Směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/28/ES
ze dne 24. října 1995
o hořlavosti materiálů vnitřní výbavy určitých kategorií motorových vozidel
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na článek 100a této Smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 189b Smlouvy [3],
vzhledem k tomu, že vnitřní trh zahrnuje prostor bez vnitřních hranic, ve kterém je zajištěn volný pohyb zboží, osob, služeb a kapitálu; že je důležité přijmout opatření k tomu účelu;
vzhledem k tomu, že technické požadavky, které musí určité kategorie vozidel splňovat podle vnitrostátních právních předpisů, se mimo jiné vztahují na hořlavost materiálů použitých ve vnitřní výbavě určitých kategorií motorových vozidel;
vzhledem k tomu, že se tyto požadavky v jednotlivých členských státech liší;
vzhledem k tomu, že je proto nutné, aby všechny členské státy zavedly stejné požadavky vedle nebo místo svých současných právních předpisů, zejména proto, aby bylo možné použít u všech typů vozidel postup EHS schvalování typu, který upravuje směrnice Rady 70/156/EHS ze dne 6. února 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [4];
vzhledem k tomu, že tato směrnice je jednou z jednotlivých směrnic týkajících se postupu EHS schvalování typu zavedeného směrnicí 70/156/EHS; že se proto pro účely této směrnice použijí ustanovení směrnice 70/156/EHS vztahující se na systémy, konstrukční části a samostatné technické celky vozidel;
vzhledem k tomu, že je vhodné odvolat se na směrnici Rady 77/649/EHS [5], ve které je uveden postup stanovení vztažného bodu místa k sezení ("R-bodu");
vzhledem k tomu, že pro zajištění bezpečnosti cestujících a bezpečnosti provozu na pozemních komunikacích je důležité, aby materiály použité ve vnitřní výbavě karoserie autobusů a autokarů splňovaly minimální požadavky pro zamezení nebo alespoň zpomalení vzniku a šíření plamenů, aby v případě požáru cestující mohli opustit vozidlo;
vzhledem k tomu, že je žádoucí zavést alternativní postupy schvalování typu vozidel jako systémů podle této směrnice, tj. buď na základě zkoušek hořlavosti materiálů vnitřní výbavy motorových vozidel, nebo na základě EHS schválení typu konstrukční části pro každý materiál nebo zařízení, jako jsou sedadla, záclony apod., určené pro vnitřní výbavu těchto vozidel, přičemž je nutno ověřovat správnost instalace takto schválených materiálů nebo zařízení,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Pro účely této směrnice se
- "vozidlem" rozumí každé vozidlo ve smyslu článku 2 směrnice 70/156/EHS,
- "konstrukční částí" rozumí zařízení ve smyslu článku 2 směrnice 70/156/EHS.
Článek 2
Členské státy nesmějí odmítnout
- udělit EHS schválení typu nebo vnitrostátní schválení typu pro určité vozidlo nebo odmítnout nebo zakázat prodej, registraci, uvedení do provozu nebo používání vozidla z důvodů týkajících se hořlavosti materiálů použitých ve vnitřní výbavě jeho karoserie,
- udělit EHS schválení typu nebo vnitrostátní schválení typu pro konstrukční část použitou ve vnitřní výbavě karoserie vozidla nebo odmítnout nebo zakázat její prodej, registraci, uvedení do provozu nebo používání z důvodů týkajících se hořlavosti materiálů použitých v její konstrukci,
jestliže jsou splněny požadavky stanovené v přílohách I, IV, V a VI této směrnice.
Článek 3
1. Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 18 měsíců od jejího přijetí. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Od uvedeného data nesmějí členské státy zakázat počáteční uvedení do provozu vozidel ani prodej nebo používání konstrukčních částí, které jsou v souladu s touto směrnicí.
Členské státy použijí tato ustanovení po uplynutí 48 měsíců ode dne přijetí této směrnice.
2. Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 4
Tato směrnice je určena členským státům.
V Lucemburku dne 24. října 1995.
EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV 95/28/EG av den 24 oktober 1995 om brinnegenskaperna hos material som används i inredningen till vissa kategorier av motorfordon
EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV
med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 100a i detta,
med beaktande av kommissionens förslag (1),
med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (2),
i enlighet med förfarandet i artikel 189b i fördraget (3), och
med beaktande av följande:
Den inre marknaden omfattar ett område utan inre gränser, där fri rörlighet för varor, personer, tjänster och kapital säkerställs. Det är viktigt att vidta åtgärder i detta syfte.
De tekniska kraven som vissa fordonskategorier måste uppfylla enligt nationell lagstiftning har bland annat samband med brinnegenskaperna hos de material som används i inredningen till vissa kategorier av motorfordon.
Dessa krav varierar mellan medlemsstaterna.
Särskilt för att medge tillämpning av det EEG-typgodkännandeförfarande som behandlades i rådets direktiv 70/156/EEG av den 6 februari 1970 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om typgodkännande av motorfordon och släpvagnar till dessa fordon (4), måste alla medlemsstater anta likadana krav, antingen som komplement till eller som ersättning för befintliga bestämmelser.
Detta direktiv kommer att utgöra ett av flera separata direktiv för EEG-typgodkännandeförfarande som har upprättats genom rådets direktiv 70/156/EEG. Följaktligen bör de bestämmelser som i direktiv 70/156/EEG har fastställts med avseende på fordonssystem, komponenter och separata tekniska enheter gälla inom ramen för detta direktiv.
Det är lämpligt att referera till rådets direktiv 77/649/EEG (5), vilket anger metoden för bestämning av "referenspunkten" ("R-punkten").
För att garantera passagerarnas säkerhet och trafiksäkerheten är det viktigt att material som används i inredningen till linje- och långsfärdsbussar uppfyller minimikrav för att undvika eller åtminstone dämpa flamutvecklingen så att passagerarna hinner evakuera fordonet i händelse av brand.
Det är önskvärt att införa alternativa förfaranden för typgodkännande av fordon som system i enlighet med detta direktiv, dvs. antingen på grundval av provningar avseende brinnegenskaperna hos material som används i inredningen till motorfordon eller på grundval av ett EEG-typgodkännande för komponent för varje material och/eller utrustning som säten, gardiner etc. som används i inredningen till dessa fordon, varvid det måste kontrolleras att sådana material och/eller utrustningar är riktigt installerade.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
I detta direktiv avses med
- "fordon": varje fordon enligt definitionen i artikel 2 i direktiv 70/156/EEG,
- "komponent": en anordning enligt definitionen i artikel 2 i direktiv 70/156/EEG.
Artikel 2
Om tillämpliga krav enligt bilagorna I, IV, V och VI till detta direktiv är uppfyllda får medlemsstaterna inte vägra att utfärda
- EEG-typgodkännande eller nationellt typgodkännande för ett fordon eller vägra eller förbjuda försäljning, registrering, idrifttagande eller användning av ett fordon av skäl som har samband med brinnegenskaperna hos material som används i inredningen av dess karosseri,
- EEG-typgodkännande eller nationellt typgodkännande för en komponent som används i inredningen av fordonets karosseri eller förbjuda dess försäljning eller användning av skäl som har samband med brinnegenskaperna hos material som används vid dess tillverkning.
Artikel 3
1. Medlemsstaterna skall anta och offentliggöra de lagar, förordningar och administrativa bestämmelser som är nödvändiga för att följa detta direktiv inom 18 månader efter direktivets antagande. De skall genast underrätta kommissionen om detta.
Från det datum som avses i första stycket får medlemsstaterna inte längre förbjuda vare sig att fordon tas i drift eller att komponenter säljs eller används om de är utformade i enlighet med detta direktiv.
De skall tillämpa dessa bestämmelser 36 månader efter antagandet av detta direktiv.
2. När en medlemsstat antar dessa bestämmelser, skall de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när den offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall införas skall varje medlemsstat själv utfärda.
Artikel 4
Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.
Utfärdat i Luxemburg den 24 oktober 1995.