NAŘÍZENÍ RADY (ES) č. 1124/2007
ze dne 28. září 2007,
kterým se mění nařízení (ES) č. 367/2006, kterým se ukládá konečné vyrovnávací clo z dovozu polyethylentereftalátového (PET) filmu pocházejícího z Indie
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2026/97 ze dne 6. října 1997 o ochraně před dovozem subvencovaných výrobků ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (1) (dále jen „základní nařízení“), a zejména na článek 19 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh předložený Komisí po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. POSTUP
I. Předchozí šetření a stávající opatření
(1)
Nařízením (ES) č. 2597/1999 (2) uložila Rada konečné vyrovnávací clo z dovozu polyethylentereftalátového (dále jen „PET“) filmu kódů KN ex 3920 62 19 a ex 3920 62 90 pocházejícího z Indie (dále jen „dotčený výrobek“). Na šetření, které vedlo k přijetí uvedeného nařízení, se zde dále odkazuje jako na „původní šetření“. Opatření měla podobu valorického cla se sazbou v rozmezí od 3,8 % do 19,1 % na dovoz od jednotlivě vyjmenovaných vývozců a dále se zbytkovou celní sazbou 19,1 %, na dovoz dotčeného výrobku od všech ostatních společností. Vyrovnávací clo uložené na PET film vyráběný a vyvážený společností Jindal Poly Films Limited, dříve známé pod názvem Jindal Polyester Ltd (3), (dále jen „Jindal“ nebo „společnost“) činilo 7 %. Období původního šetření trvalo od 1. října 1997 do 30. září 1998.
(2)
Nařízením (ES) č. 367/2006 (4) Rada zachovala konečné vyrovnávací clo uložené nařízením (ES) č. 2597/1999 z dovozu (PET) filmu pocházejícího z Indie na základě přezkumu před pozbytím platnosti podle článku 18 základního nařízení. Období přezkumného šetření trvalo od 1. října 2003 do 30. září 2004.
(3)
Nařízením (ES) č. 1288/2006 Rada po provedení prozatímního přezkumu vztahujícího se na jiného indického výrobce PET filmu, společnost Garware Polyester Limited (dále jen „Garware“), změnila konečné vyrovnávací clo uložené společnosti Garware nařízením (ES) č. 367/2006.
II. Zahájení částečného prozatímního přezkumu z moci úřední
(4)
Komise měla k dispozici důkazy nasvědčující, že společnost Jindal má výhody plynoucí z výše subvencování, která je vyšší oproti původnímu šetření, a že změna na tuto vyšší hodnotu je trvalé povahy.
III. Šetření
(5)
Komise proto po konzultaci s poradním výborem rozhodla zahájit z moci úřední částečný prozatímní přezkum v souladu s článkem 19 základního nařízení rozsahem omezený na výši subvencování společnosti Jindal a sloužící k posouzení potřeby pokračování, zrušení nebo změny stávajících vyrovnávacích opatření. Dne 2. srpna 2006 Komise informovala o zahájení uvedeného přezkumu oznámením o zahájení zveřejněným v Úředním věstníku Evropské unie (5).
(6)
Období přezkumného šetření trvalo od 1. dubna 2005 do 31. března 2006.
(7)
Komise o zahájení částečného prozatímního přezkumu úředně vyrozuměla společnost Jindal, indickou vládu a společnosti Du Pont Tejin Films v Lucembursku, Mitsubishi Polyester Film v Německu, Toray Plastics Europe ve Francii a Nuroll v Itálii, které zastupují převážnou většinu objemu výroby PET filmu na území Společenství (dále jen „výrobní odvětví Společenství“). Zúčastněným stranám byla poskytnuta příležitost k podání písemných vyjádření a žádostí o slyšení ve lhůtě stanovené v oznámení o zahájení šetření.
(8)
Aby Komise získala informace potřebné pro své šetření, zaslala dotazník společnosti Jindal, jež prokázala ochotu spolupracovat a dotazník vyplnila. V provozovnách společnosti Jindal v Indii byly provedeny inspekce na místě.
(9)
Společnosti Jindal, indické vládě a výrobnímu odvětví Společenství byly sděleny podstatné výsledky šetření a byla jim poskytnuta možnost vyjádřit se k nim. Vyjádření byla doručena společnosti Jindal a jsou projednána níže. Indická vláda nepředložila žádné vyjádření.
B. DOTČENÝ VÝROBEK
(10)
Dotčený výrobek je jako v případě původního šetření polyetylentereftalátový (PET) film pocházející z Indie, obvykle kódů KN ex 3920 62 19 a ex 3920 62 90.
C. SUBVENCE
I. Úvod
(11)
Na základě dostupných informací a odpovědí na dotazník Komise byly prošetřeny tyto režimy, které údajně zahrnují poskytování subvencí:
(a) Celostátní režimy:
i)
režim předběžné licence (Advance Licence Scheme, ALS),
ii)
režim celního úvěru (Duty Entitlement Passbook Scheme, DEPS),
iii)
režim jednotek zaměřených na vývoz/režim zvláštních ekonomických zón (Export Oriented Units Scheme, EOUS/Special Economic Zones Scheme, SEZS),
iv)
režim vývozní podpory investičního majetku (Export Promotion Capital Goods Scheme, EPCGS),
v)
režim vývozního osvobození od daně z příjmů (Export Income Tax Exemption Scheme, EITES),
vi)
režim vývozního úvěru (Export Credit Scheme, ECS),
vii)
režim osvědčení pro bezcelní obnovení zásob (Duty-Free Replenishment Certificate, DFRC).
(12)
Režimy uvedené v bodech i) až iv) a vii) vycházejí ze zákona o rozvoji a řízení zahraničního obchodu z roku 1992 (č. 22 z roku 1992), který vstoupil v platnost dne 7. srpna 1992 (dále jen „zákon o zahraničním obchodu“). Podle zákona o zahraničním obchodu je indická vláda oprávněna vydávat oznámení týkající se vývozní a dovozní politiky. Indická vláda vydala víceletý plán týkající se indické zahraničně obchodní politiky na období od 1. září 2004 do 31. března 2009 (dále jen „FTP 2004-09“), který nahradil dřívější politiku pro vývoz a dovoz (EXIM). Kromě toho vydala indická vláda příručku postupů platných pro FTP 2004-09 (dále jen „HOP I 2004-09“), jež je pravidelně aktualizována (6).
(13)
Režim vývozního osvobození od daně z příjmů uvedený v bodě v) vychází ze zákona o dani z příjmů z roku 1961, který je každoročně novelizován finančním zákonem.
(14)
Režim vývozního úvěru uvedený v bodě vi) vychází z oddílu 21 a 35A zákona o regulaci bankovnictví z roku 1949, který Indické centrální bance umožňuje vydávat pokyny obchodním bankám v oblasti vývozních úvěrů.
b) Regionální režimy
(15)
Na základě dostupných informací a odpovědí na dotazník Komise rovněž přezkoumala režim souboru pobídek z roku 1993 poskytovaných vládou státu Maháráštra. Tento režim vychází z rozhodnutí ministerstva průmyslu, energetiky a práce vlády státu Maháráštra.
II. Celostátní režimy
1. Režim předběžné licence
a) Právní základ
(16)
Podrobný popis tohoto režimu je obsažen v odstavcích 4.1.3 až 4.1.14 politiky FTP 2004-09 a v kapitolách 4.1 až 4.30 HOP I 2004-09. Tento režim byl nahrazen v dubnu 2006, tj. po ukončení období přezkumného šetření, „režimem předběžné autorizace“; to je však zřejmě v podstatě jen změna názvu. Následující analýza se zaměřuje na režim předběžné licence platný v období přezkumného šetření.
b) Způsobilost
(17)
Režim předběžné licence se skládá ze šesti podrežimů. Tyto podrežimy se mj. liší kritérii způsobilosti. Vyvážející výrobci a vyvážející obchodníci „vázaní na“ podpůrné výrobce jsou způsobilí pro režim předběžné licence pro fyzický vývoz a pro režim předběžné licence pro roční požadavek. Hlavní dodavatelé, kteří dodávají pro kategorie „analogického vývozu“ uvedené v odstavci 8.2 FTP 2004-09, např. dodavatelé jednotky zaměřené na vývoz („Export Oriented Unit“, dále jen „EOU“), jsou způsobilí pro režim předběžné licence pro analogický vývoz. Vyvážející výrobci dodávající konečnému vývozci jsou způsobilí pro režim předběžné licence pro dodávky meziproduktů. A konečně dodavatelé meziproduktů pro vyvážející výrobce jsou způsobilí pro výhody v režimu „analogického vývozu“ v rámci podrežimu předběžného propuštění a back-to-back tuzemského akreditivu. Dále se blíže pojednává pouze o prvních čtyřech z uvedených šesti podrežimů, jelikož pouze ty společnost Jindal v době přezkumného šetření využila.
c) Praktické provádění
(18)
Předběžná licence může být vydána pro:
i)
Fyzický vývoz: Představuje hlavní podrežim. Umožňuje bezcelní dovoz vstupních materiálů pro výrobu konkrétního výsledného exportního výrobku. Termín „fyzický“ v tomto kontextu znamená, že výrobek na vývoz musí opustit území Indie. V licenci je konkrétně uvedeno bezcelní dovozní množství a povinnost vývozu a dále druh výrobku na vývoz.
ii)
Roční požadavek: Tato licence není určena pro konkrétní výrobek na vývoz, nýbrž pro širší skupinu výrobků (např. chemické látky a související výrobky). Držitel licence může, až po určitý limit stanovený podle jeho exportní výkonnosti v minulosti, dovážet bezcelně veškeré vstupy k použití při výrobě veškerých položek spadajících do příslušné výrobkové skupiny. Může se rozhodnout vyvážet libovolný výsledný výrobek v rámci takové výrobkové skupiny, který vznikl s použitím uvedeného materiálu osvobozeného od cla.
iii)
Analogický vývoz: Tento podrežim umožňuje hlavnímu dodavateli bezcelní dovoz vstupů potřebných pro výrobu zboží, které má být prodáno jako „analogický vývoz“ kategoriím odběratelů vyjmenovaných v odst. 8.2 písm. b) až f), g), i) a j) FTP 2004-09. Podle indické vlády se analogickým vývozem rozumějí transakce, při nichž dodané zboží neopouští zemi. Za analogický vývoz se pokládá řada kategorií dodávek za podmínky, že zboží bude vyrobeno v Indii, např. dodávky zboží některé EOU nebo společnosti s místem působení ve zvláštní ekonomické zóně (dále jen „SEZ“).
iv)
Dodávky meziproduktů: Tento podrežim se vztahuje na případy, kdy dva výrobci zamýšlejí vyrábět jeden výrobek na vývoz a podílet se na procesu výroby. Vyvážející výrobce vyrábí meziprodukt výrobku. Může bezcelně dovážet vstupní materiály a může pro tento účel získat úlevu v režimu předběžné licence pro bezcelní dodávky meziproduktů. Konečný vývozce finalizuje výrobu a je povinen dokončenou výrobu vyvézt.
(19)
Jak uvedeno výše, společnost Jindal v období přezkumného šetření využívala režim předběžné licence. Přesněji řečeno společnost Jindal využívala čtyři podrežimy popsané pod body i) až iv) výše.
(20)
Pro účely ověření indickými orgány má držitel licence zákonnou povinnost vést „pravdivou a řádnou evidenci spotřeby a používání dovezeného zboží ve vztahu k licenci“ v předepsané formě (kapitola 4.30 HOP I 2004-09) (dále jen „registr spotřeby“). Ověření ukázalo, že společnost tento registr spotřeby nevedla řádně, tj. neevidovala souvztažnost mezi vstupním materiálem a konečným místem určení výsledného výrobku, jak to ukládá forma předepsaná indickou vládou, přes skutečnost, že výsledný výrobek nejen vyváží, ale rovněž prodává na tuzemském trhu.
(21)
Pokud jde o výše uvedené podrežimy i) a iii), jsou bezcelní dovozní množství i povinnost vývozu (včetně analogického vývozu) pevně stanoveny co do objemu a hodnoty indickou vládou a jsou zaznamenány v licenci. Kromě toho mají být při dovozu a vývozu předmětné transakce pro doložení zaznamenány státními úředníky přímo do licence. Objem dovozu povolený v rámci tohoto režimu je stanoven indickou vládou na základě standardních norem vstupů a výstupů (dále jen „SION“). Normy SION existují pro většinu výrobků, včetně dotčeného výrobku, a jsou zveřejněny ve svazku II příručky postupů HOP I 2004-09. SION pro PET film a PET čipy byla zmírněna při úpravě v říjnu 2005.
(22)
Pokud jde o podrežim iii), konstatuje se, že analogický vývoz ke splnění příslušné povinnosti podle režimu předběžné licence spočíval v zásadě ve vnitropodnikovém prodeji, tj. závod společnosti Jindal na výrobu PET čipů (který není samostatnou právnickou osobou) prodával PET čipy jednotce EOU společnosti Jindal pro další následující stupně výroby PET filmu. Dovoz surovin probíhal v kontextu výroby meziproduktu (PET čipů). Jinak řečeno, za vývoz je v rámci podrežimu iii) pokládán tuzemský prodej.
(23)
Pokud jde o podrežim iv), vstupní materiály obstarávané společností Jindal v tuzemsku se odepisují z předběžné licence společnosti a předběžná licence na meziprodukt je vydána tuzemskému dodavateli. Držitel této předběžné licence na meziprodukt může bezcelně dovážet zboží potřebné k výrobě výrobku, který pak bude následně dodáván společnosti Jindal jako surovina pro výrobu dotčeného výrobku.
(24)
V případě výše uvedeného podrežimu ii) (předběžná licence pro roční požadavek) je v licenci doložena pouze hodnota bezcelního dovozního množství. Držitel licence je povinen „udržovat spojitost mezi dováženými vstupy a výsledným výrobkem“ (odst. 4.24A písm. c) HOP I 2004-09).
(25)
Dovážené vstupní materiály nelze převádět a musí být použity pro výrobu výsledného výrobku na vývoz. Vývozní povinnost musí být po vydání licence splněna v předepsané lhůtě (do 18 měsíců s možností dvou odkladů, každého v délce 6 měsíců, tj. celkem do 30 měsíců).
(26)
Ověření ukázalo, že konkrétní míra spotřeby hlavních surovin nutných pro výrobu jednoho kilogramu PET filmu, která v různém stupni závisí na kvalitě PET filmu a vykazuje se v registru spotřeby, je nižší než odpovídající SION. To zjevně platilo v případě staré normy SION pro PET film a PET čipy a v menším rozsahu také pro revidovanou normu SION, která vstoupila v platnost v září 2005, tj. v období přezkumného šetření. Řečeno jinak, společnosti Jindal bylo v rámci normy SION umožněno bezcelně dovážet větší množství surovin, než skutečně pro svůj výrobní proces potřebovala. Proto se registr skutečné spotřeby stal v souladu s FTP 2004-09 rozhodující složkou ověřování. Tento registr však doposud nebyl řádně veden a nikdy nebyl kontrolován indickou vládou. Společnost prohlásila, že indická vláda nadměrné zvýhodnění upraví po vypršení licence, tj. po uplynutí 30 měsíců od vydání licence, jelikož k běžné praxi náleží využít obou odkladů po 6 měsících. Toto tvrzení nicméně nebylo možno ověřit, jelikož prozatím nebyla splacena žádná z licencí využívaných společností Jindal.
(27)
Změny ve správě FTP 2004-09, které nabyly účinnosti na podzim roku 2005 (povinné zasílání registru spotřeby indickým orgánům v rámci procedury pro splacení licencí), nebyly prozatím v případě Jindal uplatněny. V dané etapě proto nebylo možno ověřit faktické provádění tohoto ustanovení.
d) Závěr
(28)
Osvobození od cla při dovozu je subvencí ve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. a) bodu ii) a čl. 2 odst. 2 základního nařízení v tom smyslu, že upuštění od výběru jinak splatného dovozního cla představuje finanční příspěvek indické vlády, která poskytla společnosti Jindal výhodu tím, že zvýšila likviditu společnosti.
(29)
Kromě toho čtyři podrežimy využité společností Jindal (tj. režimy uvedené výše pod bodem i) až iv)) jsou ze zákona možné pro výkon vývozní činnosti, a proto se pokládají za specifické a napadnutelné podle čl. 3 odst. 4 písm. a) základního nařízení. Společnost bez vývozního závazku nemůže získat výhody podle těchto režimů. Tak tomu zjevně je, pokud jde o režimy i), ii) a iv), avšak i analogický vývoz v režimu předběžné licence v aktuálním případě tomuto kritériu vyhovuje, jelikož dodávání EOU v konečném důsledku směřuje ke skutečnému vývozu.
(30)
Podrežimy využité v aktuálním případě nelze považovat za povolené systémy vracení cla nebo systémy vracení cla u náhradních vstupů ve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. a) bodu ii) základního nařízení. Nesplňují závazné požadavky stanovené v bodě i) přílohy I, v příloze II (definice a pravidla pro vrácení cla) a příloze III (definice a pravidla pro vrácení cla u náhradních vstupů) základního nařízení. Indická vláda neuplatnila účinným způsobem svůj ověřovací systém ani postup, aby zjistila, zda a jaké objemy vstupů byly spotřebovány při výrobě daného vyváženého výrobku (odstavec 4 části II přílohy II základního nařízení a v případě systémů vracení cla u náhradních vstupů odstavec 2 části II přílohy III základního nařízení). Normy SION pro dotčený výrobek nebyly dostatečně přesné. Samotné normy SION nelze pokládat za systém pro ověřování skutečné spotřeby, jelikož konstrukce těchto příliš vstřícných norem neumožňuje indické vládě s dostatečnou přesností ověřovat objem spotřebovaných vstupů obsažený ve výrobku na vývoz. Kromě toho se neuskutečnila žádná účinná kontrola indickou vládou, která by se opírala o registr spotřeby.
(31)
Společnost ve svých dodatečných připomínkách k vykázaným údajům trvala na tom, že vede řádný registr spotřeby, a že je tudíž zaveden řádný ověřovací systém v souladu s přílohou II základního nařízení. Dále rovněž trvala na tom, že předběžná licence funguje jako systém náhradních vstupů, a že tudíž lze bezcelní vstupy využívat pro výrobu výrobků prodávaných v tuzemsku, jelikož tyto bezcelní vstupy jsou (přímo nebo prostřednictvím náhradních vstupů) spotřebovány při výrobě zboží, které je následně během přiměřené doby vyvezeno. I kdyby se přijalo za skutečnost, že společnost vede registr spotřeby surovin pro výrobu určitého dotčeného výrobku, neudržuje žádný systém, který by umožňoval ověřit, které vstupy a v jakém objemu byly spotřebovány při výrobě vyváženého výrobku, jak to ukládá indický FTP 2004-09 (příloha 23) a také vyžaduje odstavec 4 části II přílohy II základního nařízení. Kromě toho neudržuje společnost systém, který by umožňoval ověřit, že množství vstupů, za něž je žádáno vrácení poplatků, nepřesahuje množství podobných výrobků vyvezených v jakékoli podobě, v souladu s odstavcem 2 části II přílohy III. V tomto konkrétním případě se má po pečlivém zvážení za to, že neexistuje žádná vazba mezi spotřebovanými bezcelními vstupy a vyvezenými výrobky, a že tudíž není zaveden žádný systém pro řádné ověřování.
(32)
Podrežimy jsou proto napadnutelné.
e) Výpočet výše subvence
(33)
Výše subvence byla vypočtena následovně: Čitatelem je ušlé dovozní clo (základní clo a zvláštní dodatečné clo) z materiálu dovezeného v rámci podrežimů i) až iii) tak, jak byl materiál způsobilý podle jednotlivých podrežimů pro dovoz prostřednictvím výrobce meziproduktů; v případě podrežimu iv) je čitatel úhrnem ušlého dovozního cla ze vstupů použitých při výrobě dotčeného výrobku v období přezkumného šetření.
(34)
Společnost uplatnila ve svých dodatečných připomínkách k vykázaným údajům požadavek, podle něhož se clo ze surovin potřebných k výrobě PET filmu snížilo od března 2006, tj. po ukončení období šetření, z 15 % na 7,5 % a požádala, aby Komise tuto skutečnost vzala v úvahu při výpočtu míry subvence pro režim předběžné licence. Nicméně ačkoli existují některé dřívější případy, kdy bylo přihlíženo k událostem nastalým po konci období, je takový postup omezen na výjimečné okolnosti, jež zjevně v tomto případě neexistují. Proto s článkem 5 a čl. 11 odst. 1 základního nařízení byl tento požadavek zamítnut.
(35)
Společnost dále ve svých dodatečných připomínkách k vykázaným údajům vznesla požadavek, podle něhož výhoda poskytnutá v podrežimu iv) byla ve skutečnosti představována cenovým rozdílem mezi běžným nákupem vstupů v tuzemsku a nákupem vstupů oproti zneplatnění režimu předběžné licence, a v tomto smyslu také předložila určité výpočty, které však nebyly doloženy podkladovou dokumentací. Výhoda je však vypočtena na základě cla ušlého z titulu licence, jelikož kupní nebo prodejní cena materiálu je věcí ryze obchodního rozhodování a nemění nic na výši nezaplaceného cla. Uvedený požadavek byl tak jako tak předložen poprvé až po vykázání údajů, a jelikož Komise neměla možnost jej ověřit, byl zamítnut.
(36)
V souladu s čl. 7 odst. 1 písm. a) základního nařízení byly poplatky nezbytně vynaložené na získání subvence odečteny z částek subvencí v případech, kdy byly vzneseny oprávněné požadavky. Jako čitatel se bere celková výše ušlého dovozního cla, nikoli nadměrné úlevy nebo osvobození, jak to požaduje společnost, protože režim předběžné licence nesplňuje podmínky stanovené v příloze II základního nařízení. V souladu s čl. 7 odst. 2 základního nařízení byl jako jmenovatel použit vývozní obrat v období přezkumného šetření. Společnost tvrdila, že by analogický vývoz měl být v období přezkumného šetření zahrnut do celkového vývozního obratu společnosti. Nicméně protože tyto transakce ve skutečnosti nejsou vývozem a představují prodej na domácím trhu, nelze je řádně klasifikovat jako vývozy, a nebyly tudíž zahrnuty do výše celkového vývozního obratu.
(37)
Rozpětí subvence stanovené pro režim předběžné licence činí 14,68 %.
2. Režim celního úvěru
a) Právní základ
(38)
Popis režimu celního úvěru je obsažen v odstavci 4.3 FTP 2004-09.
b) Způsobilost
(39)
Bylo zjištěno, že společnost Jindal v období přezkumného šetření režim celního úvěru nevyužívala, proto není nutná další analýza napadnutelnosti tohoto režimu.
3. Režim jednotek zaměřených na vývoz (dále jen „EOU“) a zvláštních ekonomických zón (dále jen „SEZ“)
a) Právní základ
(40)
Podrobné informace o těchto režimech jsou obsaženy v kapitole 6 FTP 2004-09, příručce HOP I 2004-09 (EOU), zákoně o SEZ z roku 2005 a pravidlech vycházejících z tohoto zákona (SEZ).
b) Způsobilost
(41)
S výjimkou čistě obchodních společností mohou být všechny podniky, které se zavázaly vyvážet určitý objem své produkce zboží nebo služeb, zřizovány v režimu EOU nebo SEZ. Jindal podle zjištění v období přezkumného šetření využívá výhod režimu EOU, nikoli však SEZ. Další analýza se proto zaměřuje pouze na EOU.
c) Praktické provádění
(42)
Jednotku EOU lze zřídit kdekoli v Indii. Tento režim doplňuje režim SEZ.
(43)
Žádost o přiznání statusu EOU musí mj. zahrnovat informace o plánovaných výrobních množstvích, plánované hodnotě vývozu, požadavcích dovozu a domácích požadavcích na období pěti let. Pokud úřady žádosti společnosti vyhoví, jsou jí oznámeny podmínky příslušného souhlasu. Dohoda o uznání společnosti jako jednotky v režimu EOU je platná po dobu pěti let, může však být prodloužena na další období.
(44)
Rozhodující povinností EOU, stanovenou ve FTP 2004-09, je dosáhnout čistých devizových příjmů, tj. v referenčním období (5 let) musí být celková hodnota vývozu vyšší než celková hodnota dovezeného zboží.
(45)
Jednotky EOU mají právo na následující úlevy:
i)
osvobození od dovozních cel u všech typů zboží (včetně výrobních prostředků, surovin a spotřebního materiálu) nezbytných k výrobě, produkci a zpracování nebo v souvislosti s nimi,
ii)
osvobození od spotřební daně u zboží nakoupeného z domácích zdrojů,
iii)
refundaci ústřední daně z prodeje zaplacené ze zboží opatřeného z místních zdrojů,
iv)
možnost prodat až 50 % FOB hodnoty vývozu na domácím trhu - v tzv. zóně tuzemského celního tarifu (dále jen „DTA“) - při zaplacení zvýhodněného cla,
v)
osvobození od daně z příjmu běžně splatné ze zisku realizovaného z vývozního prodeje v souladu s oddílem 10A nebo 10B zákona o dani z příjmu po dobu 10 let od zahájení činnosti, avšak nejdéle do roku 2010,
vi)
možnost vlastnictví majetkových účastí v zahraničních subjektech až do výše 100 %.
(46)
Jednotky působící v rámci těchto režimů působí pod dohledem celních úředníků v souladu s oddílem 65 celního zákona. Ze zákona musí vést řádnou evidenci všeho dovozu, spotřeby a využití veškerých dovezených materiálů a uskutečněného vývozu ve stanovené formě. Jednotky mají uloženo tyto doklady pravidelně předkládat příslušným orgánům (dále jen „čtvrtletní a výroční zprávy o aktuálním vývoji“). Podle odstavce 6.11.2 FTP 2004-09 však „není v žádném okamžiku vyžadováno, aby (EOU) vedla každou zásilku dováženého zboží souvztažně se svým vývozem nebo převody na jiné jednotky, prodejem v rámci DTA a stavem zásob“.
(47)
Údaje o prodeji na domácím trhu jsou odesílány a evidovány na základě autocertifikace. Proces odesílání vývozních zásilek v rámci EOU probíhá pod dohledem pracovníka celního/finančního úřadu, který je v EOU trvale umístěn.
(48)
Společnost Jindal využívala režim EOU pro dovoz investičního majetku bez dovozní celní přirážky a dále k získávání vratek ústřední daně z prodeje placené ze zboží nakupovaného v tuzemsku. Nevyužívala osvobození od dovozního cla na suroviny, neboť EOU používá pro výrobu PET filmu jako surovinu PET čipy. Tyto PET čipy vyrábí jiná jednotka uvedené společnosti ze surovin nakupovaných v režimu předběžné licence.
d) Závěry k EOU
(49)
Osvobození EOU od dvou typů dovozního cla („základní clo“ a „zvláštní dodatečné clo“) a vrácení ústřední daně z prodeje jsou finančními příspěvky indické vlády ve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. a) bodu ii) základního nařízení. Příjem vlády, který by jinak byl splatný, kdyby tento režim neexistoval, je ušlým příjmem, a v důsledku z něj plynou EOU výhody ve smyslu čl. 2 odst. 2 základního nařízení, jelikož zvyšuje likviditu společnosti.
(50)
Osvobození od základního cla a zvláštního dodatečného cla a vrácení daně z prodeje tedy představují subvence ve smyslu článku 2 základního nařízení. Právně závisí na exportní výkonnosti, a proto jsou považovány za specifické a napadnutelné podle čl. 3 odst. 4 písm. a) základního nařízení. Zaměření EOU na vývoz, jak je uvedeno v odst. 6.1 FTP 2004-09, je nutnou podmínkou k získání těchto pobídek.
(51)
Dále bylo potvrzeno, že indická vláda neuplatňovala žádný účinný systém ani proces ověřování, zda a v jakém rozsahu byly vstupy získané bezcelně a bez daně z prodeje spotřebovány při výrobě vyváženého výrobku (odstavec 4 části II přílohy II základního nařízení a v případě vracení cla u náhradních vstupů odstavec 2 části II přílohy III základního nařízení). Osvobození od cla z investičního majetku v každém případě již není dovoleným režimem vracení cla, jelikož tento investiční majetek není spotřebován ve výrobním procesu.
(52)
Indická vláda neprovedla další přezkum založený na skutečně použitých vstupech, přestože by při neexistenci účinného systému ověřování takové přezkoumání obvykle muselo být provedeno (odstavec 5 části II přílohy II a odstavec 3 části II přílohy III základního nařízení), ani neprokázala, že nedošlo k nadměrné úlevě.
e) Výpočet výše subvence
(53)
Napadnutelnou výhodou je tedy osvobození ode všech celních přirážek (základního cla a zvláštního dodatečného cla), které se při dovozu běžně uplatňují, a také vrácení daně z prodeje, obojí v období přezkumného šetření.
i) Vrácení ústřední daně z prodeje ze zboží nakupovaného v tuzemsku
(54)
Čitatel byl určen následovně: Výše subvence byla vypočtena na základě daně z prodeje refundovatelné z prodejů uskutečněných ve výrobním odvětví, např. dílů a obalových materiálů, v období přezkumného šetření. Poplatky nezbytně vynaložené na získání subvence byly od této částky odečteny v souladu s čl. 7 odst. 1 písm. a) základního nařízení.
(55)
V souladu s čl. 7 odst. 2 základního nařízení byla tato výše subvence přepočtena na vývozní obrat vytvořený z veškerého vývozního prodeje v období přezkumného šetření (jmenovatel), neboť subvence závisí na exportní výkonnosti a nebyla poskytnuta podle zhotovených, vyrobených, vyvezených nebo přepravených množství. Takto získané rozpětí subvence činilo 0,04 %.
ii) Osvobození od dovozních cel (základního cla a zvláštního dodatečného cla) a vrácení ústřední daně z prodeje z investičního majetku
(56)
V souladu s čl. 7 odst. 3 základního nařízení byla výhoda vypočtena na základě výše nezaplaceného cla z dovezeného investičního majetku a z výše ústřední daně z prodeje vrácené při nákupu investičního majetku, přičemž obé bylo rozloženo na dobu odpovídající běžné době odpisů tohoto investičního majetku v odvětví dotčeného výrobku. Společnost tvrdila, že by mělo jít o odpisovou sazbu, kterou ve skutečnosti použila ve svých finančních výkazech; nicméně požadavek čl. 7 odst. 3 se vykládá s odkazem na odpisovou sazbou stanovenou právními předpisy, které se na společnost vztahují, v tomto případě odpisovou sazbu stanovenou zákonem o společnostech z roku 1956. Takto vypočtená částka, která připadá na období přezkumného šetření, byla upravena připočtením úroku za toto období, aby byla zohledněna hodnota výhody v čase, a tím stanovena úplná výhoda tohoto režimu pro příjemce. Poplatky nezbytně vynaložené na získání subvence byly v souladu s čl. 7 odst. 1 písm. a) základního nařízení od této částky odečteny a tato výše subvence byla použita jako čitatel. V souladu s čl. 7 odst. 2 a 3 základního nařízení byla tato výše subvence přepočtena na vývozní obrat prodeje dotčeného výrobku v období přezkumného šetření, a to jako příslušný jmenovatel, neboť subvence závisí na exportní výkonnosti a nebyla poskytnuta podle zhotovených, vyrobených, vyvezených nebo přepravených množství. Společnost tvrdila, že by analogický vývoz měl být zahrnut do celkového vývozního obratu, toto tvrzení bylo ale zamítnuto z důvodů uvedených v 36. bodě odůvodnění. Takto získané rozpětí subvence činilo 1,26 %.
(57)
Společnost Jindal tak z režimu EOU získala subvence v celkové výši 1,3 %.
4. Režim vývozní podpory investičního majetku
a) Právní základ
(58)
Podrobný popis režimu vývozní podpory investičního majetku je obsažen v kapitole 5 FTP 2004-09 a v kapitole 5 HOP I 2004-09.
b) Způsobilost
(59)
Pro tento režim jsou způsobilí vyvážející výrobci a vyvážející obchodníci „vázaní“ na podpůrné výrobce a poskytovatele služeb. Bylo zjištěno, že společnost Jindal tento režim v období přezkumného šetření využívala.
c) Praktické provádění
(60)
Pod podmínkou povinnosti vývozu je společnosti dovoleno dovážet výrobní prostředky (nové a - od dubna 2003 - i použité výrobní prostředky až 10 let staré) za sníženou celní sazbu. Za tímto účelem vydává indická vláda na žádost a po zaplacení poplatku licenci pro vývozní podporu investičního majetku. Od dubna 2000 tento režim stanoví sníženou sazbu dovozního cla ve výši 5 %, platnou pro všechen investiční majetek dovezený podle tohoto režimu. Aby byla splněna vývozní povinnost, musí být dovezený investiční majetek v průběhu určitého období využit k výrobě určitého množství zboží na vývoz.
d) Závěr k režimu vývozní podpory investičního majetku
(61)
Režim vývozní podpory investičního majetku představuje poskytování subvencí ve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. a) bodu ii) a čl. 2 odst. 2 základního nařízení, jelikož indická vláda nechává ujít jinak splatnou daň. Nadto snížení cla poskytuje vývozci výhodu, protože nezaplacením celní přirážky ušetřené při dovozu se zvyšuje likvidita společnosti.
(62)
Kromě toho je režim vývozní podpory investičního majetku ze zákona závislý na exportní výkonnosti, protože tyto licence nelze získat bez závazku zboží vyvézt. Je proto považován za specifický a napadnutelný podle čl. 3 odst. 4 písm. a) základního nařízení.
(63)
Tento režim nelze považovat za povolený systém vracení cla nebo systém vracení cla u náhradních vstupů ve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. a) bodu ii) základního nařízení. Investiční majetek nespadá do působnosti těchto povolených systémů, jak je uvedeno v příloze I bodě i) základního nařízení, protože není spotřebován při výrobě vyvážených výrobků.
e) Výpočet výše subvence
(64)
Čitatel byl určen následovně: Výše subvence byla vypočtena v souladu s čl. 7 odst. 3 základního nařízení rozložením nezaplaceného cla z dováženého investičního majetku na běžnou dobu odpisů tohoto investičního majetku ve výrobním odvětví polyethylentereftalátového filmu, přičemž jde o sazbu stanovenou zákonem o společnostech z roku 1956, nikoli o tu, kterou použila společnost, a to z důvodů uvedených v 56. bodě odůvodnění. K této částce byl připočten úrok, aby byla zohledněna úplná hodnota výhody v čase. Poplatky nezbytně vynaložené na získání subvence byly v souladu s čl. 7 odst. 1 písm. a) základního nařízení od této částky odečteny.
(65)
Společnost tvrdila, že investiční majetek dovážený bezcelně v rámci režimu vývozní podpory investičního majetku pro využití jednotkou Khanvel již není nadále používán a že výhoda spojená s tímto majetkem nemá být zahrnována do čitatele. Neexistuje však žádný doklad o tom, že společnost již uvedený majetek nevlastní nebo že jej znovu nepoužije, a Komise proto musí toto tvrzení odmítnout.
(66)
V souladu s čl. 7 odst. 2 a 3 základního nařízení byla tato výše subvence přepočtena na vývozní obrat dotčeného výrobku vytvořený v období přezkumného šetření (jmenovatel), nebo subvence závisí na exportní výkonnosti. Společnost tvrdila, že by analogický vývoz měl být zahrnut do celkového vývozního obratu, toto tvrzení bylo ale odmítnuto z důvodů uvedených v 36. bodě odůvodnění. Společnost Jindal získala subvenci ve výši 1,11 %.
5. Režim vývozního osvobození od daní z příjmů
a) Právní základ
(67)
Právní základ tohoto režimu je obsažen v zákoně o dani z příjmu z roku 1961, který je každoročně novelizován finančním zákonem. Finanční zákon každý rok stanoví základ pro výběr daní a různé výjimky a odpočty, které lze uplatnit. Jednotky zaměřené na vývoz např. mohou uplatnit osvobození od daně z příjmu podle oddílu 10B zákona o dani z příjmu z roku 1961.
b) Praktické provádění
(68)
Vzhledem k tomu, že společnost Jindal nezískala žádné výhody v režimu vývozního osvobození od daně z příjmů, nebylo třeba dále zkoumat napadnutelnost tohoto režimu.
6. Režim vývozního úvěru
a) Právní základ
(69)
Bližší údaje k tomuto režimu jsou uvedeny v rámcovém oběžníku IECD č. 5/04.02.01/2002-03 (vývozní úvěr v cizí měně) a rámcovém oběžníku IECD č. 10/04.02.01/2003-04 (vývozní úvěr v rupiích) Indické centrální banky (dále jen „RBI“), který je určen všem komerčním bankám v Indii.
b) Způsobilost
(70)
Pro tento režim jsou způsobilí vyvážející výrobci a vyvážející obchodníci. Bylo zjištěno, že společnost Jindal tento režim v období přezkumného šetření využívala.
c) Praktické provádění
(71)
Podle tohoto režimu RBI stanoví závazné maximální úrokové sazby platné pro vývozní úvěry, a to v indických rupiích i v cizí měně, které mohou komerční banky účtovat vývozci, „aby vývozcům zajistily dostupnost úvěrů za mezinárodně konkurenceschopné sazby“. Režim vývozního úvěru se skládá ze dvou podrežimů, režimu vývozního úvěru před odesláním (balicí úvěr), který upravuje úvěry poskytované vývozcům na financování nákupu, zpracování, výrobu, balení a případně vypravení zboží před vývozem, a z režimu vývozního úvěru po odeslání, ve kterém jsou poskytovány úvěry na pracovní kapitál k financování pohledávek z vývozu. RBI také vydává bankám pokyny, aby poskytly určitou částku svého čistého bankovního úvěru na financování vývozu.
(72)
Na základě rámcových oběžníků RBI mohou vývozci získat vývozní úvěry za preferenční úrokové sazby ve srovnání s úrokovými sazbami běžných komerčních úvěrů (hotovostních úvěrů), které jsou stanoveny za tržních podmínek.
d) Závěr k režimu vývozního úvěru
(73)
Za prvé, snížením nákladů na financování ve srovnání s tržními úrokovými mírami poskytují výše uvedené preferenční úrokové míry takovým vývozcům výhodu ve smyslu čl. 2 odst. 2 základního nařízení. Přes skutečnost, že preferenční úvěry v režimu vývozního úvěru jsou poskytovány komerčními bankami, jedná se o výhodu poskytovanou vládou ve smyslu čl. 2 odst. 1 bodu iv) základního nařízení. RBI je orgánem veřejné moci, na který se tak vztahuje definice pojmu „vláda“ v čl. 1 odst. 3 základního nařízení, a uděluje pokyny komerčním bankám, aby poskytovaly preferenční financování vyvážejícím společnostem. Toto preferenční financování je subvencí, která je podle čl. 3 odst. 4 písm. a) základního nařízení považována za specifickou a napadnutelnou, neboť závisí na vývozní výkonnosti.
e) Výpočet výše subvence
(74)
Výše subvence byla vypočtena na základě rozdílu mezi úrokem placeným za vývozní úvěry čerpané v období přezkumného šetření a částkou, která by byla splatná, pokud by byly účtovány úrokové sazby platné pro běžné komerční úvěry přijaté společností. V souladu s čl. 7 odst. 2 základního nařízení byla výše subvence (čitatel) přepočtena na celkový vývozní obrat v průběhu období šetření jako příslušný jmenovatel, neboť subvence závisí na vývozní výkonnosti a neposkytuje se podle zhotovených, vyrobených, vyvezených nebo přepravených množství. Společnost Jindal využila výhod podle režimu vývozního úvěru a získala subvenci ve výši 0,1 %.
7. Režim osvědčení pro bezcelní obnovení zásob
a) Právní základ
(75)
Právní základ tohoto režimu je obsažen v odstavci 4.2 FTP 2004-09.
b) Praktické provádění
(76)
Nebylo zjištěno, že by společnost Jindal v období přezkumného šetření využila nějakých výhod v režimu osvědčení pro bezcelní obnovení zásob, proto není nutná další analýza napadnutelnosti tohoto režimu.
III. Regionální režim
a) Právní základ
(77)
Aby podpořila rozšíření průmyslu do méně rozvinutých oblastí státu, poskytuje vláda státu Maháráštra od roku 1964 pobídky nově zakládaným jednotkám v rozvojových regionech státu, a to na základě režimu obecně známého jako „soubor pobídek“. Tento režim byl po svém vytvoření několikrát novelizován, přičemž v období od 1. října 1993 do 31. března 2001 bylo možné uplatňovat „režim z roku 1993“. Nejnovější novela, soubor pobídek z roku 2006, byla zavedena v rámci „Průmyslové, investiční a infrastrukturální politiky státu Maháráštra 2006“ na jaře 2006 a předpokládá se, že jej bude možno uplatňovat do 31. března 2011. Uvedený soubor pobídek poskytovaných vládou státu Maháráštra se skládá z několika podrežimů, z nichž nejdůležitější jsou přímé dotace prostřednictvím tzv. subvence na podporu průmyslu, osvobození od místní daně z prodeje a vrácení poplatku z elektřiny a spotřební daně.
(78)
Společnost Jindal bude nadále až do května 2011 využívat pobídek v rámci souboru pobídek v režimu z roku 1993, nikoli pobídek v rámci nástupnických programů. Proto byl v rámci aktuálního případu zkoumán pouze soubor pobídek z roku 1993.
b) Způsobilost
(79)
Aby byly společnosti pro tento režim způsobilé, musí investovat do méně rozvinutých oblastí, kde buď založí nový průmyslový podnik, nebo umístí rozsáhlou investici do rozvoje nebo diverzifikace stávajícího průmyslového podniku. Uvedené oblasti jsou podle své hospodářské rozvinutosti rozděleny do několika kategorií (málo rozvinutá oblast, méně rozvinutá oblast, nejméně rozvinutá oblast). Hlavním hlediskem pro určení výše pobídek je oblast, ve které se dotčený podnik nachází nebo ve které bude umístěn, a velikost investice.
c) Praktické provádění
(80)
Osvobození od místní daně z prodeje: Zboží běžně podléhá ústřední dani z prodeje (z transakcí mezi jednotlivými státy) nebo (v minulosti) státní dani z prodeje (z transakcí v rámci jednoho státu), odstupňované v závislosti na státu (státech), kde se transakce uskutečňují. Od dubna 2005 byla právní úprava daně z prodeje v rámci státu Maháráštra nahrazena systémem daně z přidané hodnoty (DPH). Na základě režimu osvobození od daně nejsou vybrané jednotky povinny u svých prodejních transakcí účtovat žádnou daň z prodeje. Obdobně jsou vybrané jednotky osvobozeny od placení místních daní z prodeje v případě nákupu zboží od dodavatele, který je sám též způsobilý k využití tohoto režimu. Bylo zjištěno, že společnost Jindal využívala v období přezkumného šetření výhod tohoto osvobození od daně v souvislosti s prodejními transakcemi.
(81)
Vrácení poplatku z elektřiny: Způsobilé jednotky jsou způsobilé k vrácení poplatku z elektřiny spotřebované pro výrobní účely, a to po dobu sedmi let ode dne zahájení komerční výroby. V případě společnosti Jindal tato sedmiletá lhůta uplynula 31. března 2003. V důsledku toho není společnost Jindal nadále způsobilá k vracení poplatku z elektřiny.
(82)
Vrácení místní spotřební daně: Spotřební daň je daň, kterou vybírají místní vlády v Indii, včetně vlády státu Maháráštra, ze zboží, které vstoupí na území města. Průmyslové podniky mají nárok na vrácení místní spotřební daně vládou státu Maháráštra, pokud se jejich provozovny nacházejí v určitém městě nebo městech v rámci daného státu. Celková výše daně, kterou je možno vrátit, je omezena rámcem 100 % investic do fixního kapitálu. Závod společnosti Jindal je umístěný mimo území města, proto je ze své podstaty od místní spotřební daně osvobozen a uvedený podrežim se v aktuálním případě neuplatní.
d) Závěr k souboru pobídek v režimu z roku 1993 poskytovanému vládou státu Maháráštra
(83)
Společnosti Jindal v období přezkumného šetření vznikla pouze práva na úlevu od daně z prodeje hotových výrobků, což podle zjištění učiněného v minulosti nepřinášelo příjemci žádné zvýhodnění (114. bod odůvodnění nařízení (ES) č. 67/2006). V důsledku toho není soubor pobídek v aktuálním případě napadnutelný.
IV. Výše napadnutelných subvencí
(84)
Výše napadnutelných subvencí stanovená v souladu s příslušnými ustanoveními základního nařízení, vyjádřená valoricky, dosahovala u šetřeného vyvážejícího výrobce 17,1 %. Tato částka subvencování je vyšší než nepatrná ve smyslu čl. 14 odst. 5 základního nařízení.
REŽIM
ALS
EOUS
EPCGS
ECS
Celkem
%
%
%
%
%
Jindal
14,68
1,30
1,11
0,1
17,1
V. Přetrvávající povaha změněných okolností týkajících se subvencování
(85)
V souladu s čl. 19 odst. 2 základního nařízení bylo prošetřeno, zda by zachování stávajícího opatření dostačovalo k vyrovnání účinku napadnutelné subvence, která působí újmu.
(86)
Bylo zjištěno, že v období přezkumného šetření společnost Jindal nadále požívala výhod v rámci napadnutelného subvencování poskytovaného indickými orgány. Kromě toho je sazba subvence zjištěná během nynějšího přezkumu výrazně vyšší než sazba zjištěná během původního šetření. Nejsou k dispozici doklady o tom, že tyto uvedené režimy budou v blízké budoucnosti ukončeny.
(87)
Jelikož bylo prokázáno, že společnost je příjemcem mnohem vyšších objemů subvencování než dříve a že i nadále pravděpodobně bude příjemcem subvencí vyšších, než určilo původní šetření, byl učiněn závěr, že zachování stávajícího opatření nedostačuje k vyrovnání účinku napadnutelné subvence, která působí újmu, a že je tudíž třeba změnit výši opatření tak, aby zohlednila tato nová zjištění.
VI. Závěr
(88)
Vzhledem k závěrům učiněným ve vztahu k výši subvencování přijímaného společností Jindal a nedostatečností stávajících opatření k vyrovnání účinku zajištěných napadnutelných subvencí je třeba změnit napadnutelné vyrovnávací clo týkající se společnosti Jindal, aby byla zohledněna nově zjištěná výše subvencování.
(89)
Změněné vyrovnávací clo bylo stanoveno v novém rozpětí subvence, zjištěném během nynějšího přezkumu, jelikož rozpětí újmy vypočtené při původním šetření zůstává vyšší.
(90)
Podle čl. 24 odst. 1 základního nařízení a čl. 14 odst. 1 nařízení (ES) č. 384/96 nesmí být žádný výrobek podroben zároveň antidumpingovému a vyrovnávacímu clu za účelem řešení jedné a téže situace s původem v dumpingu nebo v subvencování vývozu. Společnost Jindal je nicméně ve vztahu k dotčenému výrobku podrobena nulovému antidumpingovému clu, a proto se na tento případ uvedená ustanovení nevztahují.
(91)
Společnosti Jindal, indické vládě a výrobnímu odvětví Společenství byly sděleny podstatné výsledky šetření a zohledněné okolnosti, které jsou podkladem pro záměr doporučit změnu stávajících opatření, a byla jim poskytnuta možnost vyjádřit se k nim. Od indické vlády nebyly obdrženy žádné připomínky, zatímco připomínky společnosti Jindal byly projednány výše v příslušných bodech odůvodnění.
(92)
Společnost ve svých dodatečných připomínkách k vykázaným údajům požádala Komisi, aby akceptovala cenový závazek jako nástroj sloužící ke kompenzaci napadnutelných subvencí zde zjištěných. Komise posoudila návrh společnosti a je názoru, že cenový závazek přijmout nelze. Cenové závazky na základě skupin výrobků, jak to navrhuje společnost, umožňují velkou míru pružnosti ve změnách technických vlastností výrobků v rámci skupiny. PET film zahrnuje velmi četné a vyvíjející se diferenciační vlastnosti, které ve značné míře ovlivňují prodejní cenu. V důsledku tedy mají změny těchto vlastností významný dopad na ceny. Pokus rozčlenit skupiny na podskupiny, aby tím bylo dosaženo jejich větší stejnorodosti ve smyslu fyzických vlastností, by vedl k násobnému zvýšení počtu skupin, které by v praxi znemožňovalo sledování a jmenovitě by při dovozu činilo potíže celním orgánům při zjišťování rozdílů mezi druhy výrobků a při zatřiďování výrobků do skupin. Z těchto důvodů se pokládá přijetí uvedeného závazku za neproveditelné ve smyslu čl. 13 odst. 3 základního nařízení. Společnost Jindal byla informována a byla jí poskytnuta možnost vyjádření. Připomínky společnosti však uvedený závěr nijak nezměnily.
(93)
Jelikož India Polyfilms Limited, společnost dříve ve spojení se společností Jindal, se dne 1. dubna 1999 se společností Jindal sloučila a již netvoří samostatný subjekt, byla vyřazena ze seznamu uvedeného v čl. 1 odst. 2,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článku 1 nařízení Rady (ES) č. 367/2006 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
„2. Celní sazba použitelná na čistou cenu s dodáním na hranice Společenství před proclením se pro dovážené výrobky vyráběné níže uvedenými společnostmi v Indii stanoví takto:
Společnost
Konečné clo (v %)
Doplňkový kód TARIC
Ester Industries Limited, 75-76, Amrit Nagar, Behind South Extension Part-1,
New Delhi 110 003, India
12,0
A026
Flex Industries Limited, A-1, Sector 60, Noida 201301 (U.P.), India
12,5
A027
Garware Polyester Limited, Garware House, 50-A, Swami Nityanand Marg, Vile Parle (East),
Mumbai 400 057, India
14,9
A028
Jindal Poly Films Limited, 56 Hanuman Road, New Delhi 110 001, India
17,1
A030
MTZ Polyfilms Limited, New India Centre, 5th Floor, 17 Co-operage Road,
Mumbai 400 039, India
8,7
A031
Polyplex Corporation Limited, B-37, Sector-1, Noida 201 301, Dist. Gautam Budh Nagar,
Uttar Pradesh, India
19,1
A032
Všechny ostatní společnosti
19,1
A999“
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 28. září 2007.
RÅDETS FÖRORDNING (EG) nr 1124/2007
av den 28 september 2007
om ändring av förordning (EG) nr 367/2006 rörande införande av en slutgiltig utjämningstull på import av polyetentereftalatfilm (PET-film) med ursprung i Indien
EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,
med beaktande av rådets förordning (EG) nr 2026/97 av den 6 oktober 1997 om skydd mot subventionerad import från länder som inte är medlemmar i Europeiska gemenskapen (1) (nedan kallad ”grundförordningen”), särskilt artikel 19,
med beaktande av det förslag som kommissionen lagt fram efter samråd med rådgivande kommittén, och
av följande skäl:
A. FÖRFARANDE
I Tidigare undersökning och gällande åtgärder
(1)
Genom förordning (EG) nr 2597/1999 (2) införde rådet en slutgiltig utjämningstull på import av polyetentereftalatfilm (PET-film) enligt KN-nummer ex 3920 62 19 och ex 3920 62 90 med ursprung i Indien (nedan kallad ”berörd produkt”). Den undersökning som ledde fram till antagandet av förordningen kallas nedan ”den ursprungliga undersökningen”. Åtgärderna infördes i form av en värdetull på mellan 3,8 % och 19,1 % på import från individuellt namngivna exportörer och en övrig tull på 19,1 % på import av produkten från alla andra företag. Den utjämningstull som infördes för PET-film tillverkad och exporterad av Jindal Poly Films Limited, tidigare känt som Jindal Polyester Ltd (3), (nedan kallat ”Jindal” eller ”företaget”) var 7 %. Den ursprungliga undersökningsperioden var den 1 oktober 1997-30 september 1998.
(2)
Efter en översyn vid giltighetstidens utgång enligt artikel 18 i grundförordningen bibehöll rådet genom förordning (EG) nr 367/2006 (4) den slutliga utjämningstull som infördes genom förordning (EG) nr 2597/1999 på import av PET-film med ursprung i Indien. Översynsperioden var den 1 oktober 2003-30 september 2004.
(3)
Genom rådets förordning (EG) nr 1288/2006, som antogs efter en interimsöversyn av subventioneringen till en annan indisk PET-filmtillverkare, Garware Polyester Limited (nedan kallad ”Garware”), ändrade rådet den slutgiltiga utjämningstull som hade fastställts för Garware i förordning (EG) nr 367/2006.
II Inledande på eget initiativ av en partiell interimsöversyn
(4)
Kommissionen hade prima facie-bevisning som tydde på att Jindal åtnjöt högre nivåer av subventionering än vad som hade konstaterats i den ursprungliga undersökningen och på att förändringen till dessa högre nivåer var av bestående karaktär.
III Undersökning
(5)
Efter samråd med rågivande kommittén bestämde kommissionen därför att inleda en partiell interimsöversyn på eget initiativ i enlighet med artikel 19 i grundförordningen, varvid översynen skulle begränsas till att gälla subventioner till Jindal och inriktas på att bedöma om de gällande utjämningsåtgärderna borde bibehållas, upphävas eller ändras. Den 2 augusti 2006 tillkännagav kommissionen i Europeiska unionens officiella tidning (5) att en sådan översyn skulle inledas.
(6)
Undersökningen omfattade perioden (nedan kallad ”översynsperioden”) den 1 april 2005-31 mars 2006.
(7)
Kommissionen underrättade officiellt Jindal, Indiens myndigheter och Du Pont Tejin Films, Luxemburg, Mitsubishi Polyester Film, Tyskland, Toray Plastics Europe, Frankrike, och Nuroll, Italien, vilka svarar för merparten av PET-filmsproduktionen i EU (nedan kallad ”gemenskapsindustrin”), om att en partiell interimsöversyn hade inletts. Berörda parter gavs möjlighet att inom den tidsfrist som anges i tillkännagivandet om inledande, skriftligen lämna synpunkter och begära att bli hörda.
(8)
För att kommissionen skulle få de uppgifter som den ansåg nödvändiga för sin undersökning sände den ett frågeformulär till Jindal, som visade sin samarbetsvilja genom att besvara frågeformuläret. Ett kontrollbesök genomfördes på plats hos Jindal i Indien.
(9)
Jindal, de indiska myndigheterna och gemenskapsindustrin informerades om de viktigaste undersökningsresultaten och gavs tillfälle att lämna synpunkter. Från Jindal inkom synpunkter som behandlas nedan. De indiska myndigheterna lämnade inga synpunkter.
B. DEN BERÖRDA PRODUKTEN
(10)
Den produkt som berörs är polyetentereftalatfilm (PET-film) med ursprung i Indien, som vanligtvis klassificeras enligt KN-nummer ex 3920 62 19 och ex 3920 62 90, enligt definitionen i den ursprungliga undersökningen.
C. SUBVENTIONER
I Inledning
(11)
På grundval av de tillgängliga uppgifterna och svaret på kommissionens frågeformulär undersökte kommissionen följande system som påstods innefatta subventioner:
a) Landsomfattande system
i)
Systemet med förhandslicenser
ii)
Tullkreditsystemet
iii)
Systemet för exportorienterade företag/systemet för särskilda ekonomiska zoner
iv)
Systemet med förmånstullar i exportfrämjande syfte vid import av kapitalvaror
v)
Systemet med befrielse från skatt på exportinkomst
vi)
Exportkreditsystemet
vii)
Systemet med certifikat för tullfri påfyllning av insatsmaterial
(12)
Systemen i punkt i-iv och vii grundar sig på utrikeshandelslagen (Foreign Trade (Development and Regulation) Act 1992) (nr 22/1992), som trädde i kraft den 7 augusti 1992 (nedan kallad ”utrikeshandelslagen”). Genom utrikeshandelslagen bemyndigas de indiska myndigheterna att göra tillkännagivanden inom ramen för export- och importpolitiken. En flerårsplan för indisk utrikeshandelspolitik över perioden den 1 september 2004-31 mars 2009, som följde på den tidigare export- och importpolitiken (EXIM), offentliggjordes av de indiska myndigheterna (FTP 2004-2009). Dessutom har de indiska myndigheterna publicerat en handbok för förfaranden för utrikeshandelspolitiken 2004-2009 (HOP I 2004-2009) som uppdateras regelbundet (6).
(13)
Systemet med befrielse från skatt på exportinkomst i punkt v ovan grundar sig på lagen om inkomstskatt (Income Tax Act) från 1961, som ändras varje år genom skattelagen (Finance Act).
(14)
Exportkreditsystemen i punkt vi ovan baseras på avsnitten 21 och 35A i lagen om bankverksamhet (Banking Regulation Act) från 1949, som föreskriver att Indiens centralbank kan ge affärsbankerna instruktioner när det gäller exportkrediter.
b) Regionala system
(15)
På grundval av de tillgängliga uppgifterna och svaret på kommissionens frågeformulär undersökte kommissionen delstaten Maharashtras stimulanssystem som infördes 1993. Detta system grundar sig på resolutioner från Maharashtras ministerium för industri-, energi- och arbetskraftsfrågor.
II Landsomfattande system
1. Systemet med förhandslicenser
a) Rättslig grund
(16)
Systemet med förhandslicenser beskrivs närmare i punkterna 4.1.3-4.1.14 i dokumentet om utrikeshandelspolitiken 2004-2009 och i kapitel 4.1-4.30 i förfarandehandboken (HOP I 2004-2009). Systemet ersattes i april 2006, dvs. efter översynsperiodens utgång, av systemet med förhandstillstånd. Detta förefaller dock främst vara en skillnad i beteckning. Analysen nedan behandlar systemet med förhandslicenser som gällde under översynsperioden.
b) Stödberättigade företag och verksamheter
(17)
Systemet med förhandslicenser består av sex delsystem. Delsystemen skiljer sig åt bland annat när det gäller kriterier för behörighet. Tillverkande exportörer och exporterande handlare som ”har anknytning till” stödjande tillverkare har tillgång till förhandslicenser för fysisk export och förhandslicenser för årligt behov. Huvudleverantörer som levererar till företag som ingår i de kategorier av ”leverans likställd med export” som nämns i punkt 8.2 i dokumentet om utrikeshandelspolitiken 2004-2009, t.ex. leverantörer till exportorienterade företag, har tillgång till förhandslicenser för leverans likställd med export. Tillverkande exportörer som levererar till en slutgiltig exportör har tillgång till förhandslicenser för mellanliggande leverans. Slutligen har mellanliggande leverantörer till tillverkande exportörer rätt till förmåner från leveranser likställda med export inom ramen för delsystemen med dokument för förhandsbefrielse och med ömsesidig inhemsk remburs. Av de sex delsystemen använde Jindal bara de fyra första under översynsperioden, så beskrivningen nedan inskränker sig till dem.
c) Praktiskt genomförande
(18)
En förhandslicens kan utfärdas i fråga om följande:
i)
Fysisk export: Detta är det viktigaste delsystemet. Det möjliggör tullfri import av insatsvaror för att tillverka en specifik resulterande exportprodukt. Med ”fysisk” i detta avseende avses att exportprodukten måste lämna Indiens territorium. I licensen anges den tillåtna importmängden och exportskyldigheten inbegripet typen av exportprodukt.
ii)
Årligt behov: Denna typ av licens är inte knuten till någon specifik exportprodukt utan till en bredare produktgrupp (t.ex. kemiska och närstående produkter). Licensinnehavaren kan - upp till ett visst tröskelvärde som bestäms av företagets tidigare exportresultat - tullfritt importera varje insatsvara som skall användas för att tillverka en produkt som ingår i en sådan produktgrupp. Företaget kan välja att exportera varje typ av resulterande produkt som ingår i produktgruppen och som tillverkats av sådant tullfritt material.
iii)
Leverans likställd med export: Genom detta delsystem kan en huvudleverantör tullfritt importera insatsvaror som behövs för att tillverka varor som skall säljas som leveranser likställda med export till de kundkategorier som nämns i punkt 8.2 b-f, g, i och j i dokumentet om utrikeshandelspolitiken 2004-2009. Enligt Indiens myndigheter avses med leverans som är likställd med export sådana transaktioner där de levererade varorna inte lämnar landet. Ett flertal kategorier av leveranser betraktas som leveranser likställda med export förutsatt att varorna har tillverkats i Indien, t.ex. leveranser av varor till ett exportorienterat företag eller till ett företag beläget i en särskild ekonomisk zon.
iv)
Mellanliggande leverans: Detta delsystem omfattar fall där två tillverkare avser att tillverka en enda bestämd exportprodukt och delar upp produktionsprocessen mellan sig. Den tillverkande exportören tillverkar den mellanliggande produkten. Denne kan tullfritt importera insatsvaror och för detta syfte få en förhandslicens för mellanliggande leverans. Den slutgiltiga exportören slutför produktionen och är skyldig att exportera den färdiga produkten.
(19)
Som angavs ovan använde Jindal systemet med förhandslicenser under översynsperioden. Närmare bestämt använde företaget de fyra delsystem som anges ovan i punkt i-iv.
(20)
För att det skall vara möjligt för Indiens myndigheter att företa kontroller har en licensinnehavare rättslig skyldighet att i ett särskilt format korrekt redovisa förbrukningen och användningen av importerade varor per licens (se kapitel 4.30 i förfarandehandboken, HOP I 2004-2009) (nedan kallat ”register över förbrukning”). Kontrollen visade att företaget inte för ett sådant register över förbrukning på ett korrekt sätt, dvs. det visar inte på sambandet mellan insatsvarorna och slutlig destination för den resulterande produkten, vilket krävs enligt de indiska myndigheternas förfarande, och detta trots att företaget inte säljer de resulterande produkterna enbart på export utan också på hemmamarknaden.
(21)
När det gäller de delsystem som avses i punkt i och iii ovan fastställer Indiens myndigheter värdet och volymen av både den tillåtna importmängden och exportskyldigheten (inklusive leverans likställd med export), och dessa dokumenteras på licensen. Dessutom skall myndigheternas tjänstemän vid import- och exporttillfällena dokumentera transaktionerna i licensen. Den importvolym som tillåts inom ramen för detta system fastställs av de indiska myndigheterna på grundval av standardnormer för input/output. Standardnormer för input/output finns för flertalet produkter, även den berörda produkten, och offentliggörs i förfarandehandboken 2004-2009, band II. Standardnormerna för input/output när det gäller PET-film och PET-flingor, en intermediär produkt, reviderades nedåt i oktober 2005.
(22)
När det gäller delsystemet i punkt iii konstateras att de med export likställda leveranser som krävdes för att uppfylla åtagandet enligt systemet med förhandslicenser huvudsakligen var företagsintern handel, dvs. en Jindal-enhet (inte någon separat rättslig enhet) som tillverkade PET-flingor sålde dem till Jindals exportföretag för produktion av PET-film i ett senare led. Importen av råvaror sköttes av det företag som tillverkade den intermediära produkten (PET-flingor). Med andra ord betraktas inhemsk försäljning som export inom delsystemet enligt punkt iii.
(23)
När det gäller delsystemet i punkt iv dras insatsvaror som Jindal har köpt på hemmamarknaden av från Jindals förhandslicens och en intermediär förhandslicens utfärdas till den inhemska leverantören. Innehavaren av den intermediära förhandslicensen kan importera de varor tullfritt som behövs för att tillverka den produkt som man därefter tillhandahåller Jindal som råvara för tillverkning av den berörda produkten.
(24)
I fråga om delsystemet i punkt ii enligt ovan (förhandslicenser för årligt behov) anges på licensen endast värdet av den tillåtna importmängden. Licensinnehavaren är skyldig att bibehålla sambandet mellan importerade insatsvaror och den resulterande produkten (punkt 4.24A c i handboken för förfaranden 2004-2009, band I).
(25)
Importerade insatsvaror får inte överföras och måste användas för att tillverka den resulterande exportprodukten. Skyldigheten att exportera måste fullgöras inom en viss tidsfrist efter licensens utfärdande (18 månader med möjlighet till två förlängningar på 6 månader vardera, dvs. sammanlagt 30 månader).
(26)
Kontrollen visade att företagets grad av förbrukning av det viktigaste råmaterialet för att tillverka ett kilo PET-film (viss variation beroende på PET-filmens kvalitet), som även rapporterades i registret över förbrukning, var lägre än den motsvarande standardnormen för input/output. Det var uppenbart så med hänsyn till den gamla standardnormen för input/output vid tillverkning av PET-film och PET-flingor och, i något mindre grad, gällde detta även för den reviderade standardnorm för input/output som trädde i kraft september 2005, dvs. under översynsperioden. Detta innebar att Jindal i enlighet med standardnormen för input/output fick importera tullfritt en större mängd råmaterial än vad företaget faktiskt behövde för sin tillverkning. Därmed blev registret över den faktiska förbrukningen det avgörande kontrollverktyget, vilket överensstämmer med den indiska utrikeshandelspolitiken 2004-2009. Men registret har hitintills varken förts ordentligt eller inspekterats av de indiska myndigheterna. Företaget gjorde gällande att Indiens myndigheter skulle komma att justera den överskjutande förmånen när licenserna upphör att gälla, dvs. 30 månader från utfärdandet av licensen, eftersom det är praxis att utnyttja de två förlängningarna på sex månader vardera. Detta påstående kunde dock inte kontrolleras, eftersom ingen licens som Jindal använder har förbrukats än.
(27)
De ändringar när det gäller förvaltningen av utrikeshandelspolitiken 2004-2009 som började gälla hösten 2005 (obligatorisk inlämning av förbrukningsregister till de indiska myndigheterna i samband med inlösen av licensen) har ännu inte tillämpats på Jindal. Det gick därför inte i detta skede att kontrollera om den nya bestämmelsen hade genomförts.
d) Slutsatser
(28)
Befrielsen från importtull utgör en subvention i enlighet med artikel 2.1 a ii och artikel 2.2 i grundförordningen, eftersom tullavgifter på import som annars skulle ha krävts in efterskänks, vilket är ett finansiellt bidrag från Indiens myndigheter som innebär att Jindal beviljas en förmån som förbättrar dess likviditet.
(29)
De fyra delsystem som Jindal använder (dvs. de som anges ovan i punkt i-iv) är uppenbarligen rättsligt sett knutna till exportresultat och anses följaktligen vara selektiva och utjämningsbara enligt artikel 3.4 a i grundförordningen. Ett företag kan inte få förmåner inom ramen för dessa system om det inte åtar sig att exportera. Detta gäller naturligtvis delsystemen enligt punkt i, ii och iv, men även systemet med leveranser likställda med export svarar mot det kravet i detta fall, eftersom leverans till ett exportorienterat företag ytterst syftar till faktisk export.
(30)
Inget av de delsystem som använts i detta fall kan betraktas som ett godkänt restitutionssystem eller som ett godkänt restitutionssystem som tillåter substitution i den mening som avses i artikel 2.1 a ii i grundförordningen. Delsystemen uppfyller inte de strikta reglerna i led i i bilaga I, bilaga II (definition av och regler rörande restitutionssystem) och bilaga III (definition av och regler rörande restitutionssystem som tillåter substitution) till grundförordningen. Indiens myndigheter tillämpade inte något effektivt kontrollsystem eller kontrollförfarande för att kunna avgöra vilka insatsvaror och vilka mängder av dem som förbrukats vid tillverkningen av den exporterade produkten (se avsnitt II.4 i bilaga II till grundförordningen och, när det gäller restitutionssystem som tillåter substitution, avsnitt II.2 i bilaga III till grundförordningen). Standardnormerna för input/output för den berörda produkten var inte tillräckligt exakta. Standardnormerna kan inte i sig själva betraktas som ett system för att kontrollera den faktiska förbrukningen, eftersom utformningen av dessa överdrivet generösa standardnormer inte gör det möjligt för Indiens myndigheter att med tillräcklig noggrannhet kontrollera vilken mängd insatsvaror som förbrukats i exportproduktionen. Indiens myndigheter utför inte heller någon effektiv kontroll baserad på ett riktigt register över förbrukning.
(31)
I sina kommentarer efter meddelandet av uppgifter vidhöll företaget att det för ett korrekt förbrukningsregister och att ett riktigt kontrollsystem därmed existerar i överensstämmelse med bilaga II i grundförordningen. Företaget hävdade vidare att systemet med förhandslicenser fungerar som ett restitutionssystem som tillåter substitution, dvs. tullfri import av insatsvaror får användas till att producera varor som säljs på hemmamarknaden, under förutsättning att de tullfria insatsvarorna antingen direkt eller genom substitution förbrukas i produktion av varor som därefter exporteras inom rimlig tid. Men även om företaget för ett register över förbrukningen av råvaror för att tillverka en viss mängd av den berörda produkten, saknade det ett system som gör det möjligt att kontrollera vilka insatsvaror som används för produktion på export och i vilken mängd, något som det skulle ha gjort enligt dokumentet om utrikeshandelspolitiken 2004-2009 (bilaga 23) och enligt avsnitt II.4 i bilaga II i grundförordningen. Det har vidare inget system som tillåter kontroll av att den mängd insatsvaror som ligger till grund för ansökan om restitution inte är större än mängden av motsvarande export enligt vad som anges i avsnitt II.2 i bilaga III. I föreliggande fall bibehålls uppfattningen, efter noggrant övervägande, att det saknas samband mellan den förbrukade tullfria importen och den exporterade produkten, och att det därför inte finns något riktigt kontrollsystem.
(32)
Delsystemen är således utjämningsbara.
e) Beräkning av subventionens storlek
(33)
Subventionens storlek beräknades på följande sätt. Täljaren är de sammanlagda uteblivna tullavgifterna på importen (grundläggande tull och särskild tilläggstull) på varor som har importerats enligt delsystemen i punkt i-iii och som får importeras via den mellanliggande tillverkaren, medan, när det gäller delsystemet i punkt iv, täljaren är de sammanlagda uteblivna tullavgifterna på de insatsvaror som har använts för att tillverka den berörda produkten under översynsperioden.
(34)
I sina kommentarer efter meddelandet om uppgifter hävdade företaget att tullavgifterna för råvaror som behövs för att tillverka PET-film har sjunkit från 15 % till 7,5 % från mars 2006, dvs. efter utgången av översynsperioden, och begärde att kommissionen skulle ta hänsyn till förändringen vid beräkningen av storleken på subventionen inom ramen för systemet med förhandslicenser. Omständigheter som inträffat efter översynsperioden har visserligen någon gång tagits med i beräkningen, men bara om de är exceptionella och det förefaller inte vara fallet här. I enlighet med artikel 5 och artikel 11.1 i grundförordningen måste begäran därför avslås.
(35)
Företaget hävdade vidare i sina kommentarer efter meddelandet om uppgifter att förmånen enligt delsystemet i punkt iv egentligen var prisskillnaden mellan vanliga inköp av insatsvaror på hemmamarknaden och inköp av insatsvaror mot avdrag från förhandslicensen och presterade vissa beräkningar, men utan några bevis, till stöd för detta. Men förmånen beräknas på grundval av den uteblivna tullavgiften i licensen, eftersom beslutet att sälja eller köpa till ett visst pris är ett rent affärsbeslut och inte påverkar storleken på icke inbetald tull. Denna begäran inkom i vilket fall som helst för första gången efter meddelandet om uppgifter och den avslogs, eftersom kommissionen inte hade någon möjlighet att kontrollera den.
(36)
I enlighet med artikel 7.1 a i grundförordningen gjordes avdrag för sådana avgifter som var nödvändiga för att få subventionerna från subventionsbeloppen i de fall väl underbyggda ansökningar om detta hade lämnats in. Hela beloppet utebliven importtull tas som täljare och inte den allt för stora eftergiften/befrielsen, som företaget begärde, eftersom systemet med förhandslicenser inte uppfyller de krav som fastställs i bilaga II i grundförordningen. I enlighet med artikel 7.2 i grundförordningen utgörs nämnaren av exportomsättningen under översynsperioden. Företaget hävdade att de med export likställda leveranserna borde räknas in i företagets sammanlagda exportomsättning under översynsperioden. Men, eftersom den försäljningen inte är egentlig export utan försäljning till hemmamarknaden, kan den inte klassas som export, och därför inkluderades den inte i den sammanlagda exportomsättningen.
(37)
Den subventionsnivå som fastställts för systemet med förhandslicenser är 14,68 %.
2. Tullkreditsystemet
a) Rättslig grund
(38)
Tullkreditsystemet beskrivs i punkt 4.3 i dokumentet om utrikeshandelspolitiken 2004-2009.
b) Stödberättigade företag och verksamheter
(39)
Jindal befanns inte använda tullkreditsystemet under översynsperioden, och det är därför inte nödvändigt att undersöka om detta system bör utjämnas.
3. Systemet med exportorienterade företag/systemet med särskilda ekonomiska zoner
a) Rättslig grund
(40)
En beskrivning av systemen finns i kapitel 6 i dokumentet om utrikeshandelspolitiken 2004-2009, i förfarandehandboken 2004-2009, band I (exportorienterade företag), i lagen om särskilda ekonomiska zoner, 2005, och därtill kopplade regler (särskilda ekonomiska zoner).
b) Stödberättigade företag och verksamheter
(41)
Med undantag av rena handelsföretag kan alla företag som åtar sig att exportera en del av sin produktion av varor eller tjänster inrättas inom ramen för systemet för exportorienterade företag eller systemet för särskilda ekonomiska zoner. Det konstaterades att Jindal hade deltagit i systemet för exportorienterade företag, men inte i det för särskilda ekonomiska zoner, under översynsperioden och därför behandlas endast systemet för exportorienterade företag.
c) Praktiskt genomförande
(42)
Ett exportorienterat företag kan etableras var som helst i Indien. Systemet för exportorienterade företag utgör ett komplement till systemet för särskilda ekonomiska zoner.
(43)
En ansökan om status som ett exportorienterat företag måste innehålla uppgifter om bl.a. planerade produktionsvolymer, prognostiserat exportvärde, importbehov och behov på den inhemska marknaden för de kommande fem åren. Om myndigheterna godkänner företagets ansökan, underrättas företaget om villkoren för godkännandet. Godkännandet som ett företag enligt systemet för exportorienterade företag gäller i fem år och kan därefter förlängas.
(44)
En mycket viktig skyldighet för ett exportorienterat företag är enligt dokumentet om utrikeshandelspolitiken 2004-2009 att uppnå nettoinkomster i utländsk valuta, dvs. att företaget under en referensperiod (5 år) uppnår ett totalt exportvärde som är högre än det totala värdet av importerade varor.
(45)
Ett exportorienterat företag är berättigat till följande förmåner:
i)
Befrielse från importtullar på alla typer av varor (bl.a. kapitalvaror, råvaror och förbrukningsvaror) som behövs för tillverkning eller bearbetning eller i samband därmed.
ii)
Befrielse från punktskatter på varor som köpts på den inhemska marknaden.
iii)
Återbetalning av statlig omsättningsskatt som betalats för varor som köpts på den inhemska marknaden.
iv)
Möjlighet att sälja högst 50 % av fob-värdet av exporten på hemmamarknaden, det s.k. inre tullområdet (domestic tariff area), mot betalning av förmånliga tullavgifter.
v)
Befrielse från inkomstskatt som normalt är tillämplig på vinst av exportförsäljning i enlighet med avsnitt 10B i lagen om inkomstskatt, under en period av tio år efter inledandet av verksamhet, dock inte längre än till 2010.
vi)
Möjlighet till 100 % utländskt ägande av det egna kapitalet.
(46)
Företag som omfattas av dessa system bedriver verksamhet under övervakning av tulltjänstemän i enlighet med avsnitt 65 i tullagen (Customs Act). Exportorienterade företag är rättsligt förpliktade att hålla bokföring i specificerad form över all import, över förbrukningen och användningen av alla importerade material och över all export. Dessa räkenskaper skall lämnas in regelbundet till de behöriga myndigheterna i form av kvartals- och årsvisa lägesrapporter. Enligt punkt 6.11.2 i dokumentet om utrikeshandelspolitiken 2004-2009 är ett exportorienterat företag emellertid aldrig skyldigt att påvisa sambandet mellan varje enskild importsändning och företagets export, överföringar till andra enheter, försäljning på hemmamarknaden eller kvarvarande lager.
(47)
Produkter som sålts på den inhemska marknaden avsänds och registreras genom egenhändigt intygande. Ett exportorienterat företags avsändning av exportprodukter övervakas av en tull- och punktskattetjänsteman som är permanent stationerad i företaget.
(48)
Jindal använde systemet med exportorienterade företag för att tullfritt importera kapitalvaror och för att få återbetalning av den statliga omsättningsskatt som betalats för lokalt förvärvade varor. Det utnyttjade inte befrielsen från importtullar på råvaror, eftersom det exportorienterade företaget använder PET-flingor som råvaror för att tillverka PET-film. Detta PET-granulat tillverkas i en annan företagsintern enhet av råvaror som köps in enligt systemet med förhandslicenser.
d) Slutsatser om exportorienterade företag
(49)
Ett exportorienterat företags befrielse från två typer av importtullar (grundläggande tull och särskild tilläggstull) samt återbetalningen av statlig omsättningsskatt utgör finansiella bidrag från Indiens myndigheter enligt artikel 2.1 a ii i grundförordningen. Statliga intäkter som skulle ha uppstått i avsaknad av detta system uteblir, vilket vidare innebär att det exportorienterade företaget får en förmån i den mening som avses i artikel 2.2 i grundförordningen, eftersom det förbättrar sin likviditet.
(50)
Befrielsen från grundläggande tull och särskild tilläggstull och återbetalningen av omsättningsskatt utgör således subventioner enligt artikel 2 i grundförordningen. De är rättsligt knutna till exportresultatet och betraktas därför på grundval av artikel 3.4 a i grundförordningen som selektiva och utjämningsbara. Ett exportorienterat företags exportmål enligt punkt 6.1 i dokumentet om utrikeshandelspolitiken 2004-2009 är ett nödvändigt villkor för att erhålla förmånerna.
(51)
Vidare bekräftades det att Indiens myndigheter inte tilllämpade ett effektivt kontrollsystem eller kontrollförfarande för att kunna avgöra om tull- eller omsättningsskattebefriade insatsvaror förbrukades vid tillverkningen av exportprodukten och i så fall i vilka mängder (se avsnitt II.4 i bilaga II till grundförordningen och, när det gäller restitutionssystem som tillåter substitution, avsnitt II.2 i bilaga III till grundförordningen). Tullbefrielse för kapitalvaror är hur som helst inte något godkänt restitutionssystem, eftersom kapitalvaror inte förbrukas i tillverkningen.
(52)
Indiens myndigheter företog inte heller några ytterligare granskningar som grundade sig på de insatsvaror som faktiskt förbrukats, vilket de normalt sett borde ha gjort när det saknas ett effektivt tillämpat kontrollsystem (se avsnitt II.5 i bilaga II och avsnitt II.3 i bilaga III till grundförordningen), och de kunde inte heller påvisa att det inte förekom en alltför stor eftergift av tullar.
e) Beräkning av subventionens storlek
(53)
Den utjämningsbara förmånen motsvarar således befrielsen från samtliga importtullar (grundläggande tull och särskild tilläggstull) som normalt är tillämpliga vid import och den återbetalning av omsättningsskatt som båda ägt rum under översynsperioden.
i) Återbetalning av statlig omsättningsskatt på inhemskt förvärvade varor
(54)
Täljaren fastställdes enligt följande: Subventionens storlek beräknades på grundval av den omsättningsskatt som återbetalats för inköp avsedda för tillverkningssektorn, dvs. delar och förpackningsmaterial, under översynsperioden. I enlighet med artikel 7.1 a i grundförordningen drogs sådana avgifter som var nödvändiga för att få subventionerna av från denna summa.
(55)
I enlighet med artikel 7.2 i grundförordningen fördelades detta subventionsbelopp över den sammanlagda exportomsättning som genererades av all exportförsäljning av den berörda produkten under översynsperioden (nämnare), eftersom subventionen var knuten till exportresultat och inte beviljades på grundval av tillverkade, framställda, exporterade eller transporterade kvantiteter. Den på detta sätt beräknade subventionsmarginalen uppgick till 0,04 %.
ii) Befrielse från importtull (grundläggande tull och särskild tilläggstull) och återbetalning av statlig omsättningsskatt på kapitalvaror
(56)
I enlighet med artikel 7.3 i grundförordningen beräknades förmånen på grundval av de tullar på importerade kapitalvaror som företaget inte behövde betala och den omsättningsskatt som återbetalats för inköp av kapitalvaror. Båda dessa fördelades över en period som motsvarar den normala avskrivningsperioden för sådana kapitalvaror i den berörda produktens industri. Företaget hävdade att den avskrivningstakt som företaget de facto använder i sin redovisning borde användas, men kravet i artikel 7.3 tolkas som den avskrivningstakt som föreskrivs i för företaget tillämplig lagstiftning, i detta fall den som anges i företagslagen (Companies Act) från 1956. Det sålunda beräknade beloppet som kan hänföras till översynsperioden justerades genom tillägg av ränta under översynsperioden, så att förmånens värde över tiden skulle återspeglas och hela förmånen av detta system för företaget i fråga skulle kunna fastställas. För beräkningen av subventionsbeloppet (täljare) drogs sådana avgifter som var nödvändiga för att erhålla subventionerna av från denna summa, i enlighet med artikel 7.1 a i grundförordningen. I enlighet med artikel 7.2 och 7.3 i grundförordningen fördelades detta subventionsbelopp över exportomsättningen för den berörda produkten under översynsperioden (nämnare), eftersom subventionen var knuten till exportresultat och inte beviljades på grundval av tillverkade, framställda, exporterade eller transporterade kvantiteter. Företaget hävdade att de med export likställda leveranserna borde räknas in i den sammanlagda exportomsättningen, men yrkandet avslogs på de grunder som anges i skäl 36 ovan. Den på detta sätt beräknade subventionsmarginalen uppgick till 1,26 %.
(57)
För Jindal uppgick den sammanlagda subventionsmarginalen enligt systemet med exportorienterade företag till 1,3 %.
4. Systemet med förmånstullar i exportfrämjande syfte vid import av kapitalvaror
a) Rättslig grund
(58)
Förmånstullar i exportfrämjande syfte vid import av kapitalvaror beskrivs närmare i kapitel 5 i dokumentet om utrikeshandelspolitiken 2004-2009 och i kapitel 5 i förfarandehandboken 2004-2009, band I.
b) Stödberättigade företag och verksamheter
(59)
Alla exporterande tillverkare och handlare som har anknytning till en tillverkare eller tillhandahållare av tjänster kan komma i fråga för detta system. Jindal konstaterades ha fått förmåner från detta system under översynsperioden.
c) Praktiskt genomförande
(60)
På villkor att ett företag gör ett exportåtagande får det importera kapitalvaror (nya och, sedan april 2003, begagnade kapitalvaror som är högst tio år gamla) till en reducerad tullsats. De indiska myndigheterna utfärdar en licens för detta, efter ansökan och mot en avgift. Sedan april 2000 innebär systemet att en reducerad importtullsats på 5 % tas ut på samtliga kapitalvaror som importeras inom ramen för systemet. För att exportåtagandet skall kunna anses vara fullgjort måste företaget använda de importerade kapitalvarorna för att tillverka en viss kvantitet exportvaror under en viss period.
d) Slutsatser om systemet med förmånstullar i exportfrämjande syfte vid import av kapitalvaror
(61)
Systemet innebär att subventioner beviljas i den mening som avses i artikel 2.1 a ii och artikel 2.2 i grundförordningen, eftersom de indiska myndigheterna avstår från inkomster som annars skulle ha betalats. Tullsänkningen innebär också att exportören får en förmån, eftersom de tullar som inte behöver betalas vid import förbättrar företagets likviditet.
(62)
Systemet är vidare rättsligt sett knutet till exportresultat, eftersom licenserna i fråga inte kan erhållas utan ett exportåtagande. Systemet anses följaktligen vara selektivt och utjämningsbart enligt artikel 3.4 a i grundförordningen.
(63)
Detta system kan inte betraktas som ett godkänt restitutionssystem eller godkänt restitutionssystem som tillåter substitution i den mening som avses i artikel 2.1 a ii i grundförordningen. Kapitalvaror omfattas i enlighet med led i i bilaga I till grundförordningen inte av dessa tillåtna system, eftersom de inte förbrukas vid tillverkningen av de exporterade produkterna.
e) Beräkning av subventionens storlek
(64)
Täljaren fastställdes enligt följande: I enlighet med artikel 7.3 i grundförordningen beräknades subventionsbeloppet på grundval av de obetalda tullarna på importerade kapitalvaror fördelade över en period som avspeglade den normala avskrivningsperioden för sådana kapitalvaror i PET-filmbranschen, varvid normal avskrivning ansågs vara den takt som föreskrivs i företagslagen från 1956 och inte den som företaget de facto använder av de skäl som det redogörs för i skäl 56 ovan. Ränta lades till detta belopp, så att förmånens hela värde över tiden skulle återspeglas. I enlighet med artikel 7.1 a i grundförordningen drogs sådana avgifter som var nödvändiga för att få subventionerna av från denna summa.
(65)
Företaget hävdade att kapitalvaror som importerats tullfritt enligt detta system för produktionsenheten i Khanvel inte längre användes och att den förmån som var kopplad till varorna inte borde inkluderas i täljaren. Eftersom det dock inte finns något bevis för att företaget inte längre äger sådana varor eller att det inte kommer att använda dem igen, måste kommissionen avslå begäran.
(66)
I enlighet med artikel 7.2 och 7.3 i grundförordningen fördelades detta subventionsbelopp på den exportomsättning som genererades av all exportförsäljning av den berörda produkten under översynsperioden (nämnare), eftersom subventionen är knuten till exportresultat. Företaget hävdade att de med export likställda leveranserna borde räknas in i den sammanlagda exportomsättningen, men yrkandet avslogs på de grunder som anges i skäl 36 ovan. Jindal fick en subvention på 1,11 %.
5. Systemet med befrielse från skatt på exportinkomst
a) Rättslig grund
(67)
Den rättsliga grunden för detta system finns i inkomstskattelagen från 1961, som ändras varje år genom skattelagen. I den senare anges varje år grundvalarna för uttag av skatter samt de olika undantag och avdrag som skattebetalarna kan ansöka om. Exportorienterade företag kan ansöka om befrielse från inkomstskatt enligt avsnitt 10B i inkomstskattelagen från 1961.
b) Praktiskt genomförande
(68)
Jindal konstaterades inte ha fått förmåner från systemet med befrielse från skatt på exportinkomst och det är därför inte nödvändigt att undersöka om detta system bör utjämnas.
6. Exportkreditsystemet
a) Rättslig grund
(69)
Exportkreditsystemet beskrivs närmare i cirkulärskrivelse IECD nr 5/04.02.01/2002-03 (exportkrediter i utländsk valuta) och cirkulärskrivelse IECD nr 10/04.02.01/2003-04 (exportkrediter i rupier) som utfärdats av Indiens centralbank och riktar sig till samtliga affärsbanker i Indien.
b) Stödberättigade företag och verksamheter
(70)
Tillverkande exportörer och exporterande handlare kan komma i fråga för detta system. Jindal konstaterades ha fått förmåner från detta system under översynsperioden.
c) Praktiskt genomförande
(71)
Enligt detta system fastställer Indiens centralbank de maximala räntesatser för exportkrediter, både i indiska rupier och i utländsk valuta, som affärsbanker får ta ut av en exportör. Syftet är att krediter skall göras tillgängliga för exportörer till internationellt konkurrenskraftiga nivåer. Exportkreditsystemet består av två delsystem, dels systemet med exportkredit före sändning som omfattar krediter till en exportör för finansiering av inköp, bearbetning, tillverkning, förpackning och avsändning av varor före exporten, dels systemet med exportkredit efter sändning som innebär att rörelsekapitallån kan tillhandahållas för att finansiera exportfordringar. Centralbanken fastställer också att en viss del av bankernas nettokredit skall gå till exportfinansiering.
(72)
Dessa bestämmelser (Master Circulars) från centralbanken innebär att exportörer kan få exportkrediter till räntesatser som är mera förmånliga än de räntesatser som gäller för vanliga affärskrediter (kontantkrediter), som fastställs på marknadsmässiga villkor.
d) Slutsatser om exportkreditsystemet
(73)
Genom att finansieringskostnaderna blir lägre än de skulle ha blivit med marknadsräntor innebär dessa förmånliga räntesatser att de berörda exportörerna får en förmån i den mening som avses i artikel 2.2 i grundförordningen. Trots det faktum att de förmånliga räntesatserna inom ramen för exportkreditsystemet beviljas av affärsbanker, utgör denna förmån ett finansiellt bidrag från myndigheterna i den mening som avses i artikel 2.1 iv i grundförordningen. Indiens centralbank är ett offentligt organ och omfattas som sådant av definitionen av ”offentliga myndigheter” i artikel 1.3 i grundförordningen. Vidare kan centralbanken ge affärsbankerna instruktioner att bevilja exporterande företag förmånlig finansiering. Denna förmånliga finansiering motsvarar en subvention, som anses vara selektiv och utjämningsbar, eftersom de förmånliga räntesatserna är knutna till exportresultat i den mening som avses i artikel 3.4 a i grundförordningen.
e) Beräkning av subventionens storlek
(74)
Subventionsbeloppet beräknades på grundval av skillnaden mellan den ränta som betalats för exportkrediter under översynsperioden och det räntebelopp som skulle ha betalats om samma räntesatser skulle ha tillämpats som de som gällde för normala affärskrediter till detta företag. I enlighet med artikel 7.2 i grundförordningen fördelades detta subventionsbelopp (täljare) på den totala exportomsättningen under översynsperioden (nämnare), eftersom subventionen var knuten till exportresultat och inte beviljades på grundval av tillverkade, framställda, exporterade eller transporterade kvantiteter. Jindal fick förmåner från exportkreditsystemet, och fick en subvention på 0,1 %.
7. Systemet med certifikat för tullfri påfyllning av insatsmaterial
a) Rättslig grund
(75)
Den rättsliga grunden för detta system finns i punkt 4.2 i dokumentet om utrikeshandelspolitiken 2004-2009.
b) Praktiskt genomförande
(76)
Jindal konstaterades inte ha fått förmåner från systemet med certifikat för tullfri påfyllning av insatsmaterial under översynsperioden och det är därför inte nödvändigt att undersöka om detta system bör utjämnas.
III Regionalt system
a) Rättslig grund
(77)
I syfte att uppmuntra etablering av industrier i mindre utvecklade områden i delstaten har delstatsregeringen i Maharashtra sedan 1964 beviljat nya eller expanderande anläggningar som etableras i delstatens utvecklingsregioner stimulansåtgärder enligt ett system som är allmänt känt som Package Scheme of Incentives (nedan kallat ”stimulanssystem”). Systemet har ändrats flera gånger sedan det infördes. Den första varianten från 1993 gällde den 1 oktober 1993-31 mars 2001, medan den senaste, stimulanssystemet från 2006, infördes i samband med Maharashtras industri-, investerings- och infrastrukturpolitik 2006, började gälla på våren 2006 och förväntas löpa till den 31 mars 2011. Det stimulanssystem som tillämpas i Maharashtra består av flera delsystem, varav de viktigaste är direkta bidrag via en s.k. industrifrämjande subvention, befrielse från lokal omsättningsskatt och skatt på elektricitet samt återbetalning av lokal skatt (octroi tax).
(78)
Jindal fortsätter att få förmåner enligt stimulanssystemet 1993 fram till maj 2011, men inte enligt de efterföljande systemen. Därför bedömdes bara stimulanssystemet 1993 i samband med föreliggande ärende.
b) Stödberättigade företag och verksamheter
(79)
För att kunna komma i fråga för stöd måste företagen investera i mindre utvecklade områden, antingen genom att inrätta nya industrianläggningar eller genom att göra storskaliga kapitalinvesteringar för att expandera eller diversifiera en befintlig industrianläggning. Dessa områden delas in i olika kategorier beroende på deras ekonomiska utveckling (t.ex. föga utvecklat område, mindre utvecklat område och minst utvecklat område). Huvudkriteriet för fastställande av stimulansåtgärdernas omfattning är det område inom vilket företaget är placerat eller kommer att placeras samt storleken på investeringen.
c) Praktiskt genomförande
(80)
Eftergift av lokal omsättningsskatt på bearbetade varor: Varor omfattas normalt av statlig omsättningsskatt (vid försäljning mellan delstater) eller tidigare av delstatlig omsättningsskatt (vid försäljning inom en delstat) som tas ut till olika nivåer beroende på i vilken delstat transaktionerna genomförs. I april 2005 ersattes omsättningsskatten på försäljning inom delstaten Maharashtra med ett momsskattesystem. Enligt systemet med befrielse behöver angivna enheter inte debitera någon omsättningsskatt vid sin försäljning. På motsvarande sätt behöver angivna enheter inte betala lokal omsättningsskatt vid sina inköp av varor från leverantörer som också omfattas av systemet. Det konstaterades att Jindal hade dragit nytta av befrielsen i sin försäljningsverksamhet under översynsperioden.
(81)
Återbetalning av skatt på elektricitet: Stödberättigad verksamhet får tillbaka skatt på sådan elektricitet som använts i produktionen under en period av sju år räknat från den dag då affärsmässig tillverkning startades. När det gäller Jindal löpte sjuårsperioden ut den 31 mars 2003. Jindal var alltså inte längre berättigat till återbetalning av skatt på elektricitet.
(82)
Återbetalning av lokal skatt (octroi tax): Denna skatt tas ut av lokala myndigheter i Indien, däribland delstatsregeringen i Maharashtra, på varor som införs i en stads område. Industriföretag är berättigade till en återbetalning av denna lokala skatt från delstatsregeringen i Maharashtra, om deras anläggningar är belägna i vissa angivna städer inom delstatens territorium. Det totala belopp som kan återbetalas är begränsat till 100 % av investeringarna i realkapital. Jindals anläggning ligger utanför stadsgränsen och är därmed befriad från lokal skatt, vilket innebär att detta delsystem inte är tillämpligt i detta fall.
d) Slutsatser om Maharashtras stimulanssystem från 1993
(83)
Jindal kunde endast använda eftergiften av lokal omsättningsskatt på bearbetade varor under översynsperioden och det systemet har tidigare inte ansetts ge mottagaren några fördelar (skäl 114 i förordning (EG) nr 367/2006). Följaktligen är stimulanssystemet inte utjämningsbart i detta fall.
IV Storleken på de utjämningsbara subventionerna
(84)
Storleken på de utjämningsbara subventionerna, fastställd i enlighet med grundförordningen och uttryckt i värde, är för den undersökta exporterande tillverkaren 17,1 %. Dessa subventioner överstiger det tröskelvärde som avses i artikel 14.5 i grundförordningen.
SYSTEM
Förhandslicenser
Exportorienterade företag
Förmånlig import av kapitalvaror
Exportkredit
Totalt
%
%
%
%
%
Jindal
14,68
1,30
1,11
0,1
17,1
V De förändrade omständigheternas varaktighet när det gäller subventionering
(85)
I enlighet med artikel 19.2 i grundförordningen undersöktes det om ett bibehållande av nuvarande åtgärder var otillräckligt för att motverka den skadevållande subventioneringen.
(86)
Det fastslogs att Jindal under översynsperioden fortsatte att få utjämningsbara subventioner från de indiska myndigheterna. Dessutom var den subventionsmarginal som framkom vid denna översyn betydligt större än den som framkom under den ursprungliga undersökningen. Inget tyder på att systemen kommer att upphöra eller fasas ut inom en nära framtid.
(87)
Eftersom det bevisats att företaget subventioneras i högre grad än tidigare och att det sannolikt kommer att fortsätta att subventioneras i högre grad än vad den tidigare undersökningen visade, dras slutsatsen att ett bibehållande av nuvarande åtgärder inte är tillräckligt för att motverka den skadevållande subventioneringen och att nivån på åtgärderna därför bör anpassas efter de nya resultaten.
VI Slutsatser
(88)
Mot bakgrund av slutsatserna om nivån på subventionerna till Jindal och att de nuvarande åtgärderna är otillräckliga för att motverka de utjämningsbara subventionerna anses det lämpligt att anpassa utjämningstullen när det gäller Jindal till de nya subventionsnivåer som konstaterats.
(89)
Den ändrade utjämningstullen bör fastställas med hänsyn till den subventioneringsnivå som konstaterades under denna översyn, eftersom den skademarginal som beräknats i den ursprungliga undersökningen är högre.
(90)
I enlighet med artikel 24.1 i grundförordningen och artikel 14.1 i förordning (EG) nr 384/96 skall ingen produkt beläggas med både antidumpnings- och utjämningstull i syfte att råda bot på en och samma situation som uppstått till följd av dumpning eller exportsubvention. Eftersom Jindal har en antidumpningstull på 0 % beträffande den berörda produkten, gäller inte dessa bestämmelser i föreliggande ärende.
(91)
Jindal, de indiska myndigheterna och gemenskapsindustrin underrättades om de viktigaste omständigheter och överväganden som ligger till grund för avsikten att rekommendera att de gällande åtgärderna ändras, samt gavs tillfälle att lämna synpunkter. De indiska myndigheterna inkom inte med några synpunkter, medan Jindals synpunkter har behandlats i skälen ovan, där varje särskild synpunkt har bemötts i det relevanta skälet.
(92)
I sina kommentarer efter meddelandet av uppgifter bad företaget kommissionen att godta ett prisåtagande för att kompensera de utjämningsbara subventioner som konstaterats här. Kommissionen har granskat företagets förslag och anser att ett prisåtagande inte kan accepteras. Prisåtaganden baserade på produktgrupper, som företaget föreslår, ger stora möjligheter att ändra de tekniska specifikationerna för produkterna som ingår i gruppen. PET-film har flera tekniska särdrag som ständigt utvecklas och i hög utsträckning är avgörande för försäljningspriset. Ändringar av dessa särdrag har följaktligen stor betydelse för priset. Försöker man dela upp grupperna för att få dem mer homogena när det gäller de tekniska särdragen riskerar detta att leda till så många grupper att situationen blir ohanterlig och det blir svårt för tullmyndigheterna att skilja mellan olika produkttyper och klassificera dem vid införsel. Av dessa skäl anses ett godtagande av åtagandet vara orealistiskt i den mening som avses i artikel 13.3 i grundförordningen. Jindal underrättades och fick tillfälle att lämna synpunkter. Företagets synpunkter påverkar dock inte slutsatsen.
(93)
Eftersom India Polyfilms Limited, ett Jindal tidigare närstående företag, fusionerade med Jindal den 1 april 1999 och inte längre är något fristående företag, har det strukits från förteckningen i artikel 1.2.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Artikel 1.2 i rådets förordning (EG) nr 367/2006 skall ersättas med följande:
”2. Följande tullsatser skall tillämpas på nettopriset fritt gemenskapens gräns, före tull, för importerade produkter som tillverkats i Indien av nedanstående företag:
Företag
Slutgiltig tull (%)
TARIC-tilläggsnummer
Ester Industries Limited, 75-76, Amrit Nagar, Behind South Extension Part-1,
New Delhi 110 003, Indien
12,0
A026
Flex Industries Limited, A-1, Sector 60, Noida 201 301 (U.P.), Indien
12,5
A027
Garware Polyester Limited, Garware House, 50-A, Swami Nityanand Marg, Vile Parle (East),
Mumbai 400 057, Indien
14,9
A028
Jindal Poly Films Limited, 56 Hanuman Road, New Delhi 110 001, Indien
17,1
A030
MTZ Polyfilms Limited, New India Centre, 5th Floor, 17 Co-operage Road,
Mumbai 400 039, Indien
8,7
A031
Polyplex Corporation Limited, B-37, Sector-1, Noida 201 301, Dist. Gautam Budh Nagar,
Uttar Pradesh, Indien
19,1
A032
Alla andra företag
19,1
A999”
Artikel 2
Denna förordning träder i kraft dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.
Utfärdad i Bryssel den 28 september 2007.