakta sänkningar av mobiltermineringstaxorna som de nationella regleringsmyndigheterna emellanåt beslutar om.
(22)
Roamingkunderna bör genom den eurotaxa som är tillämplig för slutkunden försäkras om att de inte får betala ett orimligt högt pris för att ringa eller ta emot ett reglerat roamingsamtal, samtidigt som hemmaoperatörerna kan hålla en tillräcklig vinstmarginal för att differentiera de produkter de erbjuder kunderna.
(23)
Varje konsument bör ha möjlighet att utan tilläggsavgifter eller förhandsvillkor välja en enkel roamingtaxa som inte överstiger de reglerade taxorna. En rimlig marginal mellan kostnaderna i grossistledet och priserna i slutkundsledet bör garantera operatörerna täckning för samtliga specifika roamingkostnader i slutkundsledet, inklusive en rimlig andel av marknadsföringskostnaderna och subventionering av telefonapparater, samtidigt som tillräckligt mycket bör återstå för att ge dem en rimlig vinst. En eurotaxa utgör ett lämpligt medel för att ge både konsumenten skydd och operatören flexibilitet. I linje med nivån i grossistledet bör eurotaxans högsta tillåtna nivåer sänkas årligen.
(24)
Nya roamingkunder bör få fullständig information om utbudet av roamingtaxor inom gemenskapen, inklusive de taxor som överensstämmer med eurotaxan. Befintliga roamingkunder bör få möjlighet att inom en viss tid välja en ny taxa som överensstämmer med eurotaxan eller någon annan roamingtaxa. När det gäller befintliga roamingkunder som inte har gjort ett eget val inom denna tidsram är det lämpligt att skilja mellan dem som redan hade valt en särskild roamingtaxa eller -paket innan denna förordning trädde i kraft och dem som inte hade gjort något val. Den senare kategorin bör automatiskt tilldelas en taxa som överensstämmer med denna förordning. Roamingkunder som redan åtnjuter särskilda roamingtaxor eller -paket som passar deras individuella krav och som de har valt utifrån detta bör få behålla sin förvalda taxa eller sitt paket om de, efter att ha blivit påminda om sina befintliga taxevillkor, inte meddelar ett val inom den berörda tidsramen. Sådana särskilda roamingtaxor eller -paket kan bland annat omfatta fasta roamingtaxor, icke-offentliga taxor, taxor med fasta tilläggsavgifter för roaming, taxor med minutavgifter som är lägre än den högsta eurotaxan, eller taxor med öppningsavgifter.
(25)
Leverantörer av roamingtjänster till slutkunder inom hela gemenskapen bör ges en övergångsperiod för att anpassa sina priser till de gränser som fastställs i denna förordning.
(26)
På samma sätt bör de grossister som tillhandahåller roamingtjänster inom hela gemenskapen ges en övergångsperiod för att anpassa sig till de gränser som fastställs i denna förordning.
(27)
Eftersom det i denna förordning fastställs att de direktiv som tillsammans utgör 2002 års regelverk för elektronisk kommunikation inte påverkar tillämpningen av särskilda åtgärder som antas för reglering av roamingavgifter för mobila rösttelefonisamtal inom hela gemenskapen och eftersom leverantörer av roamingtjänster inom hela gemenskapen i enlighet med denna förordning kan komma att tvingas att anpassa sina roamingtaxor i slutkundsledet till kraven i denna förordning, bör dessa anpassningar inte medföra att mobilkunder får rätt, enligt nationell lagstiftning som införlivar 2002 års regelverk för elektronisk kommunikation, att säga upp sina avtal.
(28)
Denna förordning bör inte hindra innovativa erbjudanden till konsumenter vilka är fördelaktigare än den högsta eurotaxa som anges i denna förordning, utan den bör snarare främja innovativa erbjudanden till roamingkunder om lägre taxor. Denna förordning innebär inte ett krav på att roamingtaxor måste återinföras i de fall då de helt har avskaffats eller att befintliga roamingtaxor höjs till de gränser som anges i förordningen.
(29)
Hemmaleverantörerna kan erbjuda en rimlig fast taxa per månad som inkluderar allt och för vilken det inte gäller några avgiftsbegränsningar. Den fasta taxan kan omfatta röst- och/eller datakommunikationstjänster (inbegripet textmeddelande (sms) och multimediameddelande (mms)) vid roaming inom gemenskapen.
(30)
För att garantera att alla användare av mobil rösttelefoni kan dra nytta av denna förordning bör prissättningskraven för slutkunder gälla oavsett om roamingkunden har ett kontantkort eller ett abonnemang hos hemmaleverantören och oavsett om hemmaleverantören har ett eget nät, är en mobil virtuell nätoperatör eller är återförsäljare av mobila rösttelefonitjänster.
(31)
Om leverantörer av mobiltelefonitjänster i gemenskapen anser att fördelarna för deras kunder med samverkan mellan tjänster och med att slutanvändarna kan nå varandra äventyras av att deras roamingarrangemang med mobilnätsoperatörer i andra medlemsstater upphör eller riskerar att upphöra, eller av att de inte kan erbjuda sina kunder tjänster i en annan medlemsstat på grund av de inte har något avtal med minst en nätleverantör i grossistledet, bör de nationella regleringsmyndigheterna vid behov utnyttja sina befogenheter enligt artikel 5 i tillträdesdirektivet för att trygga fullgott tillträde och fullgod samtrafik i syfte att säkra att slutanvändarna kan nå varandra och samverkan mellan tjänster, med beaktande av målen i artikel 8 i ramdirektivet, särskilt inrättandet av en fullt fungerande inre marknad för elektroniska kommunikationstjänster.
(32)
För att förbättra insynen beträffande priserna i slutkundsledet för ringda och mottagna reglerade roamingsamtal i gemenskapen, och för att roamingkunderna lättare skall kunna avgöra hur de skall använda sina mobiltelefoner när de är utomlands, bör leverantörer av mobiltelefonitjänster göra det möjligt för roamingkunderna att på ett enkelt sätt få kostnadsfri information om gällande roamingavgifter när de ringer eller tar emot rösttelefonisamtal i en medlemsstat de besöker. Dessutom bör leverantörerna på begäran kostnadsfritt ge sina kunder ytterligare information om minutavgiften eller avgiften per enhet (inklusive moms) för att ringa eller ta emot rösttelefonisamtal samt för att skicka och ta emot sms och mms och andra datakommunikationstjänster i den besökta medlemsstaten.
(33)
Kraven på insyn innebär även att leverantörerna måste lämna information om roamingavgifter, särskilt om eurotaxan och den heltäckande fasta taxan, om de erbjuder en sådan, när abonnemang tecknas och varje gång roamingtaxorna ändras. Hemmaleverantörerna bör tillhandahålla information om roamingtaxor på lämpligt sätt, till exempel via räkningar, internet, tv-reklam eller direkta postförsändelser. Hemmaleverantörerna bör också se till att alla deras roamingkunder är medvetna om att det finns reglerade taxor och bör skicka tydlig och objektiv information till dessa kunder, i vilken villkoren för eurotaxan och rätten att byta till eller från eurotaxan beskrivs.
(34)
De nationella regleringsmyndigheter som har ansvaret för att utföra de uppgifter som följer av 2002 års regelverk för elektronisk kommunikation bör ha de befogenheter som behövs för att inom sina territorier övervaka de skyldigheter som anges i denna förordning och se till att de iakttas. De bör också övervaka utvecklingen av priserna för röst- och datatjänster för mobilkunder vid roaming inom gemenskapen, inbegripet, i lämpliga fall, de särskilda kostnaderna för roamingsamtal som görs och tas emot i gemenskapens yttersta randområden, och behovet av att se till att dessa kostnader kan täckas på ett tillfredsställande sätt på grossistmarknaden samt att trafikstyrningsteknik inte används för att begränsa valmöjligheterna till nackdel för kunderna. De bör också se till att berörda parter får tillgång till aktuell information om tillämpningen av förordningen och offentliggöra resultaten av denna övervakning var sjätte månad. Information bör delas upp på företagskunder, kunder med kontantkort och kunder med abonnemang.
(35)
Nationell roaming i gemenskapens yttersta randområden, där andra mobiltelefonilicenser gäller än i övriga delar av det nationella territoriet, skulle kunna gynnas av sänkta taxor motsvarande dem som tillämpas på resten av gemenskapens roamingmarknad. Tillämpningen av denna förordning bör inte leda till mindre förmånlig prissättning för kunder som använder roamingtjänster inom ett och samma land än för dem som använder roamingtjänster inom hela gemenskapen. De nationella myndigheterna kan i detta syfte vidta ytterligare åtgärder som är förenliga med gemenskapslagstiftningen.
(36)
Mot bakgrund av att, utöver rösttelefoni, nya mobila datakommunikationstjänster vinner allt mer terräng bör denna förordning möjliggöra övervakning av utvecklingen på marknaden av även dessa tjänster. Kommissionen bör därför också övervaka marknaden för datakommunikationstjänster vid roaming, inbegripet sms och mms.
(37)
Medlemsstaterna bör införa ett sanktionssystem som kan tillämpas vid överträdelse av denna förordning.
(38)
Eftersom målen för denna förordning, nämligen att införa en gemensam metod för att säkerställa att användare av allmänna mobiltelefonnät under resor i gemenskapen inte betalar orimligt höga priser för roamingtjänster inom hela gemenskapen när de ringer eller tar emot rösttelefonisamtal och på så sätt uppnå en hög konsumentskyddsnivå, samtidigt som konkurrensen mellan mobiloperatörerna bevaras, inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna på ett säkert, enhetligt och snabbt sätt och de därför bättre kan uppnås på gemenskapsnivå, kan gemenskapen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går denna förordning inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå dessa mål.
(39)
Denna gemensamma metod bör fastställas för en begränsad period. Denna förordning kan mot bakgrund av en översyn som kommissionen skall genomföra utökas eller ändras. Kommissionen bör se över denna förordnings effektivitet och dess bidrag till genomförandet av regelverket och en välfungerande inre marknad samt undersöka denna förordnings inverkan på de mindre mobiltelefonileverantörerna i gemenskapen och deras ställning på marknaden för roaming inom hela gemenskapen,
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Syfte och tillämpningsområde
1. Genom denna förordning införs en gemensam metod för att se till att användare av allmänna mobiltelefonnät under resor inom gemenskapen inte betalar orimligt höga priser för roamingtjänster inom hela gemenskapen när de ringer eller tar emot samtal och metoden skall på så sätt bidra till en välfungerande inre marknad och samtidigt åstadkomma en hög konsumentskyddsnivå, säkerställa konkurrensen mellan mobiloperatörerna och bevara både incitament för innovation och konsumenternas fria val. Förordningen innehåller bestämmelser om vilka avgifter mobiloperatörer får ta ut för internationella roamingtjänster för rösttelefonisamtal som rings eller tas emot inom gemenskapen, och gäller både de avgifter som nätoperatörerna på grossistnivå tar ut av varandra och de avgifter som hemmaleverantörerna tar ut av slutkunden.
2. Genom denna förordning införs det också bestämmelser som syftar till ökad insyn i priser och förbättrad tillgång till information om avgifter för användare av roamingtjänster inom hela gemenskapen.
3. Denna förordning är en särskild åtgärd i den mening som avses i artikel 1.5 i ramdirektivet.
4. De tak för avgifter som fastställs i denna förordning uttrycks i euro. När avgifter som omfattas av artiklarna 3 och 4 anges i andra valutor skall de första taken i enlighet med dessa artiklar fastställas i de valutorna genom att tillämpa de referensvalutakurser som gäller den 30 juni 2007 så som de offentliggjorts av Europeiska centralbanken i Europeiska unionens officiella tidning. Vid senare sänkningar av de tak som avses i artiklarna 3.2 och 4.2 skall de reviderade värdena fastställas genom tillämpning av de referensvalutakurser som har offentliggjorts en månad före den dag från och med vilken de reviderade värdena skall tillämpas.
Artikel 2
Definitioner
1. I denna förordning skall definitionerna i artikel 2 i tillträdesdirektivet, artikel 2 i ramdirektivet och artikel 2 i direktivet om samhällsomfattande tjänster gälla.
2. Utöver de definitioner som avses i punkt 1 gäller följande definitioner:
a)
eurotaxa: varje taxa upp till den högsta avgiften enligt artikel 4 som en hemmaleverantör får ta ut för tillhandahållande av reglerade roamingsamtal i enlighet med den artikeln,
b)
hemmaleverantör: ett företag som levererar markbundna allmänna mobiltelefonitjänster till en roamingkund, antingen via ett eget nät eller i egenskap av mobil virtuell nätoperatör eller återförsäljare,
c)
hemmanät: ett markbundet allmänt mobiltelefonnät i en medlemsstat via vilket en hemmaleverantör levererar markbundna allmänna mobiltelefonitjänster till en roamingkund,
d)
roaming inom hela gemenskapen: användning av en mobiltelefon eller annan typ av terminal av en roamingkund som befinner sig i en annan medlemsstat än den där hans hemmanät finns, för att ringa eller ta emot samtal inom gemenskapen, och detta möjliggörs genom en överenskommelse mellan hemma- och värdnätsoperatörerna,
e)
reglerat roamingsamtal: ett mobilt rösttelefonisamtal som en roamingkund ringer från ett värdnät och som tas emot på ett allmänt telefonnät inom gemenskapen eller som tas emot av en roamingkund och som rings från ett allmänt telefonnät inom gemenskapen och tas emot i ett värdnät,
f)
roamingkund: en kund hos en leverantör av markbundna allmänna mobiltelefonitjänster via ett markbundet allmänt mobilnät i gemenskapen, vars avtal eller överenskommelse med hemmaleverantören tillåter användning av en mobiltelefon eller annan typ av terminal för att ringa eller ta emot samtal via ett värdnät, och detta möjliggörs genom en överenskommelse mellan hemma- och värdnätsoperatörerna,
g)
värdnät: ett markbundet allmänt mobiltelefonnät i en annan medlemsstat än den där hemmanätet finns, via vilket en roamingkund kan ringa eller ta emot mobiltelefonsamtal, och detta möjliggörs genom en överenskommelse med hemmanätsoperatören.
Artikel 3
Grossistavgifter för reglerade roamingsamtal
1. Den genomsnittliga grossistavgiften, inbegripet bl.a. kostnader för originering, förmedling och terminering, som en värdnätsoperatör tar ut av en roamingkunds hemmaleverantör för ett reglerat roamingsamtal från ifrågavarande värdnät, får inte överstiga 0,30 EUR per minut.
2. Denna genomsnittliga grossistavgift skall gälla mellan två operatörer, oavsett vilka de är, och beräknas för en tolvmånadersperiod eller den eventuella kortare period som återstår innan denna förordning upphör att gälla. Den högsta genomsnittliga grossistavgiften skall minska till 0,28 EUR och 0,26 EUR den 30 augusti 2008 respektive den 30 augusti 2009.
3. Den genomsnittliga grossistavgift som avses i punkt 1 skall beräknas genom att den totala intäkten för roaming i grossistledet divideras med det totala antal roamingminuter i grossistledet som den berörda operatören sålt för tillhandahållande av roamingsamtal i grossistledet inom gemenskapen under den berörda perioden. Värdnätsoperatören skall ha rätt att särskilja mellan avgifter för hög- respektive lågtrafik.
Artikel 4
Slutkundsavgifter för reglerade roamingsamtal
1. En hemmaleverantör skall på ett tydligt och öppet sätt tillhandahålla och aktivt erbjuda alla sina roamingkunder en eurotaxa i enlighet med punkt 2. Denna eurotaxa får inte vara förenad med ett åtföljande abonnemang eller andra fasta eller återkommande avgifter, men får kombineras med vilken annan slutkundstaxa som helst.
Hemmaleverantören skall då detta erbjudande görs påminna den roamingkund som före den 30 juni 2007 hade valt en särskild roamingtaxa eller ett särskilt roamingpaket, om de villkor som gäller för den taxan eller det paketet.
2. Den slutkundsavgift (exklusive moms) för en eurotaxa som en hemmaleverantör får ta ut av sin roamingkund för ett reglerat roamingsamtal får variera för alla roamingsamtal men får inte överstiga 0,49 EUR per minut för ringda samtal eller 0,24 EUR för mottagna samtal. Pristaket för ringda samtal skall automatiskt sänkas till 0,46 EUR och 0,43 EUR och för mottagna samtal till 0,22 EUR och 0,19 EUR den 30 augusti 2008 respektive den 30 augusti 2009.
3. Samtliga roamingkunder skall erbjudas en taxa enligt punkt 2.
Alla befintliga roamingkunder skall ges möjligheten att senast den 30 juli 2007 avsiktligt välja en eurotaxa eller en annan roamingtaxa och skall beviljas en tvåmånadersperiod för att meddela sin hemmaleverantör om detta val. Den begärda taxan skall aktiveras senast en månad efter det att hemmaleverantören mottagit kundens begäran.
Roamingkunder som inte har uttryckt något val inom denna tvåmånadersperiod skall automatiskt tillhandahållas en eurotaxa enligt punkt 2.
Roamingkunder som redan före den 30 juni 2007 hade gjort ett avsiktligt val av en annan särskild roamingtaxa eller ett annat särskilt roamingpaket än den roamingtaxa som de skulle ha tilldelats om inget sådant val hade gjorts, och som inte meddelar ett val i enlighet med denna punkt, skall emellertid behålla sin tidigare valda taxa eller sitt paket.
4. Alla roamingkunder får, när som helst efter det att den process som fastställs i punkt 3 har avslutats, på begäran byta till eller från en eurotaxa. Varje sådant byte skall göras inom en arbetsdag efter det att begäran mottagits och skall vara kostnadsfritt och får inte medföra några villkor eller begränsningar för de befintliga delarna i abonnemanget. En hemmaleverantör får vänta med ett sådant byte tills den tidigare roamingtaxan har gällt under en specificerad minimiperiod som inte får överskrida tre månader.
Artikel 5
Tillämpning av artiklarna 3 och 6
1. Artikel 3 skall tillämpas från och med den 30 augusti 2007.
2. Artikel 6.1 och 6.2 skall tillämpas från och med den 30 september 2007.
Artikel 6
Öppenhet i fråga om slutkundsavgifter
1. För att uppmärksamma en roamingkund på att han kommer att få betala en roamingavgift när han ringer eller tar emot ett samtal, skall varje hemmaleverantör, utom när kunden har meddelat sin hemmaleverantör om att han inte vill ha denna tjänst, via ett automatiskt meddelande till kunden när denne reser in i en annan medlemsstat än den där dennes hemmanät finns, utan oskäligt dröjsmål och kostnadsfritt ge denne grundläggande individuell prisinformation om de roamingavgifter (inklusive moms) som gäller för denne för att ringa och ta emot samtal i den besökta medlemsstaten.
Denna grundläggande individuella prisinformation skall inbegripa uppgifter om de högsta avgifter som kunden kan få betala i enlighet med sitt taxesystem för att ringa samtal inom det besökta landet och till den medlemsstat där dennes hemmanät finns, samt för att ta emot samtal. Den skall också inbegripa uppgifter om det gratisnummer som avses i punkt 2 för att erhålla mer detaljerad information.
En kund som har meddelat att han inte vill ha ett automatiskt meddelande skall ha rätt att när som helst och kostnadsfritt begära att hemmaleverantören tillhandahåller denna tjänst igen.
Hemmaleverantörerna skall automatiskt och kostnadsfritt tillhandahålla blinda eller synskadade kunder denna grundläggande individuella prisinformation via ett rösttelefonisamtal, om kunden så önskar.
2. Utöver det som fastställs i punkt 1 skall kunder ha rätt att kostnadsfritt begära och få mer detaljerad individuell prisinformation om de roamingavgifter som gäller för rösttelefonisamtal, sms, mms och andra datakommunikationstjänster genom ett mobilt rösttelefonisamtal eller ett sms-meddelande. En sådan begäran skall ställas till ett gratisnummer som hemmaleverantören avdelat för detta ändamål.
3. Hemmaleverantörerna skall förse alla användare med fullständiga upplysningar om gällande roamingavgifter, särskilt om eurotaxan, när abonnemanget tecknas. De skall dessutom förse sina roamingkunder med uppdaterade uppgifter om gällande roamingavgifter utan oskäligt dröjsmål varje gång dessa avgifter ändras.
Hemmaleverantörna skall dessutom vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa att alla deras roamingkunder känner till att det finns en eurotaxa. Hemmaleverantörerna skall särskilt på ett tydligt och objektivt sätt senast den 30 juli 2007 informera samtliga roamingkunder om villkoren för eurotaxan. Med lämpliga mellanrum skall de därefter skicka påminnelser till samtliga kunder som valt en annan taxa.
Artikel 7
Tillsyn och verkställighet
1. De nationella regleringsmyndigheterna skall bevaka och övervaka att denna förordning följs inom deras respektive territorier.
2. De nationella regleringsmyndigheterna skall offentliggöra aktuell information om tillämpningen av denna förordning, särskilt artiklarna 3 och 4, på ett sätt som gör informationen lättillgänglig för berörda parter.
3. De nationella regleringsmyndigheterna skall inför den översyn som anges i artikel 11 bevaka utvecklingen av de avgifter i grossist- och slutkundsledet som gäller röst- och datakommunikationstjänster för roamingkunder, däribland sms och mms, inbegripet i de yttersta randområden som avses i artikel 299.2 i fördraget. De nationella regleringsmyndigheterna skall också vara uppmärksamma på det särskilda fallet med ofrivillig roaming i gränsregionerna i angränsande medlemsstater och bevaka huruvida trafikstyrningsteknik används till nackdel för kunderna. Var sjätte månad skall de underrätta kommissionen om resultaten av övervakningen, inbegripet information uppdelad på företagskunder, kunder med kontantkort och kunder med abonnemang.
4. De nationella regleringsmyndigheterna skall ha befogenhet att kräva att företag, som omfattas av skyldigheterna i denna förordning, lämnar all information som är relevant för förordningens genomförande och verkställighet. Företagen skall på begäran lämna information utan dröjsmål och inom utsatt tid, och den skall innehålla alla uppgifter som efterfrågas.
5. De nationella regleringsmyndigheterna får ingripa på eget initiativ för att se till att förordningen följs. I synnerhet skall de vid behov utnyttja sina befogenheter enligt artikel 5 i tillträdesdirektivet för att säkra fullgott tillträde och fullgod samtrafik i syfte att garantera att slutanvändarna kan nå varandra och samverkan mellan tjänster när det gäller roamingtjänster.
6. Om en nationell regleringsmyndighet upptäcker att skyldigheterna enligt denna förordning åsidosätts skall den ha befogenhet att kräva att åsidosättandet omedelbart upphör.
Artikel 8
Tvistlösning
1. Vid tvister som rör skyldigheter enligt denna förordning mellan företag som tillhandahåller elektroniska kommunikationsnät eller kommunikationstjänster i en medlemsstat skall de tvistlösningsförfaranden som fastställts i artiklarna 20 och 21 i ramdirektivet tillämpas.
2. Om en olöst tvist i en fråga, inom denna förordnings tillämpningsområde, berör en konsument eller en slutanvändare skall medlemsstaterna se till att de förfaranden för lösning av tvister utanför domstol som fastställs i artikel 34 i direktivet om samhällsomfattande tjänster kan användas.
Artikel 9
Sanktioner
Medlemsstaterna skall fastställa regler om sanktioner för överträdelser av denna förordning och vidta alla åtgärder som är nödvändiga för att se till att de tillämpas. Sanktionerna skall vara effektiva, proportionella och avskräckande. Medlemsstaterna skall anmäla dessa bestämmelser till kommissionen senast den 30 mars 2008, och utan dröjsmål meddela eventuella senare ändringar som påverkar bestämmelserna.
Artikel 10
Ändring av direktiv 2002/21/EG (ramdirektivet)
Följande punkt skall läggas till i artikel 1 i direktiv 2002/21/EG (ramdirektivet):
”5. Detta direktiv och särdirektiven skall inte påverka tillämpningen av särskilda åtgärder som antas för reglering av internationell roaming i allmänna mobiltelefonnät inom gemenskapen.”
Artikel 11
Översyn
1. Kommissionen skall göra en översyn över denna förordnings verkan och rapportera resultaten till Europaparlamentet och rådet senast den 30 december 2008. Kommissionen skall särskilt bedöma huruvida målen i denna förordning uppnåtts. I sin rapport skall kommissionen se över utvecklingen av avgifterna i grossist- och slutkundsledet för röst- och datakommunikationstjänster för roamingkunder, inbegripet sms och mms och, i lämpliga fall, ge rekommendationer avseende behovet av att reglera dessa tjänster. För detta ändamål får kommissionen använda information som tillhandahålls i enlighet med artikel 7.3.
2. I sin rapport skall kommissionen bedöma huruvida det mot bakgrund av marknadsutvecklingen och med hänsyn till såväl konkurrenssituationen som konsumentskyddet finns behov av att förlänga förordningens giltighetstid efter den dag som anges i artikel 13 eller att ändra den, med beaktande av utvecklingen av avgifterna för mobila röst- och datakommunikationstjänster på nationell nivå och denna förordnings inverkan på konkurrenssituationen för små, oberoende eller nystartade operatörer. Om kommissionen konstaterar att det finns ett sådant behov skall den lägga fram ett förslag för Europaparlamentet och rådet.
Artikel 12
Krav om underrättelse
Medlemsstaterna skall senast den 30 augusti 2007 underrätta kommissionen om vilka nationella regleringsmyndigheter som ansvarar för fullgörandet av de uppgifter som föreskrivs i denna förordning.
Artikel 13
Ikraftträdande och upphörande
Denna förordning träder i kraft dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
Den skall upphöra att gälla den 30 juni 2010.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.
Utfärdad i Bryssel den 27 juni 2007.