Nařízení Rady (ES) č. 2852/2000
ze dne 22. prosince 2000
o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu polyesterových střižových vláken pocházejících z Indie a Korejské republiky a o konečném výběru uloženého prozatímního cla
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Komise předložený po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. POSTUP
1. Přechodná opatření
(1) nařízením Komise (ES) č. 1472/2000 [2] (dále jen "prozatímní nařízení") byla uložena prozatímní antidumpingová cla na dovozy polyesterových střižových vláken kódu KN 55032000, pocházejících z Indie a Korejské republiky do Společenství;
2. Další postup
(2) po uložení prozatímních antidumpingových cel předložilo několik stran písemné připomínky. V souladu s čl. 6 odst. 5 nařízení Rady (ES) č. 384/96 (dále jen "základní nařízení") byla stranám, které o to požádaly, poskytnuta příležitost ke slyšení. Stranám byly sděleny základní skutečnosti a koncepce, na jejichž základě se mělo doporučit uložení konečného antidumpingového cla a konečné vybrání dávek zajištěných prostřednictvím prozatímního cla na úrovni konečného cla. Po tomto oznámení jim byla rovněž poskytnuta lhůta k zaujetí stanoviska;
(3) ústní a psané připomínky předložené dotčenými stranami v rámci termínů stanovených za tímto účelem byly zváženy, a tam, kde to bylo považováno za vhodné, náležitě vzaty v úvahu při konečných závěrech;
(4) některé dotčené strany prohlašovaly, že normy uplatněné Komisí při zahájení byly neoprávněné a svévolné. Dále prohlašovaly, že zahájení nového řízení proti Korejské republice dva měsíce po ukončení předchozího řízení (viz 7. bod odůvodnění prozatímního nařízení) odporovalo závěru tohoto šetření, že opakování dumpingu není pravděpodobné. V tomto ohledu by mělo být uvedeno, že závěr, že opakování dumpingu není pravděpodobné, byl založen na zjištěních, která se vztahovala k dvanáctiměsíčnímu období šetření, které skočilo v září 1997, tzn. dva roky před zahájením současného řízení. Komise navíc přezkoumala nové důkazy předložené ve stížnosti ze srpna 1999 a uznala tyto důkazy za postačující k zahájení současného šetření;
(5) Komise pokračovala ve vyhledávání a ověřování všech údajů, které považovala za nezbytné pro své konečné závěry;
B. DOTYČNÝ VÝROBEK
(6) sdružení uživatelů prohlašovalo, že oznámení o zahájení současného řízení nezahrnovalo druhy polyesterových střižových vláken, která se využívají k jiným účelům než ke spřádání, a proto měly být tyto druhy polyesterových střižovstřižových vláken vyloučeny z řízení;
(7) mělo by být uvedeno, že oznámení o zahájení stejně jako stížnost jasně reprodukují popis příslušného kódu KN (kombinované nomenklatury), který zahrnuje všechny druhy polyesterových střižových vláken dovážených od vyvážejících výrobců dotyčných zemí a vyráběných výrobním odvětvím Společenství, nehledě na jejich využití. Popis příslušného kódu KN správně pochopily všechny dotčené strany tohoto řízení kromě uvedeného sdružení uživatelů, které opakovalo požadavek, který již byl zamítnut v předchozím šetření týkajícím se dovozů polyesterových střižových vláken z Austrálie, Indonésie a Thajska, které je zahrnuto v nařízení (ES) č. 1522/2000 [3];
(8) některé dotčené strany rovněž tvrdily, že by se v každém případě mělo rozlišovat mezi druhy polyesterových střižových vláken, která se využívají ke spřádání (tkaniny), a polyesterovými střižovými vlákny využívanými k jiným účelům (netkaná nebo výplň ze syntetických vláken), vzhledem k rozdílným základním fyzikálním vlastnostem, které určují konečné využití výrobku. Proto bylo řečeno, že dovážená vlákna by měla podléhat neutrálním laboratorním osvědčením, která tyto vlastnosti potvrzují. Dále se tvrdilo, že zaměnitelnost těchto dvou kategorií, pokud je vůbec nějaká, je velmi omezená a týká se jen vybraných druhů polyesterových střižových vláken původně zamýšlených pro spřádání, která mohou být využita jako polyesterová střižová vlákna využívaná k jiným účelům. Pokud nebudou vlákna určená k jiným účelům vyloučena z šetření, měla by být alespoň zkoumána v samostatném řízení;
(9) co se týče využití dotyčného výrobku, mezi různými druhy polyesterových střižových vláken bylo zjištěno výrazné překrývání, nahrazování a výrazná hospodářská soutěž. Šetření ukázalo, že mezi různými druhy neexistuje žádná jasná dělící čára, která by stanovila jednoznačnou vazbu mezi fyzickými vlastnostmi výrobku a využitím výrobku, a že tedy dostupné důkazy neumožňují rozlišovat výrobky na tomto základě. V tomto ohledu je rovněž nutno zdůraznit, že výsledky nezávislé laboratorní analýzy nemohou v žádném případě definitivně určit konečné využití výrobku. Proto by měly být uvedené různé druhy polyesterových střižových vláken považovány pro účely tohoto řízení za jeden jediný výrobek;
(10) vzhledem k výše uvedenému se má za to, že obdržené připomínky týkající se definice dotyčného výrobku nemají takovou povahu, aby zpochybnily závěry 18. bodu odůvodnění prozatímního nařízení. Proto se tyto závěry, které se shodují se závěry pro obdobný výrobek v předchozích šetřeních, potvrzují;
C. DUMPING
1. Indie
(11) nebyla předložena žádná stanoviska týkající se rozhodnutí neprovádět namátkové průzkumy indických vyvážejících výrobců, a proto se závěry uvedené v 20. až 25. bodu odůvodnění prozatímního nařízení potvrzují;
1.1 Běžná hodnota
(12) po přijetí prozatímních opatření požadoval jeden vyvážející výrobce, aby byly náklady výroby některých typů výrobků nižší kvality prodávaných na domácím trhu upraveny směrem dolů pro účely zkoušky, která má určit, zda byl prodej realizován v průběhu běžné obchodní činnosti. Tomuto požadavku nelze vyhovět, protože tato společnost vykazovala ve své odpovědi na dotazník shodné náklady výroby pro různé kvality každého typu výrobku;
(13) nebyla předložena žádná další stanoviska týkající se určení běžné hodnoty. Závěry uvedené v 46. bodu odůvodnění prozatímního nařízení se potvrzují;
1.2 Vývozní cena
(14) nebyla předložena žádná stanoviska týkající se určení vývozní ceny. Závěry uvedené v 47. bodu odůvodnění prozatímního nařízení se potvrzují;
1.3 Srovnání
(15) po přijetí prozatímních opatření prohlašoval jeden vyvážející výrobce, že typy výrobků prodávané na domácím trhu, které byly srovnávány s typy vyváženými do Společenství, měly odlišné fyzikálním a technické vlastnosti a rozdílné konečné využití. Společnost proto požadovala úpravu fyzikálních vlastností a k podpoření své žádosti předložila nové údaje. Bylo zjištěno, že nové údaje předložené po přijetí prozatímních opatření se týkají dodatečných vlastností výrobku, které Komise nikdy nepožadovala nebo které tato společnost ve své odpovědi na dotazník nevyznačila. V této fázi šetření nebylo možné změnit základ pro srovnávání výrobků, který je stanoven v tabulce specifikací dotazníku Komise a který se týká všech spolupracujících vyvážejících výrobců. Nové údaje navíc odporovaly těm, které byly obdrženy dříve, a proto byla žádost o úpravu fyzikálních vlastností zamítnuta;
(16) další vyvážející výrobce tvrdil, že rozdíly v síle vláken vyjádřené v denierech nebo decitexech by se neměly brát v potaz, a proto by se měly všechny typy výrobků považovat za jediný. V tomto ohledu jsou za účelem zajištění spravedlivého a smysluplného srovnání výrobků prodávaných na domácím a vývozním trhu porovnávány výrobky vyráběné všemi vyvážejícími výrobci na základě typů, které jsou definovány v dotazníku Komise. Proto nelze přijmout argument pro omezení srovnávání na jeden typ výrobku;
(17) jeden vyvážející výrobce předložil nové údaje k podpoření svého požadavku na navrácení cla, který Komise zamítla v prozatímní fázi. Tomuto požadavku nelze vyhovět, protože tyto údaje, i když byly požadovány v dotazníku, nebyly dodány včas a nemohly být proto ověřeny;
(18) stejný vyvážející výrobce dále prohlašoval, že jelikož byl tento nárok na vyrovnání cla již dokázán v souvislosti s předchozím řízením zahájeným přibližně před deseti lety (nařízení Rady (EHS) č. 54/93 [4], neměl by být znovu prošetřován. V této souvislosti je třeba vzít v úvahu, že každé antidumpingové řízení je hodnoceno podle své vlastní podstaty věci a je zkoumáno na základě vlastních faktických a právních skutečností, které se mohou u každého řízení lišit. Jak je uvedeno v předchozím bodě odůvodnění, tento vyvážející výrobce neposkytl důkazy, které by mohly podpořit jeho nárok v rámci šetření. Zejména nebylo prokázáno, že na obdobný výrobek určený k domácí spotřebě se vztahovalo jakékoli clo během období šetření. Žádost byla proto zamítnuta;
(19) v souvislosti se záležitostí navrácení cla prohlašovali dva vyvážející výrobci, že by mělo být toto vyrovnání poskytnuto automaticky, jakmile je clo vyplaceno na vývozní straně, a že otázka, zda se tato cla vybírají v případě domácí spotřeby, je bezvýznamná. Podle čl. 2 odst. 10 písm. b) základního nařízení je vyrovnání cla poskytnuto pouze za předpokladu, že jsou zároveň splněny dvě podmínky: za prvé musí být prokázáno, že odbobný výrobek a materiály, které jsou v něm obsažené, podléhají dovozním dávkám, když má být tento výrobek spotřebován v zemi vývozu, a za druhé, tyto dovozní dávky jsou vráceny nebo nejsou vybrány, když je výrobek vyvezen do Společenství. Pokud není jeden z požadavků splněn, clo nemůže být navráceno;
(20) jeden vyvážející výrobce prohlašoval, že některé výrobky prodávané na domácím trhu podléhaly některým dovozním clům vyšším než je částka, kterou určila Komise ve svých prozatímních závěrech. Tento dodatečný požadavek byl přezkoumán a bylo zjištěno, že dovozní cla vyplacená za některé materiály obsažené ve výrobku prodávaném na domácím trhu byla opravdu vyšší, než dříve stanovená částka. Proto byly prozatímní výpočty náležitě revidovány;
(21) nové žádosti tohoto vyvážejícího výrobce o další vyrovnání dovozních cel za materiály dovážené a zaplacené spřízněnou společností však nelze vyhovět, protože tato žádost jednak nebyla podána včas, jednak neprokázala, že byla ovlivněna srovnatelnost cen, a nové údaje předložené v této souvislosti nebylo navíc možno v této fázi šetření ověřit;
(22) jeden vyvážející výrobce prohlašoval, že v důsledku politiky indické vlády na podporu zakládání závodů v méně rozvinutých oblastech byly společnosti osvobozeny od placení daně z obratu, kterou měly platit vládě, a za tím účelem požadoval, aby mu bylo poskytnuto vyrovnání. Obdržené údaje ukazují, že všechny prodejní faktury týkající se výrobků z těchto osvobozených závodů uvádějí, že stát nemá vybírat žádné daně z obratu a že kupující nemá nárok požadovat jakoukoli náhradu, vyrovnání či kompenzaci jakékoli daně z obratu. Protože se za těchto okolností neplatí žádná daň z obratu, nelze poskytnout žádné vyrovnání. Avšak v případech, kdy prodejní faktury týkající se výrobků vyrobených v jiných závodech zahrnovaly daň z obratu vybíranou státem, bylo vyrovnání oprávněné a výpočty byly náležitě revidovány;
(23) jeden vyvážející výrobce tvrdil, že placení daně z příjmu se týkalo pouze zisku dosaženého na domácím trhu, nikoli na vývozním trhu, čímž byla ovlivněna srovnatelnost cen. V tomto ohledu by mělo být uvedeno, že daň z příjmu představuje dávku uvalenou na zisk společnosti, pokud nějakého dosahuje, a jako taková se vypočítává zpětně na konci každého účetního roku. Proto ji nelze brát do úvahy při stanovení ceny. Společnost navíc nepředložila žádné důkazy, které by prokázaly, že daň byla zahrnuta v domácích fakturách. Žádost byla proto zamítnuta;
1.4 Dumpingové rozpětí
(24) srovnání revidovaného, pokud to bylo vhodné, váženého průměru běžné hodnoty s váženým průměrem vývozní ceny podle typu výrobku na základě ceny ze závodu prokázalo existenci dumpingu u všech hodnocených vyvážejících výrobců. Vzhledem k tomu, že spolupráce byla na vysoké úrovni, dumpingové rozpětí pro všechny ostatní společnosti je stanoveno na úrovni nejvyššího dumpingového rozpětí určeného pro spolupracujícího vyvážejícího výrobce;
(25) konečná dumpingová rozpětí vyjádřená v procentech z dovozní ceny CIF (náklady, pojištění a přepravné), neprocleno, jsou následující:
Indian Organic Chemicals Limited, Mumbai | 23,3 % |
JCT Limited, New Delhi | 32,6 % |
Reliance Industries Ltd, Mumbai | 35,4 % |
Všechny ostatní společnosti | 35,4 % |
2. Korejská republika
2.1 Běžná hodnota
(26) po přijetí prozatímních opatření prohlásili tři vyvážející výrobci, že vyjmutí prodejů "místního vývozu" ze soupisů domácího prodeje používaných pro stanovení běžné hodnoty bylo nesprávné nebo neodůvodněné;
(27) tvrdili, že vyjmutí odporovalo ustanovením článku 2 základního nařízení a obvyklé praxi Komise a že bylo neslučitelné s přístupem přijatým ostatními členskými státy Světové obchodní organizace. Dva z těchto vyvážejících výrobců rovněž tvrdili, že Komise neobjasnila právní základ, podle něhož byly tyto prodeje vyjmuty;
(28) vyvážející výrobci dále naznačili, že v předchozích řízeních týkajících se Korejské republiky (např. přezkum vypršení platnosti opatření týkajících se polyesterových střižových vláken v nařízení Rady (ES) č. 1728/1999 [5] a postup týkající se drátů z nerez oceli v nařízení Rady (ES) č. 1600/1999 [6] a rozhodnutí Komise č. 1999/483/ES [7] neměla Komise námitek vůči vyvážejícím výrobcům, co se týče jejich řazení prodejů "místního vývozu" do soupisu domácího prodeje, a v jednom uvedeném případě požadovala jejich začlenění do soupisu domácího prodeje;
(29) má se za to, že prodeje "místního vývozu", které podle zvláštních administrativních předpisů nepodléhaly domácí dani z obratu, byly obyčejně fakturovány v USD, zaplaceny akreditivy a podléhaly předpisům pro navrácení cla, což dokazuje skutečnost, že tyto prodeje byly realizovány konkrétní obchodní cestou orientovanou na vývoz za zvláštní situace na trhu. Dotyční vyvážející výrobci výslovně označili tyto prodeje ve svých účetních záznamech jakožto prodeje zboží, které má být součástí výrobků určených pro vývoz. Vzhledem k jejich zvláštnímu postavení na trhu se došlo k závěru, že tyto prodeje "místního vývozu" nebyly realizovány v průběhu běžné obchodní činnosti a že jejich začlenění do výpočtů běžné hodnoty by tudíž neumožnilo řádné a spravedlivé srovnání s vývozní cenou v souladu s článkem 2 základního nařízení. Komise nesouhlasí s tím, že dřívější praxe spočívala ve vědomém zahrnování těchto prodejů do výpočtů běžné hodnoty. Jejich začlenění v předchozích řízeních může odrážet skutečnost, že nebyly konkrétně označeny nebo že se nemělo za to, že jejich začlenění bude mít výrazný dopad na výsledky. Avšak v tomto případě, z důvodů uvedených výše, byly prodeje "místního vývozu" vyřazeny ze soupisu domácího prodeje používaného ke stanovení běžné hodnoty;
(30) jeden vyvážející výrobce tvrdil, že některé suroviny byly pořízeny od spřízněného dodavatele za cenu odpovídající tržním podmínkám, a Komise proto neměla právo stanovit vyšší nákupní tržní cenu a zvýšit v důsledku toho náklady výroby. Dále tvrdil, že úprava byla v každém případě nadměrná, protože nebrala v úvahu technické a cenové rozdíly mezi surovinami pořizovanými hlavně od spřízněného dodavatele a podobnými surovinami pořizovanými od ostatních dodavatelů;
(31) bylo zjištěno, že vztah k dodavateli měl takovou podobu, která by vyvážejícímu výrobci umožnila vyvíjet značný tlak na nákupní cenu. Jelikož byla navíc průměrná cena surovin pořizovaných od spřízněného dodavatele výrazně nižší než průměrná cena stejných surovin pořizovaných od nespřízněných dodavatelů a jelikož se zdálo, že nákupní cena znamenala pro dodavatele ztrátu, ceny surovin byly považovány za nespolehlivé transferové ceny. Za těchto okolností byla zachována metoda výpočtu používaná pro stanovení nákupní ceny odpovídající tržním podmínkám prostřednictvím zvýšení ceny surovin pořizovaných od spřízněného dodavatele úměrně k rozdílu mezi váženými průměry nákupních cen surovin, které byly pořízeny od spřízněného dodavatele a od nespřízněných dodavatelů;
(32) jeden vyvážející výrobce tvrdil, že běžná hodnota pro jeden typ výrobku měla být založena spíše na domácí ceně než na vypočtené hodnotě. Tento argument byl přijat, protože bylo zjištěno, že prodeje tohoto typu výrobku byly realizovány v reprezentativním množství a byly téměř všechny ziskové. Výpočty byly proto odpovídajícím způsobem upraveny;
(33) jeden vyvážející výrobce tvrdil, že Komise neoprávněně odmítla využít čistý devizový zisk zahrnutý v prodejních, administrativních a všeobecných nákladech, který se používá ke stanovení celkových nákladů výroby, pro stanovení vypočítávané běžné hodnoty a při zkoušce, která určuje, zda byly prodeje realizovány v průběhu běžné obchodní činnosti. Dále tvrdil, že by tato otázka měla být znovu zvážena, protože část zisku z devizových převodů byla realizována, a že navíc nejvhodnějším základem pro rozvržení čistého devizového zisku na různé trhy je obrat;
(34) bylo zjištěno, že devizový zisk byl spíše spojen zejména se zisky z převodu souvisejícími s novým oceněním dlouhodobých devizových závazků než s výrobou a prodejem v průběhu běžné obchodní činnosti na domácím trhu během období šetření (1. říjen 1998 až 30. září 1999). Vzhledem k tomu, že se tyto devizové zisky nebo ztráty neberou při antidumpingových šetřeních v úvahu, ať jsou realizovány či nikoli, argument byl zamítnut;
2.2 Vývozní cena
(35) jeden vyvážející výrobce tvrdil, že společnost, která je s ním spřízněna, hrála jen malou roli v procesu prodeje nespřízněným odběratelům ve Společenství, a proto není oprávněné odečítat zisk z výpočtu vývozní ceny. Tvrdil rovněž, že chybí základ pro stanovení výše použité ziskové marže. V souladu s čl. 2 odst. 9 základního nařízení obsahují položky, které by měly být upraveny za účelem výpočtu vývozní ceny, přiměřenou ziskovou marži. Má se za to, že zisk odečtený za účelem výpočtu vývozní ceny byl přiměřený ve srovnání s údaji poskytnutými spolupracujícími nezávislými dovozci. Nárok se proto zamítá;
(36) nebyla předložena žádná další stanoviska týkající se určení vývozní ceny. Proto se závěry uvedené v 54. bodě odůvodnění prozatímního nařízení potvrzují;
2.3 Srovnání
(37) jeden vyvážející výrobce uvedl, že chybně zahrnul stejné úpravy týkající se úvěrových nákladů do různých sloupců soupisu prodejů vývozu, a Komise je proto počítala dvakrát při stanovení vývozní ceny pro odpovídající srovnání s běžnou hodnotou. Úvěrové náklady, které společnost uvedla ve své odpovědi na dotazník ve vztahu ke smluveným platebním podmínkám u každé transakce, byly prozkoumány a tam, kde to bylo oprávněné, bylo požadavku vyhověno;
(38) jeden vyvážející výrobce tvrdil, že výpočet Komise podhodnocoval rozsah náhrady cla, protože byl založen spíše na clu placeném z dovozů surovin obsažených v odbobném výrobku než na náhradě cla, z níž těžily vývozy dotyčného výrobku do Společenství během období šetření. Dále tvrdil, že výpočet Komise byl neodůvodněně založen na clu placeném během prvních osmi měsíců období šetření v poměru k celkovému množství dovozů za celé období šetření. První argument byl zamítnut, protože částka zaplacená během období šetření byla nižší než navrácená částka, jak je uvedeno v čl. 2 odst. 10 písm. b) základního nařízení. Avšak jak společnost požadovala, navrácení cla na kilogram výrobku bylo přepočítáno podle množství dovozů za prvních osm měsíců;
(39) další vyvážející výrobce tvrdil, že Komise měla při výpočtu vyměřené částky náhrady cla na kilogram dělit celková dovozní cla vztahující se na dovoz některých surovin pouze množstvím dovezených surovin, nikoli však celkovým množstvím surovin, jak pořízených na domácím trhu, tak dovezených. Má se za to, že vyměřená částka náhrady cla, která má být odečtena od běžné hodnoty, by měla být založena na průměrném clu zahrnutém v nákladech výrobků určených k domácímu prodeji, protože tyto výrobky obsahují suroviny jak pořízené na domácím trhu, tak dovezené. Tento argument se proto zamítá;
(40) dva vyvážející výrobci tvrdili, že přístup uplatňovaný Komisí spočívající v zamítnutí nárokovaných úprav úvěrových nákladů v systému úvěrových účtů, protože platby nebylo možno jasně přiřadit fakturám, nemá žádný právní základ. Nebylo však možné ověřit, že platby provedené v systému "úvěrových účtů" probíhaly v souladu s jakýmikoli dohodnutými platebními podmínkami. Za těchto okolností nebyl žádný důvod předpokládat, že smluvní platební podmínky byly vzaty v úvahu při určování požadovaných cen, a požadavky byly proto zamítnuty;
2.4 Dumpingové rozpětí
(41) srovnání vhodně upraveného váženého průměru běžné hodnoty s váženým průměrem vývozní ceny podle typu výrobku na základě ceny ze závodu prokázalo existenci dumpingu u všech zkoumaných vyvážejících výrobců. Vzhledem k tomu, že spolupráce byla na vysoké úrovni, dumpingové rozpětí pro všechny ostatní společnosti je stanoveno na úrovni nejvyššího dumpingového rozpětí určeného pro spolupracujícího vyvážejícího výrobce;
(42) po oznámení prozatímních závěrů sdělili Komisi dva vyvážející výrobci, Samyang Corporation a SK Chemicals Co. Ltd, že sloučí své obchodní činnosti týkající se polyesteru do jedné společně vlastněné společnosti, Huvis Corporation. Tito vyvážející výrobci poskytli na žádost Komise další údaje s ohledem na tuto změnu okolností a v důsledku toho bylo rozhodnuto, že by mělo být definitivně stanoveno jediné dumpingové rozpětí pro Huvis Corporation. Toto dumpingové rozpětí bylo proto stanoveno jako vážený průměr upravených dumpingových rozpětí dvou dotyčných vyvážejících výrobců. Dumpingové rozpětí pro spřízněnou obchodní společnost v Koreji bylo stanoveno na stejné úrovni jako pro Huvis Corporation;
(43) konečná dumpingová rozpětí vyjádřená v procentech z dovozní ceny CIF (náklady, pojištění a přepravné), neprocleno, jsou následující:
Daehan Synthetic Fibre Co. Ltd, Seoul | 0,9 % (de minimis) |
Huvis Corporation, Seoul | 4,8 % |
Saehan Industries Inc, Seoul | 20,2 % |
SK Global Co. Ltd, Seoul | 4,8 % |
Sung Lim Co. Ltd, Seoul | 0,05 % (de minimis) |
Všechny ostatní společnosti | 20,2 % |
D. ÚJMA
1. Procedurální otázky
(44) tvrdilo se, že při sloučení obou antidumpingových řízení týkajících se Korejské republiky a Indie nebylo správné stanovit stejné období šetření pro přezkum potencionálního škodlivého dumpingu způsobeného dovozy z těchto zemí. S ohledem na Indii to znamenalo vypuštění posledních tří měsíců roku 1999 a tvrdilo se, že vzhledem ke zvýšení cen ropy to bude mít dopad na výsledky přezkumu prodejních cen, nákladů výroby a ziskovosti v šetření týkajícím se újmy;
(45) mělo by být připomenuto, jak je uvedeno v 8. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, že sloučení řízení týkajících se Indie a Korejské republiky bylo provedeno z administrativních důvodů. Stanovení období šetření upravuje čl. 6 odst. 1 základního nařízení, který mimo jiné stanoví, že období šetření pokrývá za obvylkých okolností období minimálně šesti měsíců bezprostředně před zahájením řízení. V případě Indie proběhlo zahájení šetření v prosinci 1999. V důsledku toho byla lhůta, o kterou mohlo být období šetření posunuto, nanejvýše dva měsíce. Je rovněž nutno připomenout, že dovozy z obou zemí lze zhodnotit kumulativně, jelikož byla splněna kritéria uvedená v čl. 3 odst. 4 základního nařízení (viz 65. bod odůvodnění prozatímního nařízení). A konečně byl za účelem zohlednění základních požadavků zhodnocen vliv zvýšených nákladů surovin v roce 1999 a porovnán se situací v období šetření;
(46) šetření ukázalo, že ceny hlavních surovin používaných při výrobě polyesterových střižových vláken, zejména kyselina tereftalová a monoetylenglykol, se zvýšily jak v roce 1999, tak během období šetření. Ukázalo rovněž, že prodejní ceny polyesterových střižových vláken byly ve Společenství v roce 1999 o 2,6 % vyšší než během období šetření. Bez ohledu na tyto závěry prokázalo výrobní odvětví Společenství větší ziskovost během období šetření než v roce 1999;
(47) někteří vyvážející výrobci prohlašovali, že Komise neověřila údaje předložené výrobním odvětvím Společenství. V tomto ohledu je potvrzeno, že značná část údajů předložených výrobním odvětvím Společenství již byla prověřena během souvisejícího antidumpingového řízení. Všechny ostatní údaje poskytnuté výrobním odvětvím Společenství byly co do přesnosti přezkoumány v souladu s čl. 6 odst. 8 základního nařízení;
2. Definice výrobního odvětví Společenství
(48) v 63. bodu odůvodnění prozatímního nařízení bylo uvedeno, že se nezjistilo, že by byli dva výrobci Společenství, kteří jsou spřízněni s vyvážejícími výrobci z Indonésie, chráněni před účinky dumpingu, že by neoprávněně těžili z dumpingu nebo že by se na něm dokonce podíleli. V tomto ohledu prohlašovali někteří vyvážející výrobci, že by tyto dvě společnosti měly být vyloučeny z hodnocení postavení výrobního odvětví Společenství s ohledem na jiné antidumpingové případy, zejména na případ týkající se magnetických disků v nařízeních Komise (ES) č. 534/94 a (ES) č. 2426/95 [8] a na případ týkající se mikrovlnných trub v nařízení Komise (ES) č. 1645/95 [9];
(49) je vhodné poznamenat, že jakékoli vyloučení výrobců Společenství z definice výrobního odvětví Společenství je oprávněné pouze na základě okolností každého případu. V tomto případě nebyly uvedeny žádné argumenty týkající se okolností případu a nebyly předloženy žádné důkazy, které by podpořily požadavek na vyloučení zmíněných dvou výrobců. V tomto ohledu není výše uvedený požadavek podložený, a proto se zamítá;
(50) někteří vyvážející výrobci vznesli dodatečný požadavek na vyloučení jiného výrobce Společenství z definice výrobního odvětví Společenství vzhledem k jeho vztahu k dovozci se sídlem mimo Společenství, avšak v žádné z dotyčných zemí. Tvrdilo se, že výrobce Společenství způsobil újmu výrobnímu odvětví Společenství formou dovozu polyesterových střižových vláken od dovozce, který je s ním spřízněn;
(51) za prvé, Komise nenalezla žádné důkazy o dovozech polyesterových střižových vláken od tohoto dovozce během uvažovaného období, tedy od roku 1996 do období šetření. Navíc skutečnost, že výrobce Společenství je spřízněn s dovozcem se sídlem mimo Společenství, nemůže být sama o sobě důvodem k vyloučení tohoto výrobce z definice výrobního odvětví Společenství. Vzhledem k tomu, že nebyly vzneseny žádné další argumenty, definice výrobního odvětví Společenství obsažená v 60. bodě odůvodnění prozatímního nařízení se potvrzuje;
3. Dovozy polyesterových střižových vláken z dotyčných zemí do Společenství
3.1 Kumulativní hodnocení dovozů
(52) dva indičtí vyvážející výrobci prohlašovali, že kumulativní hodnocení dovozů nebylo opodstatněné, protože nárůst, jakož i absolutní objem indických dovozů byly nevýznamné ve srovnání s korejskými dovozy a objemem prodeje výrobního odvětví Společenství. Tvrdilo se rovněž, že indické vyvážející výrobce je nutno považovat za výrobce, kteří cenu přebírají, nikoli určují. Indické dovozy byly navíc na základě dat Eurostatu nižší, než bylo uvedeno v prozatímním nařízení;
(53) tyto argumenty byly zhodnoceny na základě ustanovení čl. 3 odst. 4 základního nařízení. V tomto ohledu je vhodné připomenout, že dumpingové rozpětí, které bylo u Indie zjištěno, je nad úrovní de minimis. Objem dovozů pocházejících z Indie není navíc zanedbatelný, jelikož byl během období šetření nad úrovní de minimis;
(54) ve skutečnosti je nárůst dovozů během období od roku 1996 až do období šetření ještě výraznější u indických dovozů (nárůst přibližně o 600 %) než u korejských dovozů (nárůst přibližně o 300 %). Co se týče průměrné cenové úrovně indických dovozů, ta byla soustavně pod úrovní cen korejských vyvážejících výrobců a během období od roku 1996 až do období šetření ostřeji poklesla. To neodpovídá chování výrobců, kteří přebírají cenu. A konečně co se týče nesrovnalosti mezi čísly Eurostatu a závěry Komise, orgány Společenství založily své závěry na ověřených odpovědích na dotazníky vzhledem k tomu, že oznámené dovozy byly vyšší než jsou dovozy zaznamenané ve statistikách Eurostatu. Požadavky indických vyvážejících výrobců se proto zamítají;
3.2 Dovozy z Korejské republiky
(55) vyvážející výrobce prohlašoval, že některé dovozy za nedumpingové ceny pocházející z Korejské republiky by měly být vyjmuty z hodnocení újmy;
(56) pokud se v tomto ohledu zjistí, že celostátní dumpingové rozpětí (které představuje rozpětí vážených průměrů zahrnující všechny hodnocené společnosti) je nad úrovní de minimis v souladu s čl. 9 odst. 3 základního nařízení, Komise obvykle hodnotí účinky dumpingových dovozů na celostátní úrovni;
3.3 Prodej pod cenou a prodej pod konečnou cenou
(57) vyvážející výrobce prohlašoval, že výpočet rozpětí újmy založený na kategoriích shrnujících různé typy polyesterových střižových vláken nebyl opodstatněný, vzhledem k tomu, že v dotaznících byly požadovány dodatečné údaje o vlastnostech jednotlivých typů polyesterových střižových vláken. Tvrdil rovněž, že byly ignorovány podrobnosti jednotlivých transakcí a že nebylo správné nezahrnout absenci cen/prodej pod konečnou cenou do celkového výsledku výpočtů;
(58) po přezkumu rozdílů přiřazených vlastnostem, jako je např. délka, síla, roztažení, pevnost, zvlnění, srážení, lesk a zvláknění, se došlo k závěru, že typy výrobků v rámci definovaných kategorií jsou dostatečně srovnatelné. Na tomto základě se potvrzuje, že výpočty cenového podtržení a prodeje pod cenou podle kategorií výrobků mají význam. Navíc poskytují reprezentativní výsledek co se týče počtu transakcí, jak je uvedeno v čl. 3 odst. 3 základního nařízení. Dále se má za to, že údaje o jednotlivých transakcích byly zohledněny při cenovém srovnání. Potvrzuje se však, že při konečném srovnání na úrovni kategorií výrobků nebyla poskytnuta žádná náhrada za částku, která nebyla cenovým podtržením ani prodejem pod cenou výrobního odvětví Společenství. Jelikož nebyly vzneseny žádné další argumenty, výše uvedené žádosti byly zamítnuty;
(59) vyvážející výrobce požadoval, aby byly při výpočtech cenového podtržení a prodeje pod cenou upraveny jeho ceny CIF (náklady, pojištění a přepravné), protože tato úprava byla uvedena ve stížnosti;
(60) v tomto ohledu by mělo být připomenuto, že Komise získávala údaje prostřednictvím dotazníků a ověřovala je prostřednictvím inspekce na místě a neopírala se o čísla uvedená ve stížnosti. Bylo však zjištěno, že při výpočtech prodeje pod cenou týkajících se dvou indických vyvážejících výrobců bylo omylem vypuštěno clo. Zároveň byl přijat požadavek na změnu metody vážení a konkrétní úpravu úrovně obchodu. Následně byla náležitě upravena rozpětí pro prodeje pod cenou u dvou indických vyvážejících výrobců;
(61) výsledky výpočtů cenového podtržení se s přihlédnutím k nižšímu cenovému podtržení zjištěnému u dalšího indického vyvážejícího výrobce (viz 75. bod odůvodnění) pohybují mezi 0 % a 27,7 %u Indie a zůstávají mezi 14,8 % a 56,7 %u Korejské republiky. Vážený průměr rozpětí pro cenové podtržení byl 19,9 % u Indie a 23,3 %u Korejské republiky;
4. Ekonomické postavení výrobního odvětví Společenství
4.1 Obecně
(62) někteří vyvážející výrobci prohlašovali, že podle ustanovení článku 3.4 Antidumpingové dohody Světové obchodní organizace vyžaduje přezkum ekonomického postavení výrobního odvětví Společenství zhodnocení všech příslušných ekonomických faktorů a ukazatelů, které mají vliv na stav tohoto výrobního odvětví;
(63) tento přezkum by měl obsahovat faktory, které nebyly uvedeny v prozatímním nařízení, jako je např. dopad velikosti dumpingového rozpětí, produktivita, návratnost investic, tok hotovosti, mzdy, růst a schopnost získávat kapitál. V tomto ohledu bylo zjištěno následující:
4.1.1 Dopad velikosti dumpingového rozpětí
(64) co se týče dopadu velikosti skutečného dumpingového rozpětí na výrobní odvětví Společenství, nelze tento dopad vzhledem k objemu a cenám dovozů z dotyčných zemí považovat za zanedbatelný;
4.1.2 Produktivita
(65) produktivita výrobního odvětví Společenství vypočtená jako množství dotyčného výrobku na jednoho zaměstnance, se zlepšila z 92,1 tun v roce 1996 na 127,1 tun během období šetření (+38 %). Toto zlepšení je především důsledkem snížení zaměstnanosti popsaného v 85. bodě odůvodnění prozatímního nařízení;
4.1.3 Návratnost investic
(66) návratnost investic byla vypočtena poměrem čistého zisku před zdaněním a mimořádných položek k čisté účetní hodnotě investic vztahujících se k dotyčnému výrobku. Návratnost investic se u dotyčného výrobku zvýšila z 4,6 %v roce 1996 na 16,7 % v roce 1997 a na 25,7 % v roce 1998. Následně poklesla během období šetření na 5,5 %. Vývoj tohoto ukazatele je podobný vývoji ziskovosti popsanému v 81. až 83. bodě odůvodnění prozatímního nařízení;
4.1.4 Pohotové prostředky
(67) Pohotové prostředky výrobního odvětví Společenství se u dotyčného výrobku výrazně zvýšily mezi roky 1996 a 1997 (+84 %) a mezi roky 1997 a 1998 (+28 %) v důsledku dobrých výsledků v těchto dvou letech. Od roku 1998 do období šetření se pohotové prostředky snížily o 60 % a dosáhl úrovně, která byla o 6 % nižší než v roce 1996. Zvýšení pohotových prostředků v letech 1997 a 1998 je méně výrazné než zvýšení ziskovosti. Navíc během období šetření jsou pohotové prostředky nižší než v roce 1996, zatímco čistý zisk a ziskovost jsou vyšší;
4.1.5 Mzdy
(68) mzdy jsou součástí analýzy nákladů výroby popsané v 79. a 80. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Mzdy výrobního odvětví Společenství se zvýšily o 10 % mezi roky 1996 a 1997, avšak výrazně poklesly mezi roky 1997 a 1998 a během období šetření, kdy byla absolutně vyjádřená úroveň mezd v prvním případě o 24 % a v druhém o 23 % nižší než v roce 1996;
4.1.6 Růst
(69) růst trhu s dotyčným výrobkem byl zhodnocen v 64. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. (Záporný) růst tržního podílu výrobního odvětví Společenství byl uveden v 76. bodě odůvodnění prozatímního nařízení;
4.1.7 Schopnost získávat kapitál
(70) co se týče schopnosti získávat kapitál, současné pohotové prostředky jsou v průměru považovány za stále ještě dostatečné pro nezbytné reprodukční investice. Špatná situace na trhu však nepříznivě ovlivnila schopnost výrobního odvětví Společenství získávat dodatečné vnější zdroje financování ve formě bankovních úvěrů nebo většího zapojení akcionářů při zahajování nových projektů. Zejména když podniky vyrábějí jiné výrobky, srovnání návratnosti investic do polyesterových střižových vláken a do těchto jiných výrobků je pro polyesterová střižová vlákna nepříznivé, což způsobuje potíže při přidělování prostředků pro dotyčný výrobek;
4.1.8 Závěr
(71) má se za to, že v prozatímním nařízení byly zhodnoceny všechny faktory a ukazatelé, které jsou rozhodující pro smysluplnou analýzu stavu výrobního odvětví Společenství. Popis ukazatelů, které nebyly uvedeny v prozatímním nařízení a které jsou uvedeny výše v 65. až 70. bodě odůvodnění, podpořil závěry uvedené v prozatímním nařízení;
4.1.9 Zásoby
(72) vyvážející výrobce tvrdil, že srovnání, které provedla Komise v 77. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, týkající se úrovně zásob na konci roku 1998 a na konci roku 1999 bylo neregulérní a v rozporu se základním nařízením. Tvrdilo se, že srovnání zásob na konci měsíce září (1999) se zásobami na konci roku (1998) je jedinou platnou, nepředpojatou a objektivní metodou pro analýzu vývoje zásob polyesterových střižových vláken;
(73) v tomto ohledu je pozornost upřena na sezónní povahu zásob v odvětví polyesterových střižových vláken. Úroveň zásob se během kalendářního roku skutečně mění a v důsledku toho má srovnání úrovně zásob mezi rokem 1998 a obdobím šetření smysl jedině tehdy, pokud se berou v úvahu odpovídající časové momenty během roku. Proto nelze srovnávat úroveň zásob na konci roku 1998 (31. prosinec) s úrovní zásob na konci období šetření (30. září);
4.2 Náklady výroby
(74) vyvážející výrobce prohlašoval, že náklady výroby jednoho výrobce výrobního odvětví Společenství byly ve srovnání s jinými výrobci příliš vysoké na to, aby byly využity při stanovení rozpětí pro podbízení konečných cen;
(75) náklady přiřazené dotyčnému výrobku každou společností byly Komisí ověřeny. Výsledkem je, že nebyly nalezeny žádné důvody k nezahrnutí jakékoli společnosti do výpočtu prodeje pod cenou na základě absolutní úrovně jejích nákladů výroby;
(76) další vyvážející výrobce prohlašoval, že výrobce, který vyrábí polyesterová střižová vlákna z dimetyltereftalátu a monoetylenglykolu namísto z kyseliny tereftalové a monoetylenglykolu, by měl být vyloučen, protože tato výroba údajně nepředstavuje nejlevnější výrobní postup;
(77) na základě důvodů uvedených v 75. bodě odůvodnění nemůže ani výrobní proces jako takový, ani odpovídající náklady výroby představovat kritéria, na jejichž základě by měly být společnosti vyloučeny z šetření;
4.3 Závěr
(78) na základě výše uvedeného se má za to, že výše uvedené argumenty a požadavky nemají takovou povahu, která by změnila závěry prozatímního nařízení. Proto se obsah 86. až 90. bodu odůvodnění prozatímního nařízení a závěr, že Společenství utrpělo během období šetření významnou újmu, potvrzují;
E. PŘÍČINNÁ SOUVISLOST
1. Účinek dumpingových dovozů
(79) vyvážející výrobce prohlašoval, že jediným faktorem, který vysvětluje nízkou ziskovost výrobního odvětví Společenství během období šetření, byly ceny surovin, a nikoli účinek dumpingových dovozů. Tvrdilo se rovněž, že vzhledem ke zvýšení ziskovosti výrobního odvětví Společenství z 2,30 % na 3,38 % mezi rokem 1996 a obdobím šetření nemohly dumpingové dovozy během tohoto období způsobit újmu;
(80) je nutno podotknout, že dumpingové dovozy vyvíjely tlak na snižování prodejních cen, které byly běžné na trhu Společenství, a bránily tak prodejním cenám, aby adekvátně odrážely zvýšení cen surovin;
(81) co se týče malého zvýšení ziskovosti mezi rokem 1996 a obdobím šetření, šetření ukázalo, že zvýšení ziskovosti bylo především důsledkem procesu restrukturalizace, který Společenství podstoupilo. Tento proces rovněž zahrnoval snížení prodejních, administrativních a všeobecných nákladů;
(82) jak je uvedeno v 87. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, který se týká závěrů o ekonomickém postavení výrobního odvětví Společenství, nízkou ziskovost, kterou vykázalo, nelze považovat za uspokojivou. Naopak, je nutno považovat ji za nepřiměřeně nízkou v důsledku účinku dumpingových dovozů snižujícího cenu. Dalším negativním ukazatelem bylo snížení prodaného množství, ztráta tržního podílu, omezení výrobní kapacity, snížení zaměstnanosti a zvýšení zásob;
(83) na základě předchozího se závěr uvedený v 87. bodě odůvodnění prozatímního nařízení potvrzuje;
(84) vyvážející výrobce dále tvrdil, že jakákoli újma, kterou Společenství utrpělo, nemohla být způsobena dovozy z Korejské republiky vzhledem k tomu, že antidumpingová opatření byla již zavedena po převážnou část období od ledna 1996 do konce období šetření. Konečná antidumpingová cla uložená na dovozy polyesterových střižových vláken pocházejících z Korejské republiky byla zrušena v srpnu 1999 nařízením (ES) č. 1728/99 [10];
(85) je nutno připomenout, že opatření uložená na dovozy polyesterových střižových vláken pocházejících z Korejské republiky byla zrušena, protože se po závěrech přezkumu uplynutí platnosti, jehož období šetření pokrývalo 1. leden 1996 až 30. září 1997, mělo za to, že opakování dumpingu není pravděpodobné. Avšak během období šetření současného řízení byl zaveden dumping, a výše uvedený argument proto pozbývá platnosti;
2. Jiné dovozy
(86) vyvážející výrobce prohlašoval, že Komise měla rovněž přezkoumat možné účinky dovozů z Polska, Turecka a České republiky;
(87) na základě údajů Eurostatu bylo stanoveno, že tyto dovozy vstoupily do Společenství za ceny, které byly výrazně vyšší než dovozní ceny zemí, které jsou předmětem šetření (během období šetření mezi 12,3 %až 30,5 %). V důsledku toho nebyl žádný důvod zařadit tyto dovozy do stejného pásma dovozních cen jako dovozy zemí, které jsou předmětem šetření, ani domnívat se, že jakákoli újma, kterou mohly způsobit, mohla přerušit příčinnou souvislost mezi zjištěnou utrpěnou újmou a dumpingem vyvážejících výrobců v dotyčných zemích;
3. Závěr
(88) vzhledem k výše uvedenému se závěr, že dumpingové dovozy způsobily vážnou újmu výrobnímu odvětví Společenství, jak je uvedeno v 102. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, potvrzuje;
F. ZÁJEM SPOLEČENSTVÍ
1. Zájem výrobního odvětví Společenství
(89) vzhledem k tomu, že v tomto ohledu nebyly obdrženy žádné připomínky, závěry týkající se zájmu výrobního odvětví Společenství uvedené v 104. až 106. bodě odůvodnění prozatímního nařízení se potvrzují;
2. Dopad na vývozce a uživatele
(90) sdružení uživatelů a také uživatel, který je členem tohoto sdružení, odděleně prohlašovaly, že některé druhy polyesterových střižových vláken nebyly nabízeny výrobci Společenství a že uživatelé byli proto nuceni zásobovat se mimo Společenství. Další uživatel prohlašoval, že výrobci Společenství nemohli uspokojit poptávku Společenství;
(91) šetření stanovilo, že ačkoli Společenství nevyrábělo vybrané druhy polyesterových střižových vláken v některých obdobích, neznamená to, že by Společenství nemělo možnost tyto druhy vyrábět. Byly by zapotřebí pouze malé úpravy, jako např. změna zvlákňovací trysky a vynechání či přidání přísady, které vyžadují malou investici. Šlo spíše o to, že v konkrétních časových úsecích nebyla některá polyesterová střižová vlákna k dispozici, protože výrobci Společenství nemohli dodat dotyčná množství za snížené ceny, které byli uživatelé ochotni zaplatit;
(92) co se týče spotřeby Společenství, vzhledem k výši navržených cel budou dovozy z dotyčných zemí nadále moci pronikat na trh Společenství, i když za nedumpingové ceny. Co se týče cen výrobního odvětví Společenství, i když je pravděpodobné, že se zvýší, toto zvýšení by mělo být omezené vzhledem k tomu, že polyesterová střižová vlákna se dovážejí rovněž z ostatních třetích zemí. Se zřetelem k výše uvedenému neohrozí účinek antidumpingových opatření dostatečný výběr a nabídku uživatelům Společenství;
(93) bylo požadováno vysvětlení 109. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, kde se uvádí, že navrhovaná opatření mohou mít vliv na zvýšení nákladů výroby uživatelů o 0,6 % až 1,2 %;
(94) na základě údajů obdržených několika spolupracujícími uživateli Společenství bylo zjištěno, že antidumpingová opatření týkající se polyesterových střižových vláken pocházejících z Indie a Korejské republiky by mohla zvýšit jejich náklady výroby o 0,6 % až 1,2 %. K tomuto závěru se došlo s přihlédnutím k významu podílu polyesterových střižových vláken na nákladech výroby konečných výrobků těchto uživatelů, k průměrnému antidumpingovému clu dočasně uloženému na dovozy z Korejské republiky a Indie a k tržnímu podílu korejských a indických dovozů ve srovnání se spotřebou Společenství během období šetření;
(95) je zřejmé, že postavení, v jakém se ten který uživatel nachází, závisí na rozsahu, v jakém dováží z dotyčných zemí a od dotyčných vyvážejících výrobců, a na struktuře jeho vlastních nákladů. Uvedený průměrný účinek proto odpovídá společnosti s průměrným reprezentativním vzorem zásobování, která dováží 14,7 % polyesterových střižových vláken z Korejské republiky a Indie;
(96) po vyhlášení prozatímního nařízení prohlašovalo několik uživatelů Společenství, že uložení antidumpingových cel by mělo nepříznivé účinky na jejich konkurenceschopnost na trzích výrobků navazujícího výrobního odvětví a nakonec by ohrozilo jejich přežití. Podle jejich názoru by uložení antidumpingových cel způsobilo zvýšení cen, které by byli uživatelé nuceni zohlednit ve svých cenách výrobků zpracovatelského průmyslu. Tento vývoj by dále způsobil zvýšení dovozů výrobků navazujícího výrobního odvětví za nižší ceny z ostatních třetích zemí a ze zemí, kterých se týká toto šetření, a donutil by některé výrobce konečných výrobků navazujícího výrobního odvětví Společenství, které obsahují polyesterová střižová vlákna, k převedení své výroby mimo Společenství;
(97) analýza maximálního průměrného dopadu navrhovaných opatření na uživatele však ukazuje, že není pravděpodobné, že by uložení antidumpingových opatření způsobilo výrazný nárůst dovozu levných výrobků navazujícího výrobního odvětví do Společenství. K tomuto závěru se zároveň došlo při neexistenci jakýchkoli důkazů ze strany dotyčných uživatelů, které by podpořily jejich požadavek, a takovéto účinky nebyly navíc pozorovány během období platnosti předešlých opatření týkajících se polyesterových střižových vláken. Navíc by mělo být poznamenáno, že tkané dokončené výrobky (jako např. ty, které se používají při výrobě oblečení a domácího nábytku) podléhají množstevním omezením systému textilních kvót;
(98) vzhledem k tomu, že přezkum výše uvedených argumentů předložených uživatelskými společnostmi nevede k novým závěrům, závěry 109. a 111. bodu odůvodnění prozatímního nařízení o pravděpodobném dopadu navrhovaných opatření na uživatele se potvrzují;
3. Závěr
(99) má se za to, že nové obdržené argumenty týkající se určení zájmu Společenství nemají takovou povahu, aby změnily závěr, že neexistují žádné závažné důvody, které by svědčily proti uložení antidumpingových opatření. Prozatímní závěry se proto potvrzují;
G. KONEČNÉ CLO
(100) s ohledem na dosažené závěry týkající se dumpingu, újmy, příčinné souvislosti a zájmu Společenství se má za to, že konečná antidumpingová opatření by měla být uložena, aby se zabránilo působení další újmy výrobnímu odvětví Společenství dumpingovými dovozy z Indie a Korejské republiky;
1. Úroveň odstranění újmy
(101) jak bylo vysvětleno v 116. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, byla stanovena úroveň cen, která nepůsobí újmu a která plně pokryje náklady výroby výrobního odvětví Společenství a přiměřený zisk, který by byl realizován při neexistenci dumpingových dovozů z dotyčných zemí;
(102) někteří vyvážející výrobci tvrdili, že 6 % by odpovídalo přiměřenému zisku, s odvoláním na případy týkající se polyesterových střižových vláken a polyesterové tvarované příze z nekonečných vláken, které předcházely šetření proti Austrálii a dalším zemím. Avšak v tomto posledně jmenovaném řízení byl přiměřený zisk stanoven na úrovni 10 %, což byla také úroveň stanovená v současném šetření. Jiní vyvážející výrobci tvrdili, že přiměřený zisk by měl být ještě nižší, např. 4 %, protože celková ziskovost výrobního odvětví Společenství byla nyní vyšší, než v době předešlého řízení vztahujícího se na Bělorusko, které je obsaženo v nařízení (ES) č. 1490/96 [11], a řízení vztahujícího se na Indonésii, které je obsaženo v nařízení (ES) č. 2160/96 [12];
(103) mělo by být poznamenáno, že Komise uvedla v 116. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, že rozpětí 10 % by mělo být považováno za úroveň zisku, které mohlo být dosaženo při neexistenci dumpingových dovozů;
(104) úroveň zisku, která je považována za přiměřenou, se stanovuje na základě toho, co by Společenství pravděpodobně získalo při neexistenci dumpingu působícího újmu. Vzhledem k tomu, že období šetření předešlých šetření byla různá a snížení cen v důsledku dumpingu, které bylo v těchto případech konstatováno, bylo různě vysoké, není žádný důvod předpokládat, že Společenství by byl dosáhlo stejné úrovně zisku. Proto nemusí být předchozí úrovně zisku nezbytně vhodné pro současný případ. V tomto ohledu se dále odkazuje na důvody obsažené v 117. bodě odůvodnění prozatímního nařízení;
(105) z těchto důvodů se na základě výše uvedeného závěry obsažené v 117. bodě odůvodnění prozatímního nařízení potvrzují;
2. Forma a výše cla
(106) v souladu s čl. 9 odst. 4 základního nařízení odpovídají následující sazby antidumpingového cla dumpingovým rozpětím, pokud bylo zjištěno, že jsou tato rozpětí nižší než rozpětí újmy. To platí pro všechny společnosti kromě jedné;
Země | Společnost | Sazba cla |
Indie | Indian Organic Chemicals Limited | 14,7 % |
JCT Limited | 32,6 % |
Všechny ostatní společnosti | 35,4 % |
Korejská republika | Daehan Synthetic Fibre Co. Ltd | 0 % |
Huvis Corporation | 4,8 % |
SK Global Co. Ltd | 4,8 % |
Sung Lim Co. Ltd | 0 % |
Všechny ostatní společnosti | 20,2 % |
(107) sazby antidumpingového cla jednotlivých společností byly stanoveny na základě závěrů současného šetření. Proto odrážejí situaci zjištěnou během tohoto šetření s ohledem na tyto společnosti. Tyto celní sazby (v protikladu k celostátnímu clu, které se vztahuje na "všechny ostatní společnosti") se tak vztahují výhradně na dovozy výrobků pocházejících z dotyčné země a vyrobených uvedenými společnostmi, a tedy konkrétními právními subjekty. Dovezené výrobky vyrobené jakoukoli jinou společností, která není výslovně uvedena v podstatné části některého nařízení spolu s jejím názvem a sídlem, včetně výrobků subjektů spřízněných se společnostmi, které tam jsou výslovně uvedeny, nemohou těžit z těchto sazeb a podléhají celní sazbě vztahující se na "všechny ostatní společnosti";
(108) jakýkoli požadavek na uplatnění těchto sazeb antidumpingového cla jednotlivých společností (např. po změně v názvu subjektu či po založení nových výrobních nebo prodejních subjektů) by měl být neprodleně zaslán Komisi [13] spolu se všemi příslušnými údaji, zejména co se týče jakékoli změny činnosti společnosti spojené s výrobou či domácím a vývozním prodejem, které např. vyústily v tuto změnu názvu nebo v toto vytvoření výrobních či prodejních subjektů. Pokud to bude vhodné, Komise po konzultaci s Poradním výborem náležitě pozmění jakékoli nařízení formou aktualizace seznamu společností, které těží z jednotlivých celních sazeb;
H. VÝBĚR PROZATÍMNÍHO CLA
(109) s ohledem na velikost dumpingových rozpětí zjištěných u vyvážejících výrobců a na základě závažnosti újmy způsobené výrobnímu odvětví Společenství se považuje za nezbytné, aby byly částky zajištěné prostřednictvím prozatímního antidumpingového cla v rámci nařízení Komise (ES) č. 124/2000 [14] definitivně vybrány do výše částky uložených konečných cel, pokud je tato částka stejná nebo nižší než částka prozatímního cla. V ostatních případech by měla být definitivně vybrána pouze částka prozatímního cla. Zajištěné částky, které převyšují sazbu konečného antidumpingového cla, budou uvolněny;
(110) po fúzi obchodních činností týkajících se polyesteru společností Samyang Corporation a SK Chemicals Co. Ltd do jedné společně vlastněné společnosti Huvis Corporation by měla být u těchto společností definitivně vybrána prozatímně uložená cla na úrovni definitivně uloženého cla vztahujícího se na Huvis Corporation;
I. ZÁVAZEK
(111) po uložení prozatímních antidumpingových opatření nabídl jeden vyvážející výrobce v Indii cenový závazek v souladu s čl. 8 odst. 1 základního nařízení;
(112) Komise má za to, že závazek nabídnutý společností Reliance Industries Limited lze přijmout, protože odstraňuje účinky dumpingu působící újmu. Pravidelné a podrobné zprávy, které se společnost zavázala poskytovat Komisi, navíc umožní účinnou kontrolu, přičemž Komise má za to, že struktura společnosti má takový charakter, který minimalizuje nebezpečí obcházení závazku.
Za účelem zajištění dodržování a účinné kontroly závazku, jakmile je předložen požadavek na propuštění do volného oběhu na základě závazku, je osvobození od cla podmíněno předložením obchodní faktury obsahující údaje uvedené v příloze, které celní úřady potřebují, aby mohly ověřit, že dodávky odpovídají obchodnímu dokumentu v požadované míře. Pokud není tato faktura předložena nebo pokud neodpovídá výrobku předloženému celnímu úřadu, uplatní se příslušná sazba antidumpingového cla;
(113) v případě podezření na porušení závazku, porušení závazku či odvolání závazku může být uloženo antidumpingové clo podle čl. 8 odst. 9 a 10 základního nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Ukládá se konečné antidumpingové clo z dovozy syntetických střižových vláken z polyesterů, nemykaných, nečesaných ani jinak nezpracovaných pro spřádání, kódu KN 55032000, pocházejících z Indie a Korejské republiky.
2. Sazby cla, které se vztahují na čistou cenu franko hranice Společenství před proclením, jsou pro výrobky vyrobené následujícími společnostmi tyto:
Země | Společnost | Sazba cla | Doplňkový kód Taric |
Indie | Indian Organic Chemicals Limited,Bhupati Chambers3rd floor, 13 Mathew Road, Mumbai - 400 004 | 14,7 % | A148 |
JCT Limited, Thapar House, 124 Janpath, New Delhi - 110 001 | 32,6 % | A149 |
Všechny ostatní společnosti | 35,4 % | A999 |
Korejská republika | Daehan Synthetic Fibre Co. Ltd,162 - 1 Changchoong-dongChung-gu, Seoul, Korea | 0 % | A150 |
Huvis Corporation, 77-1 Garak-dong,Songpaku, Seoul,Korea | 4,8 % | A151 |
SK Global Co. Ltd, 36-1, 2Ga, Ulchiro,Chung-Gu, Seoul, Korea | 4,8 % | A153 |
Sung Lim Co. Ltd, Rum 502, Shinhan Building,Youido-Dong,Youngdungpo-Ku, Seoul, Korea | 0 % | A154 |
Všechny ostatní společnosti | 20,2 % | A999 |
3. Bez ohledu na čl. 1 odst. 1 se konečné clo nevztahuje na dovozy vpuštěné do volného oběhu v souladu s ustanoveními článku 2.
4. Pokud není uvedeno jinak, použijí se platná ustanovení týkající se cel.
Článek 2
1. Zboží vyrobené následující společností a dovezené v souladu s odstavcem 2 se osvobozuje od cla uvedeného v článku 1:
Společnost | Země | Dodatečný kód Taricu |
Reliance Industries Limited, Marker Chamber IV, 3rd Floor,222, Nariman Point, Mumbai 400 021 | Indie | A212 |
2. Dovozy prohlášené pod dodatečným kódem Taric A212 se osvobozují od antidumpingových cel uložených článkem 1, pokud jsou vyrobeny a přímo vyvezeny (tzn. vyfakturovány a dodány) společností uvedenou v odstavci 1 společnosti, která působí jako dovozce ve Společenství, za předpokladu, že obchodní faktura předložená příslušným celním úřadům zároveň s požadavkem na propuštění do volného oběhu obsahuje údaje uvedené v příloze.
3. Osvobození od cla je dále podmíněno prohlášením a předložením zboží celním úřadům, které přesně odpovídá popisu na obchodní faktuře.
Článek 3
1. Částky zajištěné pomocí prozatímního antidumpingového cla na dovozy z Indie a Korejské republiky podle nařízení (ES) č. 1472/2000 se s konečnou platností vyberou ve výši konečně celní sazby uložené tímto nařízením. Zajištěné částky, které převyšují konečné sazby antidumpingových cel, se uvolňují. V případech, kdy je sazba uloženého konečného cla vyšší než sazba prozatímního cla, vyberou se s konečnou platností pouze částky zajištěné ve výši prozatímního cla.
2. Co se týče Samyang Corporation a SK Chemicals Co. Ltd, částky zajištěné pomocí prozatímního antidumpingového cla se vyberou ve výši konečného cla uloženého tímto nařízením na Huvis Corporation. Zajištěné částky, které převyšují sazbu konečného cla uloženého na Huvis Corporation, se uvolňují.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 22. prosince 2000.
Rådets förordning (EG) nr 2852/2000
av den 22 december 2000
om införande av en slutgiltig antidumpningstull och slutgiltigt uttag av den preliminära tull som införts på import av polyesterstapelfibrer med ursprung i Republiken Indien och Republiken Korea
EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,
med beaktande av rådets förordning (EG) nr 384/96 av den 22 december 1995 om skydd mot dumpad import från länder som inte är medlemmar i Europeiska gemenskapen(1), särskilt artikel 9 i denna,
med beaktande av det förslag som kommissionen lagt fram efter samråd med den rådgivande kommittén, och
av följande skäl:
A. FÖRFARANDE
1. Provisoriska åtgärder
(1) Genom kommissionens förordning (EG) nr 1472/2000(2) (nedan kallad förordningen om preliminär tull) infördes preliminära antidumpningstullar på import till gemenskapen av polyesterstapelfibrer enligt KN-nummer 55032000 med ursprung i Indien och Republiken Korea.
2. Efterföljande förfarande
(2) Efter införandet av de preliminära antidumpningstullarna lämnade flera parter skriftliga synpunkter. I enlighet med artikel 6.5 i rådets förordning (EG) nr 384/96 (nedan kallad grundförordningen) fick de parter som begärde det tillfälle att bli hörda. Parterna underrättades om de viktigaste omständigheter och överväganden som låg till grund för avsikten att rekommendera ett införande av slutgiltiga antidumpningstullar och ett slutgiltigt uttag, på dessa tullars nivå, av de belopp för vilka säkerhet ställts i form av preliminära tullar. Parterna medgavs också en tid inom vilken de kunde lämna uppgifter efter mottagandet av denna information.
(3) De muntliga och skriftliga synpunkter som de berörda parterna lämnat inom de för detta syfte fastställda tidsfristerna övervägdes och beaktades, när det ansågs lämpligt, vid fastställandet av de slutgiltiga undersökningsresultaten.
(4) Vissa berörda parter hävdade att de omständigheter som enligt kommissionens uppfattning motiverade att förfarandet inleddes var felaktigt fastställda och godtyckligt valda. De gjorde även gällande att inledandet av ett nytt förfarande mot Republiken Korea två månader efter det att ett tidigare förfarande avslutats (se skäl 7 i förordningen om preliminär tull) stred mot undersökningsresultatet i den undersökningen om att det inte var sannolikt att dumpningen skulle återkomma. Det bör dock noteras att undersökningsresultatet om att det inte var sannolikt att dumpningen skulle återkomma baserades på undersökningsresultaten för en undersökningsperiod om tolv månader som upphörde i september 1997, dvs. två år före inledandet av det nuvarande förfarandet. Kommissionen hade också granskat den nya bevisning som framlades i klagomålet från augusti 1999 och ansett att den var tillräcklig för att motivera att denna undersökning inleddes.
(5) Kommissionen fortsatte att inhämta och kontrollera alla uppgifter som den ansåg nödvändiga för att fastställa sina slutgiltiga undersökningsresultat.
B. BERÖRD PRODUKT
(6) En sammanslutning av användare anförde att tillkännagivandet om inledande av detta förfarande inte omfattade polyesterstapelfibrer som används för andra ändamål än spinning och att dessa typer av polyesterstapelfibrer således borde ha uteslutits från förfarandet.
(7) I tillkännagivandet om inledande av förfarandet och i klagomålet återges dock tydligt varubeskrivningen för det berörda KN-numret, vilket omfattar alla typer av polyesterstapelfibrer som importeras från de exporterande tillverkarna i de berörda länderna samt de typer som tillverkas av gemenskapsindustrin, oavsett för vilket ändamål polyesterstapelfibrerna används. Ordalydelsen i varubeskrivningen för detta KN-nummer hade tytts på ett korrekt sätt av alla parter som berördes av detta förfarande utom den ovannämnda användarsammanslutningen, vilken upprepade ett påstående som redan hade avvisats i samband med en tidigare undersökning av importen av polyesterstapelfibrer från Australien, Indonesien och Thailand och som fanns i rådets förordning (EG) nr 1522/2000(3).
(8) Några berörda parter hävdade även att man under alla omständigheter borde ha gjort en åtskillnad mellan de typer av polyesterstapelfibrer som används för spinning (som även benämns vävda, nedan kallade vävda polyesterstapelfibrer) och de typer av polyesterstapelfibrer som används för andra ändamål än spinning (som även benämns bondade eller fibrefill, nedan kallade bondade polyesterstapelfibrer) på grund av att de i vissa avseenden skulle ha olika grundläggande fysiska egenskaper vilka avgjorde produktens slutliga användningsområde. I enlighet med detta begärdes det att importerade fibrer borde omfattas av neutrala laboratorieintyg, i vilka förekomsten av dessa egenskaper skulle bekräftas. Vidare skulle den eventuella utbytbarheten mellan vävda polyesterstapelfibrer och bondade polyesterstapelfibrer vara högst begränsad och endast avse vissa typer av fibrer som ursprungligen varit avsedda för vävda polyesterstapelfibrer men som även skulle kunna användas för bondade polyesterstapelfibrer. Om man inte kunde utesluta bondade polyesterstapelfibrer från undersökningen borde de följaktligen åtminstone ha granskats i ett separat förfarande.
(9) När det gäller användningen av den berörda produkten konstaterades det att en betydande överlappning, substitution och konkurrens mellan olika typer av polyesterstapelfibrer förelåg. Undersökningen visade att det inte fanns någon klar skiljelinje mellan olika typer som skulle innebära ett entydigt samband mellan produktens fysiska egenskaper och dess användning, vilket medförde att man inte kunde göra en åtskillnad mellan olika produkttyper på grundval av den tillgängliga bevisningen. Det bör även understrykas att resultaten av oberoende laboratorieanalyser omöjligen kan avgöra vilken slutlig användning som produkten kommer att få. Av dessa skäl bör de olika berörda typerna av polyesterstapelfibrer betraktas som en enda produkt i detta förfarande.
(10) På grundval av det ovanstående anses de synpunkter som mottagits angående definitionen av den berörda produkten inte vara av den arten att de ogiltigförklarar de slutsatser som dragits i skäl 18 i förordningen om preliminär tull. Således bekräftas dessa slutsatser, vilka också är i linje med de slutsatser om samma produkt som dragits i tidigare undersökningar.
C. DUMPNING
1. Indien
(11) Beslutet att inte ta ett stickprov av indiska exporterande tillverkare kommenterades inte, varför undersökningsresultaten i skälen 20-25 i förordningen om preliminär tull bekräftas.
1.1 Normalvärde
(12) Efter införandet av de provisoriska åtgärderna begärde en exporterande tillverkare att tillverkningskostnaden för vissa produkter av sämre kvalitet som såldes på den inhemska marknaden skulle justeras nedåt i samband med bedömningen av om försäljningen ägde rum vid normal handel. Denna begäran kan inte godtas eftersom företaget i sitt svar på frågeformuläret uppgav att tillverkningskostnaderna för olika kvaliteter av respektive produkttyp var identiska.
(13) Några andra påståenden rörande fastställandet av normalvärdet framlades inte. De slutsatser som beskrivs i skäl 46 i förordningen om preliminär tull bekräftas således.
1.2 Exportpris
(14) Några påståenden rörande fastställandet av exportpriset framlades inte. De slutsatser som beskrivs i skäl 47 i förordningen om preliminär tull bekräftas således.
1.3 Jämförelse
(15) Efter införandet av de provisoriska åtgärderna gjorde en exporterande tillverkare gällande att de produkttyper som såldes på den inhemska marknaden inte hade samma fysiska och tekniska egenskaper och användningsområden som de typer som exporterades till gemenskapen. Detta företag begärde därför en justering för fysiska egenskaper och lade fram nya uppgifter till stöd för sin begäran. Kommissionen konstaterade att dessa nya uppgifter, som lämnades efter införandet av de provisoriska åtgärderna, avsåg ytterligare produktegenskaper om vilka kommissionen inte hade begärt uppgifter tidigare och som företaget inte hade nämnt i sitt svar på frågeformuläret. I detta skede av undersökningen var det inte möjligt att ändra strukturen på den produktjämförelse som anges i en tabell i kommissionens frågeformulär och som avser alla samarbetsvilliga exporterande tillverkare. Dessa nya uppgifter stred dessutom mot dem som mottagits tidigare, varför begäran om justering för fysiska egenskaper inte kunde godtas.
(16) En annan exporterande tillverkare argumenterade för att skillnader till följd av fibrernas tjocklek, uttryckta i denier eller decitex, inte borde beaktas och begärde att alla produkttyper därför borde behandlas som en och samma typ. I detta avseende bör det sägas att produkter som tillverkas av alla exporterande tillverkare bör jämföras typ för typ enligt definitionerna i kommissionens frågeformulär, för att jämförelsen mellan de produkter som säljs på de inhemska marknaderna och de som säljs på exportmarknaderna skall bli rättvis och meningsfull. Begäran om att jämförelsen borde begränsas till endast en produkttyp kan således inte godtas.
(17) En exporterande tillverkare lämnade nya uppgifter till stöd för den begäran om justering för tullrestitution som hade avvisats av kommissionen i det preliminära skedet. Denna begäran om justering kan inte godtas eftersom dessa uppgifter, trots att de hade efterlysts i frågeformuläret, inte hade lämnats i rätt tid och följaktligen inte kunde kontrolleras.
(18) Denne exporterande tillverkare hävdade också att eftersom en liknande begäran om justering för tullrestitution redan hade godtagits i samband med ett tidigare förfarande som hade inletts för omkring tio år sedan (rådets förordning (EEG) nr 54/93(4)) borde begäran inte prövas på nytt. I detta sammanhang bör det erinras om att varje antidumpningsförfarande bedöms utifrån sina egna faktiska och rättsliga omständigheter, vilka kan skilja sig åt mellan olika förfaranden. Som det nämns i det föregående skälet lämnade den exporterande tillverkaren inom ramen för denna undersökning ingen bevisning till stöd för sin begäran om justering. I synnerhet visades det inte att tull togs ut under undersökningsperioden för den likadana produkten när den var avsedd för inhemsk konsumtion. Begäran avvisades därför.
(19) När det gäller tullrestitution begärde två exporterande tillverkare att en sådan justering borde beviljas automatiskt om tullar återbetalas vid export och att frågan om huruvida dessa tullar togs ut vid inhemsk försäljning var utan betydelse. I enlighet med artikel 2.10 b i grundförordningen får en justering för tull endast beviljas om två villkor är uppfyllda samtidigt; för det första, om det visas att importavgifter tas ut för den likadana produkten och för material som fysiskt ingår i denna när produkten är avsedd för förbrukning i exportlandet och, för det andra, om dessa importavgifter återbetalas eller inte tas ut när produkten exporteras till gemenskapen. Om något av dessa villkor inte uppfylls, får en justering för tullrestitution inte beviljas.
(20) En exporterande tillverkare gjorde gällande att vissa importtullar hade inbegripits i den produkt som såldes på den inhemska marknaden till belopp som översteg det belopp som fastställts av kommissionen i de preliminära undersökningsresultaten. Detta påstående undersöktes och det konstaterades att importtullar för vissa material som ingick i den inhemskt sålda produkten översteg det belopp som tidigare fastställts. De preliminära beräkningarna ändrades i enlighet därmed.
(21) Denne exporterande tillverkares nya begäran om en ytterligare justering för importtullar för material som importerats och betalats av ett närstående företag kan inte godtas, eftersom begäran inte lämnades i rätt tid, det inte hade visats hur detta påverkade prisernas jämförbarhet och eftersom de nya uppgifter som lämnats i detta avseende inte kunde kontrolleras i detta skede av undersökningen.
(22) En exporterande tillverkare hävdade att vissa företag, till följd av den indiska statens politik för att främja etablering av anläggningar i mindre utvecklade områden, inte behövde betala den omsättningsskatt företagen normalt är skyldig myndigheterna, och begärde en justering för detta. De uppgifter som lämnats visade att det på alla fakturor för försäljning av produkter från dessa undantagna fabriker anges att staten inte tar ut någon omsättningsskatt samt att köparen inte har rätt att dra av, kvitta eller återbetala någon sådan skatt. Eftersom det inte betalas någon omsättningsskatt kan en justering inte beviljas. I de fall det på fakturor för försäljning av produkter som tillverkats på andra fabriker debiterades omsättningsskatt som togs ut av staten ansågs det dock att en justering var motiverad, och beräkningarna ändrades i enlighet därmed.
(23) En exporterande tillverkare hävdade att inkomstskatt endast betalades för vinst på inhemsk försäljning och inte för vinst på exportförsäljning, vilket skulle påverka prisernas jämförbarhet. I detta avseende bör det noteras att inkomstskatt är en avgift som tas ut på företagets vinst, om en sådan uppstår, och att den beräknas retroaktivt vid slutet av varje räkenskapsår. Den kan således inte beaktas vid fastställandet av priset. Företaget lämnade inte heller någon bevisning för att skatten ingick i de inhemska fakturorna. Denna begäran avvisades således.
1.4 Dumpningsmarginal
(24) Jämförelsen mellan det, i förekommande fall ändrade, vägda genomsnittliga normalvärdet och det vägda genomsnittliga exportpriset fritt fabrik, för respektive produkttyp, visade att alla undersökta exporterande tillverkare dumpade den berörda produkten. Eftersom samarbetsviljan var hög fastställdes dumpningsmarginalen för alla övriga företag till en nivå motsvarande den högsta dumpningsmarginal som fastställts för en samarbetsvillig exporterande tillverkare.
(25)
Plats för tabell
2. Republiken Korea
2.1 Normalvärde
(26) Efter införandet av de provisoriska åtgärderna hävdade tre exporterande tillverkare att det var felaktigt eller orimligt att inte låta "lokal exportförsäljning" inbegripas i den inhemska försäljning som låg till grund för fastställandet av normalvärdet.
(27) De anförde att detta stred mot artikel 2 i grundförordningen samt med kommissionens praxis och att det inte låg i linje med det synsätt som intogs av andra medlemsländer i WTO. Två av de exporterande tillverkarna hävdade även att kommissionen inte hade förklarat vilken rättslig grund som motiverade att denna försäljning inte skulle beaktas.
(28) De exporterande tillverkarna uppgav också att i tidigare förfaranden avseende Republiken Korea (t.ex. en översyn vid giltighetstidens utgång angående polyesterstapelfibrer i rådets förordning (EG) nr 1728/1999(5) och ett förfarande angående tråd av rostfritt stål i rådets förordning (EG) nr 1600/1999(6) samt kommissionens beslut (EG) nr 1999/483/EG(7)) hade kommissionen inte invänt mot att exporterande tillverkare inbegrep lokal exportförsäljning i den inhemska försäljningen och vid ett tillfälle hade kommissionen dessutom begärt att sådan försäljning skulle inbegripas i den inhemska försäljningen.
(29) Kommissionen ansåg att de särskilda administrativa arrangemang som gällde för "lokal exportförsäljning", i det att den inte var underkastad inhemsk omsättningsskatt, normalt fakturerades i US-dollar, betalades med remburser och omfattades av tullrestitution, visade att denna försäljning ägde rum via särskilda exportorienterade försäljningskanaler i en särskild marknadssituation. I de berörda exporterande tillverkarnas redovisning var denna försäljning upptagen som försäljning av produkter för export. Med tanke på den särskilda marknadssituationen drogs slutsatsen att denna "lokala exportförsäljning" inte ägde rum vid normal handel och att ett inbegripande av den i beräkningarna av normalvärdet inte skulle innebära att jämförelsen med exportpriset blev riktig och rimlig i enlighet med artikel 2 i grundförordningen. Kommissionen godtar inte påståendet att tidigare praxis skulle vara att uttryckligen låta sådan försäljning tas med i beräkningarna av normalvärdet. Att sådan försäljning inbegreps i tidigare förfaranden kan bero på att den inte identifierats särskilt eller att detta inte ansågs ha någon väsentlig inverkan på resultatet av beräkningarna. I det föreliggande fallet har dock "lokal exportförsäljning" av ovannämnda skäl inte inbegripits i den inhemska försäljning som ligger till grund för fastställandet av normalvärdet.
(30) En exporterande tillverkare gjorde gällande att vissa råmaterial hade inköpts från en närstående leverantör till priser som var marknadsbaserade och att kommissionen således hade gjort fel i att fastställa ett högre marknadspris och höja tillverkningskostnaden med ett visst påslag. Tillverkaren anförde vidare att justeringen under alla omständigheter var för stor eftersom den inte beaktade de tekniska och prismässiga skillnaderna mellan det råmaterial som i huvudsak köptes från den närstående leverantören och ett liknande råmaterial som köptes från andra leverantörer.
(31) Kommissionen konstaterade att förbindelsen med leverantören var sådan att den exporterande tillverkaren kunde utöva ett betydande inflytande över inköpspriset. Med hänsyn till att det genomsnittliga priset för det råmaterial som köptes från den närstående leverantören var avsevärt lägre än det genomsnittliga priset för samma råmaterial som köptes från icke-närstående leverantörer och eftersom inköpspriset i fråga syntes vara förlustbringande för leverantören, betraktades detta råmaterialpris som ett otillförlitligt internpris. Under dessa omständigheter bekräftas den beräkningsmetod som innebär att ett marknadsbaserat inköpspris fastställs genom att priset för det råmaterial som köpts från den närstående leverantören höjs i proportion till den vägda genomsnittliga skillnaden mellan inköpspriset för det råmaterial som köpts från den närstående leverantören och priset för det råmaterial som köpts från icke-närstående leverantörer.
(32) En exporterande tillverkare begärde att normalvärdet för en produkttyp borde baseras på det inhemska priset snarare än ett konstruerat värde. Denna begäran godtogs eftersom det konstaterades att försäljningen av denna produkttyp skedde i representativa volymer och nästan i sin helhet var lönsam. Beräkningarna ändrades därför i enlighet med detta.
(33) En exporterande tillverkare hävdade att kommissionen gjorde fel i att avvisa den valutakursnettovinst som han hade inkluderat i de försäljnings- och administrationskostnader och andra allmänna kostnader som användes vid fastställandet av den totala tillverkningskostnaden och av det konstruerade normalvärdet och vid bedömningen av om försäljningen ägt rum vid normal handel. Tillverkaren begärde att frågan skulle prövas på nytt eftersom en del av valutakursvinsten hade realiserats och omsättningen var den lämpligaste grunden för fördelningen av valutakursnettovinster på olika marknader.
(34) Kommissionen konstaterade att valutakursvinsterna i huvudsak avsåg den förmånligare situation som uppstått genom en omvärdering av de långfristiga skulder som var noterade i utländsk valuta, snarare än tillverkning och försäljning vid normal handel på den inhemska marknaden under undersökningsperioden (1 oktober 1998-30 september 1999). Begäran avslogs med tanke på att sådana valutakursvinster eller valutakursförluster, realiserade eller ej, inte beaktas i antidumpningsundersökningar.
2.2 Exportpris
(35) En exporterande tillverkare gjorde gällande att hans närstående bolag i gemenskapen endast hade en mindre roll i försäljningen till icke-närstående kunder i gemenskapen och att det följaktligen inte var korrekt att dra av ett belopp för vinst vid konstrueringen av exportpriset. Tillverkaren anförde också att det inte fanns någon grund för den vinstmarginal som fastställts. I enlighet med artikel 2.9 i grundförordningen skall vid konstrueringen av exportpriset justeringar göras för bl.a. en skälig vinstmarginal. På grundval av tillgängliga uppgifter från samarbetsvilliga oberoende importörer anser kommissionen att den vinst som dragits av vid konstrueringen av exportpriset är rimlig. Påståendet avvisas således.
(36) Några andra påståenden rörande fastställandet av exportpriset framlades inte. De slutsatser som beskrivs i skäl 54 i förordningen om preliminär tull bekräftas således.
2.3 Jämförelse
(37) En exporterande tillverkare hävdade att en justering för kreditkostnader av misstag hade tagits med i flera kolumner i exportförsäljningsuppgifterna och att kommissionen följaktligen hade gjort dubbla avdrag vid fastställandet av exportpriset inför jämförelsen med normalvärdet. De kreditkostnader i fråga om betalningsvillkor för respektive transaktion som företaget rapporterat i svaret på frågeformuläret undersöktes på nytt och beräkningarna ändrades när det var motiverat.
(38) En exporterande tillverkare gjorde gällande att kommissionen i sina beräkningar hade underskattat tullrestitutionens storlek, eftersom man hade baserat den på den tull som betalats för import av råmaterial som fysiskt ingick i den likadana produkten, i stället för den tullrestitution som erhölls vid export av den berörda produkten till gemenskapen under undersökningsperioden. Tillverkaren anförde dessutom att kommissionens beräkning var orimlig eftersom den baserades på tull som betalats under undersökningsperiodens åtta första månader dividerad med den totala importvolymen för hela undersökningsperioden. Det första argumentet avvisades i enlighet med artikel 2.10 b i grundförordningen eftersom det belopp som betalats under undersökningsperioden var lägre än det belopp som återbetalats. I enlighet med företagets begäran gjordes emellertid en ny beräkning av tullrestitutionen per kg utifrån importvolymen för de åtta första månaderna.
(39) En annan exporterande tillverkare hävdade att kommissionen vid beräkningen av justeringen för tullrestitution per kg borde ha dividerat de totala importtullarna för inköp av vissa importerade råmaterial endast med volymen importerat råmaterial och inte med den totala volym råmaterial som köpts både på den inhemska marknaden och från utlandet. Kommissionen anser att justeringen för den tullrestitution som skall dras av från normalvärdet bör baseras på den genomsnittliga tull som inbegripits i kostnaden för inhemsk försäljning, eftersom den produkt som säljs inhemskt inbegriper både råmaterial som köpts på den inhemska marknaden och råmaterial som importerats. Argumentet avvisas således.
(40) Två exporterande tillverkare gjorde gällande att det inte fanns någon rättslig grund för kommissionens synsätt att avvisa begärda justeringar för kreditkostnader enligt ett betalningssystem med "öppna konton" av det skälet att betalningarna inte entydigt skulle kunna kopplas till specifika fakturor. Det var dock inte möjligt att kontrollera huruvida betalningar i ett betalningssystem med "öppna konton" skedde i överensstämmelse med överenskomna betalningsvillkor. Under dessa omständigheter fanns det ingen anledning att anta att överenskomna betalningsvillkor var en faktor som beaktades vid fastställandet av de uttagna priserna, varför påståendet avvisades.
2.4 Dumpningsmarginal
(41) Jämförelsen mellan det, på lämpligt sätt ändrade, vägda genomsnittliga normalvärdet och det vägda genomsnittliga exportpriset fritt fabrik, för respektive produkttyp, visade att alla undersökta exporterande tillverkare dumpade den berörda produkten. Eftersom samarbetsviljan var hög fastställdes dumpningsmarginalen för alla övriga företag till en nivå motsvarande den högsta dumpningsmarginal som fastställts för en samarbetsvillig exporterande tillverkare.
(42) Efter underrättelsen av de preliminära undersökningsresultaten informerade två exporterande tillverkare, Samyang Corporation och SK Chemicals Co. Ltd., kommissionen om att de skulle slå samman sina polyesterverksamheter i ett gemensamt ägt företag, Huvis Corporation. På begäran lämnade dessa exporterande tillverkare ytterligare uppgifter om dessa förändrade omständigheter till kommissionen, som därför beslutade att en enda dumpningsmarginal skulle fastställas slutgiltigt för Huvis Corporation. Denna dumpningsmarginal fastställdes således som ett vägt genomsnitt av de reviderade dumpningsmarginalerna för de två berörda exporterande tillverkarna. Dumpningsmarginalen för det närstående handelsbolaget i Republiken Korea fastställdes till samma nivå som för Huvis Corporation.
(43)
Plats för tabell
D. SKADA
1. Förfarandefrågor
(44) Det hävdades att sammanförandet av de båda antidumpningsförfarandena avseende Republiken Korea respektive Indien till ett förfarande orättvist medförde att en och samma undersökningsperiod fastställdes för undersökningen av den eventuellt skadevållande dumpning som skedde av importen från dessa två länder. För det senare landet innebar detta att de tre sista månaderna av 1999 inte beaktades och det gjordes gällande att detta med tanke på ökningen av oljepriserna inverkade på resultaten av undersökningen av försäljningspriser, tillverkningskostnader och lönsamhet i samband med bedömningen av skadan.
(45) Som det sägs i skäl 8 i förordningen om preliminär tull sammanfördes de två förfarandena avseende Indien och Republiken Korea av administrativa skäl. Bestämmelser om fastställande av undersökningsperioden anges i artikel 6.1 i grundförordningen, i vilken det bl.a. föreskrivs att undersökningsperioden normalt skall omfatta en period om minst sex månader omedelbart innan förfarandet inleds. När det gäller Indien, inleddes undersökningen i december 1999. Undersökningsperioden kunde således som mest ha ändrats med två månader. Det bör även erinras om att verkningarna av importen från de båda länderna kan bedömas sammantaget, eftersom kriterierna i artikel 3.4 i grundförordningen är uppfyllda (se skäl 65 i förordningen om preliminär tull). För att emellertid beakta påståendet som sådant granskades verkningarna av de ökade råmaterialkostnaderna för 1999 och jämfördes med situationen under undersökningsperioden.
(46) Undersökningen visade att priserna för de viktigaste råmaterialen i tillverkningen av polyesterstapelfibrer, nämligen tereftalsyra och monoetylenglykol, steg både under 1999 och under undersökningsperioden. Det framgick också att försäljningspriserna för polyesterstapelfibrer i gemenskapen var 2,6 % högre under 1999 jämfört med undersökningsperioden. Trots detta befanns gemenskapsindustrins lönsamhet vara högre under undersökningsperioden än under 1999.
(47) Några exporterande tillverkare hävdade att kommissionen inte hade kontrollerat uppgifterna från gemenskapsindustrin. Det bekräftas nu att väsentliga delar av dessa uppgifter från gemenskapsindustrin redan hade kontrollerats i ett annat relaterat antidumpningsförfarande. Alla andra uppgifter från gemenskapsindustrin undersöktes med avseende på deras riktighet enligt artikel 6.8 i grundförordningen.
2. Definition av gemenskapsindustrin
(48) I skäl 63 i förordningen om preliminär tull anges det att de två gemenskapstillverkare som var indonesiska exporterande tillverkare närstående konstaterades inte vara skyddade från effekterna av dumpning, inte orättmätigt drog nytta av dumpningen och ej heller deltog i dumpningen. I detta sammanhang begärde några exporterande tillverkare att de två företagen skulle uteslutas från bedömningen av gemenskapsindustrins situation, på grundval av vad som bestämts i andra antidumpningsärenden avseende magnetskivor i kommissionens förordningar (EG) nr 534/94 och (EG) nr 2426/95(8) respektive mikrovågsugnar i kommissionens förordning (EG) nr 1645/95(9).
(49) Det bör noteras att varje uteslutning av gemenskapstillverkare från definitionen av gemenskapsindustrin endast kan motiveras utifrån förutsättningarna i varje enskilt fall. I detta avseende framlades inga argument rörande fakta i fallet och ingen bevisning lämnades till stöd för begäran om uteslutning av de två tillverkarna. På denna grundval kan begäran inte anses vara grundad och bör således avvisas.
(50) Vissa exporterande tillverkare ingav en ytterligare begäran om att en annan gemenskapstillverkare skulle uteslutas från definitionen av gemenskapsindustrin med hänsyn till hans förbindelse med en importör som är belägen utanför gemenskapen, dock inte i något av de två berörda länderna. Det gjordes gällande att denne gemenskapstillverkare vållade gemenskapsindustrin skada genom att importera polyesterstapelfibrer från sin närstående importör.
(51) För det första hade kommissionen ingen bevisning för att polyesterstapelfibrer hade importerats från denna importör under skadeundersökningsperioden, dvs. mellan 1996 och undersökningsperioden. Det faktum att en gemenskapstillverkare är en importör belägen i tredje land närstående kan dessutom inte i sig motivera att denna tillverkare utesluts från definitionen av gemenskapsindustrin. Med hänsyn till att inga andra argument förts fram bekräftas definitionen av gemenskapsindustrin enligt artikel 60 i förordningen om preliminär tull.
3. Import av polyesterstapelfibrer till gemenskapen från de berörda länderna
3.1 Sammantagen bedömning av importens verkan
(52) Två indiska exporterande tillverkare gjorde gällande att en sammantagen bedömning av importens verkan inte var berättigad med hänsyn till att ökningen av och den absoluta volymen av importen från Indien var obetydlig i förhållande till motsvarande siffror för importen från Republiken Korea och i förhållande till gemenskapsindustrins försäljningsvolym. Det anfördes också att de indiska exporterande tillverkarna måste betraktas som exportörer som följer andras priser och således inte är prisledare. Av statistiken från Eurostat skulle det också framgå att importen från Indien var lägre än vad som angavs i förordningen om preliminär tull.
(53) Dessa argument granskades mot bakgrund av bestämmelserna i artikel 3.4 i grundförordningen. Det bör erinras om att Indiens dumpningsmarginaler överstiger miniminivån. Volymen av importen med ursprung i Indien är vidare inte försumbar eftersom den översteg miniminivån under undersökningsperioden.
(54) Ökningen av importen från Indien mellan 1996 och undersökningsperioden är faktiskt t.o.m. större (cirka 600 %) än ökningen av importen från Republiken Korea (cirka 300 %). Den genomsnittliga prisnivån för importen från Indien var konsekvent lägre än de sydkoreanska exporterande tillverkarnas prisnivå och sjönk också i högre utsträckning mellan 1996 och undersökningsperioden. Detta tyder inte på ett prisföljande beteende. När det gäller skillnaderna mellan Eurostat-siffrorna och kommissionens undersökningsresultat, har gemenskapens institutioner baserat sina undersökningsresultat på de kontrollerade svaren på frågeformulären, enligt vilka importvolymerna var högre än vad som sägs i Eurostat-statistiken. De indiska exporterande tillverkarnas påståenden avvisas således.
3.2 Import från Republiken Korea
(55) En exporterande tillverkare begärde att viss icke-dumpad import med ursprung i Republiken Korea inte skulle tas med i skadeanalysen.
(56) När den landsomfattande dumpningsmarginalen (en vägd genomsnittlig marginal som omfattar alla företag som ingår i undersökningen) har konstaterats överstiga miniminivån enligt artikel 9.3 i grundförordningen har kommissionen som praxis att bedöma verkningarna av dumpad import från landet som helhet.
3.3 Prisunderskridande och målprisunderskridande
(57) En exporterande tillverkare påstod att beräkningen av skademarginaler med utgångspunkt i grupper av olika typer av polyesterstapelfibrer var oberättigad, med hänsyn till att mera detaljerade uppgifter om egenskaperna hos enskilda typer av polyesterstapelfibrer hade begärts i frågeformulären. Tillverkaren hävdade även att man hade bortsett från uppgifter om enskilda transaktioner och att det var fel att utesluta negativt prisunderskridande och målprisunderskridande från de allmänna beräkningsresultaten.
(58) En ny granskning gjordes av de skillnader som härrör från egenskaper som längd, tjocklek, tänjbarhet, tenacitet, skrynkling, krympning, lyster och sista bearbetning för spinning, och slutsatsen dras att produkttyperna inom de fastställda produktgrupperna är tillräckligt jämförbara. På denna grundval bekräftas det att beräkningarna av prisunderskridande och målprisunderskridande på produktgruppsnivå är meningsfulla. De ger även ett representativt resultat i fråga om det antal transaktioner som skall täckas enligt artikel 3.3 i grundförordningen. Vidare anses det att information om enskilda transaktioner har beaktats i prisjämförelsen. Det bekräftas dock att någon kompensation inte gjorts för den mängd transaktioner som inte innebar ett prisunderskridande eller målprisunderskridande gentemot gemenskapsindustrins priser i samband med den slutliga jämförelsen på produktgruppsnivå. Några andra argument framlades inte, varför ovannämnda påståenden avvisas.
(59) En exporterande tillverkare begärde att en justering skulle göras av företagets cif-priser vid beräkningarna av prisunderskridandet och målprisunderskridandet, eftersom en sådan justering hade angivits i klagomålet.
(60) I detta avseende bör det erinras om att kommissionen inhämtade uppgifter via frågeformulär och kontrollerade dessa uppgifter genom kontrollbesök på platsen och således inte baserade sig på siffror som anges i klagomålet.
Det konstaterades dock att en tull felaktigt hade utelämnats vid beräkningarna av målprisunderskridandet för två indiska exporterande tillverkare. Samtidigt godtogs även en begäran om ändring av viktningsmetoden samt en justering för handelsled. I enlighet med detta ändrades de två indiska exporterande tillverkarnas marginaler för målprisunderskridande.
(61) Nivåerna på prisunderskridandet, med beaktande av det lägre prisunderskridande som konstaterats för en annan indisk exporterande tillverkare som nämns i skäl 60, uppgår till mellan 0 % och 27,7 % för Indiens del och mellan 14,8 % och 56,7 % för Republiken Koreas del. Den vägda genomsnittliga prisunderskridandemarginalen uppgår till 19,9 % för Indien och till 23,3 % för Republiken Korea.
4. Gemenskapsindustrins ekonomiska situation
4.1 Allmänt
(62) Några exporterande tillverkare gjorde gällande att en bedömning av gemenskapsindustrins ekonomiska situation enligt artikel 3.4 i WTO:s antidumpningsavtal innefattar en bedömning av alla relevanta ekonomiska faktorer och indikatorer som har betydelse för industrins tillstånd.
(63) En sådan bedömning skulle innefatta faktorer som inte kommenterades i förordningen om preliminär tull, t.ex. verkan av dumpningsmarginalens storlek, produktivitet, räntabilitet, kassaflöde, löner, marknadstillväxt och förmåga att anskaffa kapital. I detta sammanhang konstaterades följande.
4.1.1 Verkan av dumpningsmarginalens storlek
(64) Den inverkan som den faktiska dumpningsmarginalens storlek hade på gemenskapsindustrin kan inte betraktas som försumbar med tanke på volymen av och priserna för importen från de berörda länderna.
4.1.2 Produktivitet
(65) Gemenskapsindustrins produktivitet, beräknad som tillverkningsvolymen av den berörda produkten per anställd, ökade från 92,1 ton 1996 till 127,1 ton under undersökningsperioden (+38 %). Denna ökning är huvudsakligen en följd av den minskning av antalet anställda som beskrivs i skäl 85 i förordningen om preliminär tull.
4.1.3 Räntabilitet
(66) Räntabiliteten beräknades som nettovinsten före skatt och extraordinära poster i förhållande till det bokförda nettovärdet av de investeringar som avser den berörda produkten. Räntabiliteten för den berörda produkten ökade från 4,6 % 1996 till 16,7 % 1997 och 25,7 % 1998. Därefter föll den till 5,5 % under undersökningsperioden. Denna indikators utveckling liknar den utveckling av lönsamheten som beskrivs i skälen 81-83 i förordningen om preliminär tull.
4.1.4 Kassaflöde
(67) Kassaflödet för gemenskapsindustrin i fråga om den berörda produkten ökade avsevärt mellan 1996 och 1997 (+ 84 %) och mellan 1997 och 1998 (+ 28 %) till följd av de goda resultaten under de två åren. Mellan 1998 och undersökningsperioden sjönk kassaflödet med 60 % till en nivå som var 6 % lägre än nivån under 1996. Förbättringen av kassaflödet under 1997 och 1998 är mindre uttalad än förbättringen av lönsamheten. Under undersökningsperioden var kassaflödet lägre än 1996, medan nettovinsten och lönsamheten var högre.
4.1.5 Löner
(68) Lönerna ingår i den granskning av tillverkningskostnaden som görs i skälen 79 och 80 i förordningen om preliminär tull. Gemenskapsindustrins löner steg med 10 % mellan 1996 och 1997, men minskade betydligt mellan 1997 och 1998 och under undersökningsperioden, då den absoluta lönenivån var 24 % respektive 23 % lägre än under 1996.
4.1.6 Marknadstillväxt
(69) Tillväxten av marknaden för den berörda produkten kommenterades i skäl 64 i förordningen om preliminär tull. Gemenskapsindustrins (minskande) marknadsandel kommenterades i skäl 76 i förordningen om preliminär tull.
4.1.7 Förmåga att anskaffa kapital
(70) När det gäller gemenskapsindustrins förmåga att anskaffa kapital anses det nuvarande genomsnittliga kassaflödet fortfarande vara tillräckligt för att göra de nödvändiga ersättningsinvesteringarna. Den negativa marknadssituationen har dock försämrat gemenskapsindustrins förmåga att locka till sig ytterligare extern finansiering i form av banklån eller ökade insatser från aktieägarnas sida för att dra igång nya projekt. Räntabiliteten för polyesterstapelfibrer är i jämförelse med räntabiliteten för andra tillverkade produkter ogynnsam, vilket gör det svårt att få budgetanslag för den berörda produkten.
4.1.8 Slutsats
(71) Det anses att kommissionen i förordningen om preliminär tull gjorde en bedömning av alla faktorer och indikatorer som var väsentliga för en meningsfull analys av gemenskapsindustrins situation. Beskrivningen ovan i skälen 64-70 av utvecklingen för de indikatorer som inte kommenterades i förordningen om preliminär tull innebär ett ytterligare stöd för de slutsatser som dragits i förordningen om preliminär tull.
4.1.9 Lager
(72) En exporterande tillverkare hävdade att kommissionens jämförelse i skäl 77 i förordningen om preliminär tull av lagernivåerna vid utgången av 1998 och utgången av 1999 var oriktig och stred mot bestämmelserna i grundförordningen. En jämförelse av lagernivåerna vid utgången av september månad 1999 med lagernivåerna vid utgången av 1998 skulle vara den enda giltiga, opartiska och objektiva metoden för att granska utvecklingen av lagren av polyesterstapelfibrer.
(73) I detta sammanhang bör man uppmärksamma de säsongsmässiga lagervariationerna hos industrin för polyesterstapelfibrer. Lagernivåerna varierar under kalenderåret, varför en jämförelse av lagernivåerna mellan 1998 och undersökningsperioden endast är meningsfull om man använder samma tidpunkter för de olika åren. Lagernivån vid utgången av 1998 (31 december) kan följaktligen inte jämföras med lagernivån vid utgången av undersökningsperioden (30 september).
4.2 Tillverkningskostnad
(74) En exporterande tillverkare gjorde gällande att tillverkningskostnaden för en tillverkare inom gemenskapsindustrin var alldeles för hög i jämförelse med de andra tillverkarna för att den skulle kunna användas vid fastställandet av marginalen för målprisunderskridandet.
(75) De kostnader som varje företag hänförde till den berörda produkten kontrollerades av kommissionen. Det fanns således inte anledning att utesluta något företag från beräkningen av målprisunderskridandet på grundval av dess absoluta nivå på tillverkningskostnaden.
(76) En annan exporterande tillverkare hävdade att en tillverkare som framställer polyesterstapelfibrer från dimetyltereftalat och monoetylenglykol i stället för tereftalsyra och monoetylenglykol borde uteslutas eftersom denna tillverkningsmetod inte skulle vara den billigaste metoden.
(77) Med utgångspunkt i resonemanget i skäl 75 kan varken produktionsprocessen i sig eller kostnaden för denna anses utgöra kriterier utifrån vilka man skulle kunna utesluta företag från undersökningen.
4.3 Slutsats
(78) På grundval av detta bedöms ovannämnda argument och påståenden inte kunna ändra de undersökningsresultat som anges i förordningen om preliminär tull. Innehållet i skälen 86-90 i förordningen om preliminär tull samt slutsatsen att gemenskapsindustrin lidit väsentlig skada under undersökningsperioden bekräftas följaktligen.
E. ORSAKSSAMBAND
1. Den dumpade importens verkan
(79) En exporterande tillverkare hävdade att den enda faktor som kunde förklara gemenskapsindustrins låga lönsamhet under undersökningsperioden var råmaterialpriserna och inte verkan av den dumpade importen. Vidare skulle förbättringen av gemenskapsindustrins lönsamhet från 2,3 % till 3,38 % mellan 1996 och undersökningsperioden utesluta att dumpad import skulle ha vållat skada under denna period.
(80) Det bör noteras att den dumpade importen utövade ett nedåtgående tryck på försäljningspriserna på gemenskapens marknad och hindrade dessa priser från att korrekt återspegla ökningen av råmaterialpriserna.
(81) När det gäller den ringa förbättringen av lönsamheten mellan 1996 och undersökningsperioden visade undersökningen att denna förbättring i huvudsak berodde på gemenskapsindustrins omstrukturering. Denna inbegrep även en minskning av försäljnings- och administrationskostnaderna och de andra allmänna kostnaderna.
(82) Som det anges i skäl 87 i förordningen om preliminär tull angående slutsatserna om gemenskapsindustrins ekonomiska situation kan industrins låga lönsamhet inte anses vara tillfredsställande. Tvärtom måste den anses vara otillbörligt låg till följd av den dumpade importens prissänkande verkan. Andra indikatorer som också visade en negativ utveckling var den minskade försäljningsvolymen, marknadsandelen och tillverkningskapaciteten, det minskade antalet anställda och ökningen av lagernivåerna.
(83) På grundval av detta bekräftas den slutsats som beskrivs i skäl 87 i förordningen om preliminär tull.
(84) En exporterande tillverkare hävdade att den eventuella skadan för gemenskapsindustrin inte kunde ha vållats av importen från Republiken Korea eftersom antidumpningsåtgärder var i kraft under större delen av perioden mellan januari 1996 och utgången av undersökningsperioden. De slutgiltiga antidumpningsåtgärderna mot import av polyesterstapelfibrer med ursprung i Republiken Korea upphörde att gälla i augusti 1999 genom förordning (EG) nr 1728/1999(10).
(85) Det måste erinras om att åtgärderna mot import av polyesterstapelfibrer med ursprung i Republiken Korea upphörde att gälla eftersom en återkomst av dumpning inte ansågs vara sannolik på grundval av undersökningsresultaten från en översyn som gjordes vid giltighetstidens utgång och som baserades på en undersökningsperiod från och med den 1 januari 1996 till och med den 30 september 1997. I det nuvarande förfarandet fastställdes det emellertid att dumpning förekom under undersökningsperioden, varför ovannämnda argument inte är giltigt.
2. Annan import
(86) En exporterande tillverkare hävdade att kommissionen även skulle ha undersökt de möjliga verkningarna av import från Polen, Turkiet och Tjeckiska republiken.
(87) På grundval av uppgifter från Eurostat fastställdes det att prisnivåerna för denna import till gemenskapen var betydligt högre än priserna för importen från de länder som omfattas av undersökningen (mellan 12,3 % och 30,5 % under undersökningsperioden). Det fanns således inte anledning att hänföra denna import till samma priskategori som den som gällde för de länder som omfattas av undersökningen eller att anse att den skada som denna import eventuellt vållat var av den arten att den skulle kunna bryta orsakssambandet mellan den skada som konstaterats och den dumpning som bedrivits av exporterande tillverkare från de berörda länderna.
3. Slutsats
(88) På grundval av detta bekräftas slutsatsen enligt skäl 102 i förordningen om preliminär tull om att den dumpade importen har vållat gemenskapsindustrin väsentlig skada.
F. GEMENSKAPENS INTRESSE
1. Gemenskapsindustrins intresse
(89) Inga synpunkter mottogs i detta avseende, varför undersökningsresultaten rörande gemenskapsindustrins intresse enligt skäl 104-106 i förordningen om preliminär tull bekräftas.
2. Verkan för importörer och användare
(90) En sammanslutning av användare och en användare separat, som är medlem i sammanslutningen, hävdade att vissa typer av polyesterstapelfibrer inte erbjöds till försäljning av gemenskapstillverkarna och att användarna följaktligen var tvungna att köpa dessa produkttyper från länder utanför gemenskapen. En annan användare anförde att gemenskapens tillverkare inte kunde tillfredsställa efterfrågan i gemenskapen.
(91) Undersökningen visade att även om vissa typer av polyesterstapelfibrer inte tillverkats av gemenskapsindustrin under vissa perioder innebär detta inte att gemenskapsindustrin inte skulle kunna tillverka dessa typer. Det enda som krävs är små anpassningar med låga investeringskostnader, t.ex. utbyte av munstycken eller borttagande eller tillförande av vissa tillsatsmedel. Det är snarare så att vissa typer av polyesterstapelfibrer vid några tidpunkter inte var tillgängliga på grund av att gemenskapens tillverkare inte kunde leverera berörda volymer till de låga priser som användarna krävde.
(92) När det gäller förbrukningen i gemenskapen kommer importen från de berörda länderna, med hänsyn till nivån på de föreslagna tullarna, att fortsätta att kunna säljas på gemenskapens marknad, låt vara till icke-dumpade priser. Gemenskapsindustrins priser kommer visserligen sannolikt att stiga, men troligen i begränsad utsträckning med tanke på att import från andra tredje länder också förekommer. Mot bakgrund av detta kommer införandet av antidumpningsåtgärder inte att innebära en risk för att användarna i gemenskapen inte kommer att ha ett tillräckligt urval och utbud av produkter.
(93) Man har begärt en förklaring av det som sägs i skäl 109 i förordningen om preliminär tull, nämligen att de föreslagna åtgärderna kan medföra att användarnas tillverkningskostnad ökar med 0,6 % till 1,2 %.
(94) På grundval av uppgifter från de få samarbetsvilliga användarna i gemenskapen konstaterades det att verkan av antidumpningsåtgärder mot polyesterstapelfibrer med ursprung i Indien och Republiken Korea för deras tillverkningskostnader skulle variera mellan 0,6 % och 1,2 %. Detta undersökningsresultat baserades på en bedömning av polyesterstapelfibrernas andel av dessa användares tillverkningskostnader för sina färdiga produkter, storleken på den preliminära genomsnittliga antidumpningstullen på import från Republiken Korea och Indien och marknadsandelen för importen från dessa två länder i förhållande till gemenskapens förbrukning under undersökningsperioden.
(95) Det är uppenbart att situationen för en specifik användare är avhängig den utsträckning i vilken företaget importerar från de berörda länderna och exporterande tillverkarna och företagets egen kostnadsstruktur. Den genomsnittliga verkan som nämns ovan gäller således för ett företag med ett representativt genomsnittligt inköpsmönster i fråga om olika inköpskällor, varav Republiken Korea och Indien svarar för 14,7 %.
(96) Efter offentliggörandet av förordningen om preliminär tull hävdade några användarföretag i gemenskapen att ett införande av antidumpningstullar skulle få negativa verkningar för deras konkurrenskraft på marknaderna för produkter i senare led och slutligen skulle äventyra företagens överlevnad. De ansåg att ett införande av antidumpningstullar skulle leda till prishöjningar som användarna skulle tvingas återspegla i priserna för sina produkter i senare led. Denna utveckling skulle i sin tur leda till en ökning av importen av produkter i senare förädlingsled till lägre priser från andra tredje länder och från de länder som berörs av denna undersökning, och skulle tvinga några gemenskapstillverkare av slutprodukter i senare förädlingsled vilka innehåller polyesterstapelfibrer att flytta sin tillverkning till något land utanför gemenskapen.
(97) Bedömningen av de föreslagna åtgärdernas maximala genomsnittliga verkan för användarna tyder dock på att ett införande av antidumpningsåtgärder troligen inte kommer att medföra någon betydande ökning av importen till gemenskapen av billiga produkter i senare förädlingsled. Denna slutsats dras också i avsaknad av bevisning från berörda användare som stöder deras påståenden och de beskrivna verkningarna har faktiskt inte uppstått under giltighetstiderna för tidigare åtgärder mot polyesterstapelfibrer. Dessutom bör det noteras att vävda färdiga produkter (som t.ex. används i beklädnadsprodukter och hushållsmöbler) omfattas av kvantitativa begränsningar enligt textilkvotsystemet.
(98) Med hänsyn till att granskningen av användarföretagens ovannämnda påståenden inte medfört några nya slutsatser, bekräftas de överväganden som anges i skälen 109 och 111 i förordningen om preliminär tull rörande de föreslagna åtgärdernas troliga verkan för användare.
3. Slutsats
(99) De nya påståendena avseende gemenskapens intresse anses inte vara av den arten att de upphäver slutsatsen att det inte finns några tvingande skäl mot att införa antidumpningsåtgärder. De preliminära undersökningsresultaten bekräftas därför.
G. SLUTGILTIG TULL
(100) Mot bakgrund av slutsatserna angående dumpning, skada, orsakssamband och gemenskapens intresse bör slutgiltiga antidumpningsåtgärder införas för att förhindra att dumpad import från Indien och Republiken Korea vållar gemenskapsindustrin ytterligare skada.
1. Nivå för undanröjande av skada
(101) Enligt skäl 116 i förordningen om preliminär tull fastställdes en icke-skadevållande prisnivå som skulle täcka gemenskapsindustrins totala tillverkningskostnader samt den skäliga vinst som skulle kunna erhållas i avsaknad av dumpad import från de berörda länderna.
(102) Några exporterande tillverkare hävdade att 6 % borde anses utgöra en skälig vinst, mot bakgrund av ärenden avseende polyesterstapelfibrer och texturerat polyesterfilamentgarn vilka föregick undersökningen mot bl.a. Australien. I detta senare förfarande hade emellertid den skäliga vinstmarginalen fastställts till 10 %, liksom i den innevarande undersökningen. Andra exporterande tillverkare ansåg att den skäliga vinstmarginalen borde anses vara ännu lägre, t.ex. 4 %, eftersom gemenskapsindustrins allmänna lönsamhet var högre nu än vad den var vid tidpunkten för de nämnda tidigare förfarandena angående Vitryssland enligt förordning (EG) nr 1490/96(11) respektive Indonesien enligt förordning (EG) nr 2160/96(12).
(103) Det bör noteras att kommissionen i skäl 116 i förordningen om preliminär tull angav att en marginal på 10 % borde anses vara den vinstnivå som hade kunnat uppnås i avsaknad av dumpad import.
(104) Den skäliga vinstnivån fastställs på grundval av den vinst som gemenskapsindustrin sannolikt skulle uppnå i avsaknad av skadevållande dumpning. Med tanke på att undersökningsperioden i de tidigare undersökningarna inte var densamma och att de prissänkande verkningar av dumpningen som fastställdes i de ärendena var av en annan omfattning, finns det ingen anledning att anta att gemenskapsindustrin skulle ha uppnått samma vinstnivå. Tidigare vinstnivåer är således inte nödvändigtvis adekvata för det innevarande ärendet. I detta sammanhang kan det också hänvisas till det resonemang som förs i skäl 117 i förordningen om preliminär tull.
(105) På grundval av detta bekräftas följaktligen de slutsatser som beskrivs i skäl 117 i förordningen om preliminär tull.
2. Tullens form och nivå
(106) I enlighet med artikel 9.4 i grundförordningen har nedanstående antidumpningstullsatser fastställts till nivåer som motsvarar dumpningsmarginalerna när dessa konstaterats vara lägre än skademarginalerna. Detta är fallet för alla utom ett företag.
Plats för tabell
(107) De individuella företagsspecifika antidumpningstullsatserna fastställdes på grundval av undersökningsresultaten i denna undersökning. De återspeglar därför den situation som konstaterats vid undersökningen beträffande företagen i fråga. Dessa tullsatser (i motsats till den landsomfattande tull som tillämpas på alla övriga företag) gäller därför uteslutande import av produkter med ursprung i det berörda landet och som tillverkas av dessa företag och därmed också av de särskilda juridiska enheter som anges. Importerade produkter som tillverkats av ett annat företag som inte uttryckligen nämns med namn och adress i en förordnings artikeltext, även enheter som är närstående de som uttryckligen nämns, omfattas inte av dessa tullsatser utan av den tullsats som gäller för "alla övriga företag".
(108) Eventuella ansökningar om tillämpning av dessa individuella företagsspecifika antidumpningstullsatser (t.ex. till följd av att enhetens namn ändrats eller nya tillverknings- eller försäljningsenheter inrättats) bör utan dröjsmål sändas till kommissionen(13) tillsammans med alla relevanta upplysningar, särskilt om eventuella förändringar av företagets verksamhet i fråga om tillverkning, inhemsk försäljning och exportförsäljning som hänger samman med t.ex. namnbytet eller förändringen av tillverknings- eller försäljningsenheterna. Kommissionen kommer om det är lämpligt att efter samråd med rådgivande kommittén ändra förordningen i fråga i enlighet med detta genom att uppdatera förteckningen över företag som omfattas av individuella tullsatser.
H. UTTAG AV DEN PRELIMINÄRA TULLEN
(109) Med hänsyn till storleken på de dumpningsmarginaler som konstaterats för de exporterande tillverkarna och den betydande skada som gemenskapsindustrin vållats, anses det nödvändigt att de belopp för vilka säkerhet ställts i form av preliminära antidumpningstullar enligt kommissionens förordning (EG) nr 124/2000(14) tas ut slutgiltigt till en sats som motsvarar den slutgiltiga tullens nivå, om denna nivå motsvarar eller är lägre än den preliminära tullens nivå. I annat fall bör det slutgiltiga uttaget motsvara nivån på den preliminära tullen. Belopp för vilka säkerhet ställts och som överstiger den slutgiltiga antidumpningstullsatsen bör frisläppas.
(110) Till följd av sammanslagningen av polyesterverksamheterna i Samyang Corporation och SK Chemicals Co. Ltd. till ett gemensamt ägt företag, Huvis Corporation, bör det slutgiltiga uttaget av de preliminära tullarna för dessa företag baseras på den slutgiltiga tullen för Huvis Corporation.
I. ÅTAGANDE
(111) Efter införandet av de provisoriska antidumpningsåtgärderna gjorde en exporterande tillverkare i Indien ett prisåtagande enligt artikel 8.1 i grundförordningen.
(112) Kommissionen anser att åtagandet från Reliance Industries Limited kan godtas eftersom det undanröjer dumpningens skadliga verkan. De regelbundna och detaljerade rapporter som företaget åtagit sig att lämna till kommissionen kommer att medge en effektiv övervakning och företagets struktur är sådan att kommissionen anser att risken för kringgående av åtagandet är minimal.
För att sörja för att åtagandet faktiskt efterlevs och kan övervakas bör befrielse från tull vid begäran om övergång till fri omsättning enligt åtagandet förutsätta att aktören också visar upp en handelsfaktura som innehåller de uppgifter som anges i bilagan till denna förordning, vilka uppgifter är nödvändiga för att tullen i tillräcklig detalj skall kunna kontrollera att fakturan avser sändningen i fråga. Om en sådan faktura inte läggs fram eller om den inte avser den produkt som uppvisas för tullen, bör den tillämpliga antidumpningstullen betalas.
(113) Vid en misstänkt överträdelse eller en konstaterad överträdelse eller ett återtagande av åtagandet får en antidumpningstull införas i enlighet med artikel 8.9 och 8.10 i grundförordningen.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
1. En slutgiltig antidumpningstull skall införas på import av syntetstapelfibrer av polyestrar, inte kardade, kammade eller på annat sätt beredda för spinning, enligt KN-nummer 55032000 med ursprung i Indien och Republiken Korea.
2. Följande slutgiltiga tullsatser skall tillämpas på nettopriset fritt gemenskapens gräns, före tull, för produkter som tillverkats av nedanstående företag:
Plats för tabell
3. Trots vad som sägs i punkt 1 skall den slutgiltiga tullen inte tillämpas på import av produkter som övergått till fri omsättning i enlighet med artikel 2.
4. Om inte annat anges skall gällande bestämmelser om tullar tillämpas.
Artikel 2
1. Varor som tillverkats av följande företag och som importeras enligt punkt 2 skall vara befriade från den tull som avses i artikel 1:
Plats för tabell
2. Importerade produkter som deklareras enligt TARIC-tilläggsnummer A212 skall vara befriade från de antidumpningstullar som införts genom artikel 1, om de tillverkas av det företag som nämns i punkt 1 och av detta företag direkt exporteras (dvs. faktureras och sänds) till ett företag som agerar som importör i gemenskapen och om den handelsfaktura som läggs fram för de relevanta tullmyndigheterna samtidigt med begäran om övergång till fri omsättning innehåller de uppgifter som anges i bilagan till denna förordning.
3. Befrielse från tull skall också förutsätta att de varor som deklareras och visas upp för tullen exakt motsvarar varubeskrivningen i handelsfakturan.
Artikel 3
1. De belopp för vilka säkerhet ställts i form av preliminär antidumpningstull på import med ursprung i Indien och Republiken Korea enligt förordning (EG) nr 1472/2000 skall tas ut enligt den tullsats som slutgiltigt införs genom den här förordningen. Belopp för vilka säkerhet ställts och som överstiger den slutgiltiga antidumpningstullsatsen skall frisläppas. Om den slutgiltiga tullsatsen är högre än den preliminära tullsatsen, skall endast de belopp för vilka säkerhet ställts i en omfattning motsvarande den preliminära tullen tas ut slutgiltigt.
2. I fråga om Samyang Corporation och SK Chemicals Co. Ltd. skall de belopp för vilka säkerhet ställts i form av preliminär antidumpningstull tas ut enligt den tullsats som genom denna förordning slutgiltigt införs för Huvis Corporation. Belopp för vilka säkerhet ställts och som överstiger den slutgiltiga tullsatsen för Huvis Corporation skall frisläppas.
Artikel 4
Denna förordning träder i kraft dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.
Utfärdad i Bryssel den 22 december 2000.