Rådets beslut
av den 25 mars 2002
om tillåtelse, i enlighet med artikel 8.4 i direktiv 92/81/EEG, för Frankrike att tillämpa en differentierad punktskattesats för biobränslen
(2002/266/EG)
EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR FATTAT DETTA BESLUT
med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,
med beaktande av rådets direktiv 92/81/EEG av den 19 oktober 1992 om harmonisering av strukturerna för punktskatter på mineraloljor(1), särskilt artikel 8.4 i detta,
med beaktande av kommissionens förslag, och
av följande skäl:
(1) Frankrike har genom en skrivelse av den 17 november 2000 ansökt om tillstånd att tillämpa en differentierad punktskattesats dels för metylestrar av vegetabiliska oljor som inblandats i eldnings- och dieselolja, dels för derivat av etylalkohol vars alkoholbeståndsdel framställts av jordbruksprodukter och som inblandats i premiumbensin och bensin. I det sistnämnda fallet rör det sig huvudsakligen om etyl-tertiär-butyleter, som är en syreförening bestående av alkohol som framställts av jordbruksprodukter, och isobuten, en produkt som utvinns i samband med oljeraffinering.
(2) Till följd av kommissionens begäran om kompletterande upplysningar lämnade Frankrike genom skrivelser av den 18 januari och den 21 februari 2001 de uppgifter som var nödvändiga för behandlingen av ärendet.
(3) Övriga medlemsstater har underrättats om ansökan.
(4) Kommissionen ansåg sig tvungen att i enlighet med artikel 8.4 tredje stycket i direktiv 92/81/EEG genom en skrivelse av den 19 april 2001 begära att rådet skulle behandla ärendet.
(5) Kommissionen och rådet har sedan 1985 uppmuntrat utvecklingen av förnybara energikällor, särskilt biobränslen. I rådets direktiv 85/536/EEG av den 5 december 1985 om besparing av råolja genom användning av ersättningsbränslekomponenter i bensin(2) understryks det att biobränslena kan bidra till att minska medlemsstaternas beroende av importerad olja, och det ges tillstånd till inblandning av upp till 5 volymprocent etanol och upp till 15 volymprocent etyltertiärbutyleter i bensin. Dessutom har genom rådets beslut 93/500/EEG(3), 98/352/EG(4) och Europaparlamentets och rådets beslut nr 646/2000/EG(5) programmet Alterner antagits för främjande av förnybara energikällor inom gemenskapen. Syftet med programmet är att biobränslen skall utgöra 5 % motorfordonens totala bränsleförbrukning 2005. I vitboken från 1997 rörande förnybara energikällor rekommenderas det dessutom att ett produktionsmål på 18 miljoner ton flytande biobränslen skall fastställas för 2010 inom ramen för det övergripande målet att fördubbla de förnybara energikällornas andel av energiförbrukningen fram till och med 2010. I kommissionens grönbok om trygg energiförsörjning i unionen, som offentliggjordes i december 2000, understryks också skatteinstrumentens obestridliga betydelse när det gäller att uppnå dessa mål; de minskar skillnaden i självkostnadspris mellan biobränslen och konkurrerande produkter. Den 12 mars 1997 lade kommissionen fram ett förslag till direktiv om en omstrukturering av gemenskapens regelverk för beskattning av energiprodukter, enligt vilket skattebefrielse skall kunna tillämpas för biobränslen utanför ramen för pilotprojekt enligt innebörden i artikel 8.2 d i direktiv 92/81/EEG. Vidare antog kommissionen den 7 november 2001 en handlingsplan och två direktivförslag i syfte att främja användningen av ersättningsbränslen inom transportsektorn, inledningsvis genom reglerings- och beskattningsåtgärder som är avsedda att främja användningen av biobränslen.
(6) Det undantag som de franska myndigheterna har ansökt om faller således inom ramen för gemenskapens målsättning att öka användningen av biobränslen, särskilt i syfte att skydda miljön och trygga energiförsörjningen.
(7) De franska bestämmelserna grundar sig på artikel 25 i den justerade finanslagen för 1997, på dekret nr 98-309 av den 22 april 1998 om fastställande av villkoren för deltagande i anbudsförfarandet rörande övergång till inhemsk förbrukning på franskt territorium av biobränslen som omfattas av nedsättning av den inhemska konsumtionsskatten på oljeprodukter samt på kungörelsen av den 22 april 1998 rörande inrättandet av en kommitté för granskning av ansökningar om tillstånd från produktionsenheter för biobränsle.
(8) Bestämmelserna, som trädde i kraft den 1 november 1997, har upprättats på grundval av kommissionens beslut av den 9 april 1997 (nedan kallat beslutet av den 9 april 1997), i vilket det fastställs att nedsatt inhemsk konsumtionsskatt på oljeprodukter för metylestrar av vegetabiliska oljor och etyl-tertiär-butyleter är en form av statligt stöd som är förenligt med den inre marknaden. I detta beslut från 1997 anges det att ordningen i fråga har karaktären av ett pilotprojekt.
(9) De franska bestämmelserna från 1997 om differentiering av skattesatser (nedan kallade bestämmelserna från 1997) är inte tidsbegränsade. Med stöd av dessa bestämmelser kan de franska myndigheterna utfärda tillstånd som gör att en godkänd uppläggare av blandningar av biobränslen och mineraloljor senare kan omfattas av den nedsatta punktskatten. Dessa tillstånd beviljas för en period på tre eller nio år räknat från den dag då tillståndet utfärdas.
(10) Bestämmelserna från 1997 omfattar bland annat följande:
Plats för tabell
(11) Bestämmelserna från 1997 iakttar de minimisatser för punktskatt som avses i artiklarna 3-5 i rådets direktiv 92/82/EEG av den 19 oktober 1992 om tillnärmning av punktskattesatser för mineraloljor(6), vilket framgår av tabellen nedan.
Plats för tabell
(12) När biobränslena inkommer till en oljeanläggning under tullkontroll (skatteupplag för lagring eller produktion) där de inblandas i oljeprodukter utfärdas ett intyg om skattebefrielse till ett belopp motsvarande den mottagna volymen multiplicerad med nedsättningssatsen till den berörda producenten. Dessa intyg anges därefter i deklarationerna om övergång till inhemsk förbrukning för oljeprodukterna.
(13) När inblandningen utförs i en annan medlemsstat än Frankrike anges det i produktens följedokument att oljeprodukten innehåller biobränsle och av vilket slag detta är. Vid uppbörden av punktskatten i Frankrike utfärdas ett intyg om skattebefrielse till ett belopp motsvarande volymen biobränsle som ingår i oljeprodukten multiplicerad med nedsättningssatsen.
(14) Det undantag som begärs i enlighet med artikel 8.4 i direktiv 92/81/EEG grundar sig på samma bestämmelser som 1997. Dessa bestämmelser kommer emellertid att anpassas dels till detta beslut, dels till kommissionens slutliga beslut om huruvida det statliga stöd för biobränslen som Frankrike planerar att införa är förenligt med den inre marknaden.
(15) På grund av de särskilda och unika omständigheterna i detta fall bör detta beslut undantagsvis tillämpas från och med den 1 november 1997 och även omfatta de undantag som beviljats sedan bestämmelserna från 1997 trädde i kraft.
(16) Enligt beslutet av den 9 april 1997 är nedsatt inhemsk konsumtionsskatt på oljeprodukter för metylestrar av vegetabiliska oljor och etyl-tertiär-butyleter en form av statligt stöd som är förenligt med den inre marknaden. Det anges i detta beslut att ordningen i fråga har karaktären av ett pilotprojekt och att det därför omfattas av artikel 8.2 d i direktiv 92/81/EEG, i vilket det fastställs att medlemsstaterna har möjlighet att tillämpa regler om skattebefrielse eller nedsatta skattesatser för mineraloljor som används i fråga om pilotprojekt för teknisk utveckling av mer miljövänliga produkter, särskilt när det gäller bränslen från förnybara källor. Det ansågs därför inte nödvändigt att fatta ett särskilt beslut om differentiering av punktskatt på grundval av artikel 8.4 i direktiv 92/81/EEG. Mot bakgrund av detta och med beaktande av de regler och den lagstiftningspolitik i gemenskapen som nämns i punkt 5 kan de näringsidkare som har utnyttjat möjligheten att tillämpa en nedsatt inhemsk konsumtionsskatt på oljeprodukter anses ha handlat i god tro.
(17) Genom sin dom av den 27 september i målet T-184/97, BP Chemicals mot kommissionen(7), ogiltigförklarade förstainstansrätten kommissionens beslut från 1997 i den mån det avser kategorin etyl-tertiär-butyleter.
(18) Målet gällde en ansökan om ogiltigförklaring av kommissionens beslut av den 9 april 1997 som inlämnats in av BP Chemicals, den främsta europeiska tillverkaren av syntetisk etanol. Förstainstansrätten avvisade talan mot beslutet i den mån det avser åtgärder för kategorin estrar. Förstainstansrätten ansåg att åtgärderna rörande kategorin estrar inte väsentligt förändrade sökandens rättsliga ställning och därför inte påverkade dennes intressen. I fråga om åtgärderna rörande kategorin etyl-tertiär-butyleter ansåg förstainstansrätten att kommissionen hade överträtt artikel 8.2 d i direktiv 92/81/EEG genom att förklara att ordningen i fråga skulle betraktas som ett pilotprojekt enligt denna bestämmelse. Förstainstansrätten konstaterade att kommissionen genom överträdelsen av artikel 8.2 d i direktiv 92/81/EEG hade överskridit de befogenheter som tilldelats den genom artikel 93.3 i EG-fördraget.
(19) Förstainstansrätten angav emellertid i punkt 78 att det inte fanns några hinder för att rådet, i enlighet med artikel 8.4 i direktiv 92/81/EEG, fattade beslut om skattebefrielser för att främja biobränslenas genomslag på marknaden. Skattebefrielsen är enligt förstainstansrätten således inte olaglig i sig, men bör genomföras i enlighet med förfarandet i artikel 8.4.
(20) Genom ogiltigförklaringen av den del av beslutet av den 9 april 1997 som rör kategorin etyl-tertiär-byteleter återförs denna del av ärendet till stadiet före antagandet av det ogiltigförklarade beslutet 1997.
(21) Även om förstainstansrättens dom inte rör kategorin estrar, eftersom denna del av talan avvisades, följer det av domen att åtgärderna rörande kategorin estrar inte längre kan anses utgöra en del av ett pilotprojekt enligt innebörden i artikel 8.2 d i direktiv 92/81/EEG. Föreliggande ansökan från de franska myndigheterna är därför en logisk följd av den partiella ogiltigförklaringen av kommissionens beslut från 1997, eftersom den återför skattebefrielsen till det korrekta förfarandet.
(22) Till följd av förstainstansrättens dom inledde kommissionen den 29 november 2000 ett förfarande enligt artikel 88.2 i EG-fördraget angående stöd C 64/2000 "biobränslen - Frankrike"(8). I samband med detta genomfördes en undersökning av den nationella franska bestämmelserna sedan de trädde i kraft den 1 november 1997.
(23) Undantag utan tidsbegränsning kan inte medges. I detta fall är en period på sex år tillräcklig i ekonomiskt hänseende för att det skall vara möjligt att planera investeringsprojekt. En giltighetstid på högst sex år från och med utfärdandet framstår därför som lämplig för individuella undantag för produktionsenheter för biobränsle. Produktionsenheterna bör få de franska myndigheternas tillstånd senast den 31 december 2003.
(24) Konkurrenssnedvridningarna bör begränsas och producenter och distributörer bör få ett incitament att sänka självkostnadspriset, särskilt genom att inrätta mekanismer för de sänkta punktskatterna så att dessa kan anpassas till utvecklingen av råvarupriserna.
(25) Kommissionen ser regelbundet över skattenedsättningar och skattebefrielser för att säkerställa att de inte snedvrider konkurrensen, stör den inre marknadens funktion eller är oförenliga med gemenskapens miljö-, energi- och transportpolitik.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
1. Frankrike skall tillåtas att utfärda tillstånd att tillämpa en differentierad punktskattesats för blandningar av bensin och derivat av etylalkohol vars alkoholbeståndsdel framställts av jordbruksprodukter.
2. Frankrike skall tillåtas att utfärda tillstånd att tillämpa en differentierad punktskattesats för blandningar av dieselolja och metylestrar av vegetabiliska oljor som används som motorbränsle.
3. För att blandningar som innehåller metylestrar av vegetabiliska oljor och derivat av etylalkohol och som används som motorbränsle enligt i direktiv 92/81/EEG skall kunna omfattas av nedsatta punktskatter skall de franska myndigheterna senast den 31 december 2003 utfärda ett tillstånd till de enheter som tillverkar biobränslena i fråga.
Dessa tillstånd skall ha en giltighetstid på högst sex år räknat från den dag då de utfärdas.
Den nedsättning som beviljas genom tillståndet får tillämpas efter den 31 december 2003 till dess att tillståndets giltighetstid upphör. Den får inte förlängas.
4. Nedsättningarna av punktskatterna får inte överstiga 35,06 euro per hektoliter eller 396,64 euro per ton för metylestrar av vegetabiliska oljor och 50,23 euro per hektoliter eller 297,35 euro per ton för derivat av etylalkohol, vilka används i de blandningar som anges i punkt 1.
5. De punktskattesatser som är tillämpliga på de blandningar som anges i punkt 1 skall uppfylla kraven i rådets direktiv 92/82/EEG, särskilt beträffande de minimisatser som föreskrivs i artiklarna 4 och 5 i detta direktiv.
Artikel 2
1. Frankrike skall tillåtas att utfärda tillstånd att tillämpa en differentierad punktskattesats för blandningar av eldningsolja och metylestrar av vegetabiliska oljor.
2. För att blandningar som innehåller metylestrar av vegetabiliska oljor och som används som motorbränsle enligt direktiv 92/81/EEG skall kunna omfattas av nedsatta punktskatter skall de franska myndigheterna senast den 31 december 2003 utfärda ett tillstånd till de enheter som tillverkar biobränslena i fråga.
Dessa tillstånd skall ha en giltighetstid på högst sex år räknat från den dag då de utfärdas.
Den nedsättning som beviljas genom tillståndet får tillämpas efter den 31 december 2003 till dess att tillståndets giltighetstid upphör. Den får inte förlängas.
3. Nedsättningarna av punktskatterna får inte överstiga 35,06 euro per hektoliter eller 396,64 euro per ton för de metylestrar av vegetabiliska oljor som anges i punkt 1.
4. Den punktskattesats som är tillämplig på den blandning som anges i punkt 1 skall uppfylla kraven i rådets direktiv 92/82/EEG, särskilt beträffande de minimisatser som föreskrivs i artikel 3 i det direktivet.
Artikel 3
Nedsättningarna av punktskatterna skall anpassas till utvecklingen av råvarupriserna så att de inte leder till en överkompensation av merkostnaderna för framställning av biobränslen.
Artikel 4
Detta beslut skall tillämpas från och med den 1 november 1997.
Beslutet upphör att gälla den 31 december 2003.
Artikel 5
Detta beslut riktar sig till Republiken Frankrike.
Utfärdat i Bryssel den 25 mars 2002.