Nařízení Komise (ES) č. 1520/2000
ze dne 13. července 2000,
kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu poskytování vývozních náhrad pro některé zemědělské produkty vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, a kritéria pro stanovení výše těchto náhrad
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 3448/93 ze dne 6. prosince 1993 o právní úpravě obchodování s některým zbožím vzniklým zpracováním zemědělských produktů [1], a zejména na čl. 8 odst. 3 první pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1222/94 ze dne 30. května 1994 [2], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 701/2000 [3], stanovilo společná prováděcí pravidla k režimu poskytování vývozních náhrad pro některé zemědělské produkty vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, a kritéria pro stanovení výše těchto náhrad. Nařízení bylo již patnáctkrát změněno, proto je třeba z důvodů jasnosti přistoupit k přepracování výše uvedeného nařízení (ES) č. 1222/94 u příležitosti dalších změn, které v něm mají být provedeny.
(2) Nařízení o společné organizaci trhů v odvětvích vajec, obilovin, rýže, mléka a mléčných výrobků a cukru stanoví, že v nezbytné míře lze, aby byl umožněn vývoz dotyčných zemědělských produktů ve formě některého zpracovaného zboží nezahrnutého v příloze I Smlouvy, na základě kurzů nebo cen výše uvedených produktů na světovém trhu, pokrýt rozdíl mezi těmito kurzy nebo cenami a cenami v Unii vývozními náhradami.
(3) Nařízení Komise (ES) č. 800/1999 [4] stanoví pro některé zemědělské produkty vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, obecná pravidla pro poskytování vývozních náhrad a kritéria pro stanovení jejich výše. Je však třeba provést některá upřesnění, pokud jde o používání tohoto režimu v odvětví zboží neuvedeného v příloze I.
(4) Článek 11 Dohody o zemědělství, která tvoří přílohu Dohody o založení Světové obchodní organizace, stanoví, že náhrady poskytované pro vývoz zemědělských produktů, které jsou přidány do zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, nemohou přesáhnout náhradu, která by byla vyplacena pro tyto produkty, pokud jsou vyvezeny v nezměněném stavu. Tuto skutečnost je třeba vzít v úvahu, co se týče stanovení sazeb náhrad a pravidel o produktech postavených na roveň.
(5) Bramborový škrob je postavený na roveň kukuřičnému škrobu. Je však třeba, aby bylo možné stanovit zvláštní sazby náhrady pro bramborový škrob v tržních situacích, kdy je jeho cena značně nižší než cena kukuřičného škrobu.
(6) Dotyčné zboží může být získáno buď přímo ze základních produktů, nebo z produktů vzniklých jejich zpracováním, nebo také z produktů, které jsou postaveny na roveň jedné z těchto kategorií. V každém z těchto případů je třeba stanovit pravidla pro stanovení výše vývozní náhrady.
(7) Mnohé zboží, které je vyráběno daným podnikem za přesně stanovených technických podmínek a se stálými vlastnostmi a jakostí, je předmětem pravidelných vývozů. Aby se usnadnily vývozní formality, je nutno u takového zboží podporovat používání zjednodušeného postupu založeného na tom, že výrobce sdělí příslušným orgánům informace, které tyto orgány považují za nezbytné, pokud jde o výrobní podmínky uvedeného zboží.
(8) U většiny vyváženého zboží je složení ze zemědělských produktů podstatně proměnlivé. Výše náhrady musí být tedy stanovena na základě množství výše uvedených produktů, která byla skutečně použita pro výrobu vyváženého zboží. Pokud jde však o některé zboží, jehož složení je jednoduché a poměrně stálé, je třeba pro účely administrativního zjednodušení počítat se stanovením částek náhrady na základě množství zemědělských produktů stanovených paušálně. V případě evidence těchto množství je třeba stanovit každoroční potvrzení této evidence, aby se snížila rizika plynoucí z toho, že se opomene sdělit změna množství produktů používaných při výrobě dotyčného zboží.
(9) Neexistuje-li doklad, že pro zboží, které má být vyvezeno, nebyla poskytnuta produkční náhrada podle nařízení Komise (EHS) č. 1722/93 ze dne 30. června 1993, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízením Rady (EHS) č. 1766/92 a (EHS) č. 1418/76 týkajícím se produkčních náhrad v odvětví obilovin a rýže [5], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 87/1999 [6], nebo podle nařízení Rady (EHS) č. 1010/86 ze dne 25. března 1986, kterým se stanoví obecná prováděcí pravidla pro poskytování produkční náhrady u některých výrobků z cukru používaných v chemickém průmyslu [7], naposledy pozměněného nařízením Komise (ES) č. 2074/98, je třeba stanovit, aby výše vývozní náhrady byla snížena o částku výše uvedené produkční náhrady platnou v den přijetí vývozního prohlášení. Pouze tento režim umožňuje vyloučit jakékoli riziko podvodu.
(10) Nařízení Rady (EHS) č. 565/80 ze dne 4. března 1980 o platbách vývozních náhrad předem pro zemědělské produkty [8], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 2026/83 [9], a nařízení Komise (ES) č. 800/1999 ze dne 15. dubna 1999, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu vývozních náhrad pro zemědělské produkty [10], stanovila režim výplaty vývozních náhrad předem, který je třeba brát v úvahu při úpravě vývozních náhrad.
(11) Je důležité přijmout opatření, která zajistí přísné dodržování závazků Společenství. Kromě toho je třeba, aby tato opatření však nebyla pro hospodářské subjekty více omezující, než je nezbytné.
(12) Dohody uzavřené v souladu s článkem 300 Smlouvy omezují výši náhrady, kterou lze poskytnout pro každý rozpočtový rok. Vývozy zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, musí být ostatně možné uskutečňovat za podmínek, které jsou známy předem. Zejména je důležité získat jistotu, že pro uvedené vývozy lzeposkytnout náhradu slučitelnou s dodržováním závazků Společenství vyplývajících z dohod anebo, pokud to již možné není, musí být tato skutečnost sdělena s dostatečným předstihem. Vydávání osvědčení navíc umožňuje zabezpečit sledování žádostí o náhradu a zajistit jejich držitelům, že pokud budou dodržovat ostatní podmínky, které stanoví v oblasti náhrad předpisy Společenství, mohou získat náhradu až do výše částky, pro kterou bylo o osvědčení vydáno.
(13) Uvedené dohody se týkají všech zemědělských produktů vyvážených ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy. Uvedené produkty zahrnují některé obiloviny vyvážené ve formě lihovin uvedených v čl. 13 odst. 5 nařízení (EHS) č. 1766/92 [11]. Některá prováděcí pravidla, pokud jde o tyto obiloviny, jsou stanovena nařízením (EHS) č. 2825/93 [12], naposledy pozměněným nařízením (ES) č. 3098/94 [13]. Poskytování náhrad pro všechny zemědělské produkty vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, je třeba podřídit společným pravidlům.
(14) Žádosti o osvědčení mohou velmi překročit celkový počet, který lze poskytnout. Je tedy třeba rozdělit rok na období, aby se zaručila možnost získat osvědčení jak pro hospodářské subjekty vyvážející na konci rozpočtového roku, tak pro hospodářské subjekty vyvážející na začátku rozpočtového roku. Je třeba rovněž počítat v takovém případě se stanovením koeficientu snížení pro celkové požadované částky.
(15) Pokud se nařízení Komise (EHS) č. 2220/85 ze dne 22. července 1985, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu jistot pro zemědělské produkty [14], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1932/1999 ze dne 9. září 1999 [15], použije na osvědčení, je třeba upřesnit podmínky pro uvolnění jistoty vztahující se k osvědčení.
(16) Některé druhy vývozů, pokud jde o náhrady, nepodléhají omezením vyplývajícím z mezinárodních závazků Unie. Je třeba je vyloučit z jakékoli povinnosti předkládat osvědčení o náhradě.
(17) Většině vývozců jsou poskytovány ročně náhrady v částkách nižších než 50000 EUR. Tyto vývozy představují celkově pouze malou část částek náhrady poskytovaných pro vývozy zemědělských produktů ve formě zboží. Je třeba, aby bylo možné osvobodit uvedené vývozy od předložení osvědčení.
(18) Někteří vývozci se účastní nabídkových řízení vyhlášených dovážejícími třetími zeměmi. Těmto vývozcům musí být umožněno v případě, že nebudou vybranými účastníky, snížit bez sankce částku krytou osvědčením o částku, kterou stanovili pro předložení své nabídky.
(19) Osvědčení o náhradě slouží k tomu, aby bylo zajištěno dodržování závazků Unie vůči Světové obchodní organizaci, a mohou zároveň umožnit stanovení náhrady předem, kterou bude možno poskytnout pro zemědělské produkty používané pro výrobu zboží vyváženého do třetích zemí. Tento cíl se liší v některých hlediscích od cílů, které sledují vývozní licence vydávané pro množství základních produktů vyvážených v nezměněném stavu, které podléhají závazkům vůči Světové obchodní organizaci a které jsou rovněž množstevně omezeny. Je tedy třeba upřesnit, která obecná ustanovení vztahující se na osvědčení a licence v zemědělské oblasti, stanovená v současné době nařízením (ES) č. 1291/2000 ze dne 9. června 2000, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí a osvědčení o stanovení náhrady předem pro zemědělské produkty [16], se mají použít na osvědčení o náhradě.
(20) Správa částek náhrad, které mohou být poskytnuty během rozpočtového roku pro vývoz některých zemědělských produktů ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, může vést k nutnosti stanovit různé sazby pro vývoz se stanovením nebo bez stanovení sazby náhrady předem na základě vývoje trhů ve Společenství a světových trhů.
(21) Je třeba stanovit kontrolní systém založený na zásadě prohlášení vývozce příslušným orgánům při příležitosti každého vývozu o množstvích produktů používaných pro výrobu vyváženého zboží. Je povinností příslušných orgánů, aby přijaly veškerá opatření, která považují za nezbytná k ověření správnosti uvedeného prohlášení.
(22) Je třeba umožnit po dohodě s příslušnými orgány členského státu, na jehož území je zboží vyrobeno, provedení zjednodušeného prohlášení o používaných produktech ve formě souhrnných množství těchto produktů pod podmínkou, že dotyčné hospodářské subjekty uchovají pro výše uvedené orgány podrobné informace o použitých produktech.
(23) Není vždy možné pro vývozce zboží, zejména pokud není jeho výrobcem, aby znal přesně množství používaných zemědělských produktů, pro které může žádat o poskytnutí náhrady. Z tohoto důvodu není vývozce vždy schopen vyhotovit prohlášení o daných množstvích. V důsledku toho je třeba podpůrně stanovit systém výpočtu náhrady, o jehož použití bude moci zúčastněná osoba požádat, který je omezen na některé zboží, je založen na chemickém rozboru uvedeného zboží a je používán podle srovnávací tabulky sestavené za tímto účelem. Pokud je pro některé zboží uvedené v příloze nařízení Komise (EHS) č. 1722/93 použito tohoto systému výpočtu, je původ používaného škrobu neznámý. Pro tento škrob mohla být poskytnuta produkční náhrada, proto u uvedeného zboží nemůže být poskytnuta vývozní náhrada pro škrob.
(24) Příslušné orgány pověřené kontrolou vývozních prohlášení nemusejí mít k dispozici dostatečné doklady, aby přijaly prohlášení o použitých množstvích, i když je prohlášení založeno na chemickém rozboru. Uvedené situace mohou zvláště vzniknout tehdy, pokud zboží, které má být vyvezeno, bylo vyrobeno v jiném členském státě, než je členský stát, z něhož se uskutečňuje vývoz. Je tudíž důležité, aby příslušné orgány členského státu, z něhož se uskutečňuje vývoz zboží, mohly obdržet, je-li třeba, přímo od příslušných orgánů ostatních členských států všechny informace týkající se výrobních podmínek uvedeného zboží, které posledně jmenované příslušné orgány mohou mít k dispozici.
(25) Nařízení Komise (ES) č. 2571/97 ze dne 15. prosince 1997 o prodeji másla za snížené ceny a o poskytování podpory pro smetanu, máslo a zahuštěné máslo určené k použití při výrobě cukrářských výrobků, zmrzliny a jiných potravin [17]. povoluje dodávku másla a smetany za sníženou cenu průmyslu vyrábějícímu některé zboží. Je třeba to vzít v úvahu, pokud jde o zboží, pro které je poskytnuta náhrada stanovená na základě rozboru.
(26) Je žádoucí, aby bylo v Unii zajištěno jednotné používání předpisů týkajících se poskytování náhrad v odvětví zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy. Za tímto účelem je třeba, aby každý členský stát uvědomil ostatní členské státy prostřednictvím Komise o kontrolních nástrojích, které používá na svém území pro jednotlivé druhy vyváženého zboží.
(27) Nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [18] stanoví v čl. 31 odst. 10, 11 a 12 rámec podmínek, které musejí být splněny před poskytnutím náhrady, pokud jde o některé mléčné výrobky, které byly dovezeny, aby byly zpětně vyvezeny ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy.
(28) Je třeba zohlednit zvýšení množství některých mléčných výrobků dovážených za sníženou celní sazbu v rámci dohod uzavřených se třetími zeměmi a možnost poskytnout vyšší vývozní náhradu než sníženou celní sazbu.
(29) S cílem zajistit řádné používání ustanovení nařízení o společné organizaci trhů, která se týkají poskytování vývozních náhrad, je třeba vyloučit z využívání takových náhrad produkty dovážené ze třetích zemí, používané při výrobě zboží, které je vyvezeno poté, co bylo předtím propuštěno do volného oběhu v Unii.
(30) Pro některé zpracované zemědělské produkty je třeba stanovit koeficienty pro stanovení náhrady týkající se těchto produktů a stanovit zveřejnění částek náhrady pro 100 kg těchto používaných produktů.
(31) Řídící výbor pro horizontální otázky týkající se obchodu se zpracovanými zemědělskými produkty neuvedenými v příloze I Smlouvy nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Toto nařízení stanoví společná prováděcí pravidla k režimu poskytování náhrad pro vývoz základních produktů uvedených v příloze A (dále jen "základní produkty"), produktů vzniklých jejich zpracováním nebo produktů, jejichž postavení na roveň jedné z těchto dvou kategorií vyplývá z ustanovení odstavce 3, pokud jsou tyto různé produkty vyváženy ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, a uvedené podle případu v
- příloze I nařízení Rady (EHS) č. 2771/75 [19],
- příloze B nařízení Rady (EHS) č. 1766/92,
- příloze B nařízení Rady (ES) č. 3072/95 [20],
- příloze II nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 [21],
- příloze I nařízení Rady (ES) č. 2038/1999 [22].
Toto zboží uvedené v přílohách B a C tohoto nařízení je dále uváděno jako "zboží".
2. Pro účely tohoto nařízení se
a) "rozpočtovým obdobím" rozumí období od 1. října jednoho roku do 30. září následujícího roku;
b) "osvědčením" nebo "osvědčením o náhradě" rozumí osvědčení vystavené v souladu s články 6 až 14, které je platné v celé Unii, vydané členskými státy každému žadateli bez ohledu na místo jeho usazení v Unii. Osvědčení o náhradě zaručuje, že náhrada bude vyplacena, pokud budou splněny podmínky článku 16. Osvědčení může obsahovat stanovení sazeb náhrady předem. Osvědčení jsou platná pouze během téhož rozpočtového období;
c) "dohodou" rozumí Dohoda o zemědělství uzavřená v rámci Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání;
d) "potravinovou pomocí" rozumí opatření potravinové pomoci splňující podmínky čl. 10 odst. 4 dohody.
3. Pro účely tohoto nařízení je/jsou
a) bramborový škrob kódu KN 11081300, získaný přímo z brambor, kromě vedlejších produktů, postavený na roveň produktu vzniklému zpracováním kukuřice;
b) syrovátka kódů KN 04041048 až 04041062, nezahuštěná, též zmrazená, postavená na roveň syrovátce sušené uvedené v příloze A (PG 1);
c) - mléko a mléčné výrobky kódů KN 04031011, 04039051 a 04049021, nezahuštěné ani neobsahující přidaný cukr nebo jiná sladidla, též zmrazené, o obsahu mléčného tuku nejvýše 0,1 % hmotnostních
a
- mléko a mléčné výrobky kódů KN 04031011, 04039011 a 04049021, sušené, v granulích nebo v jiné pevné formě, neobsahující přidaný cukr ani jiná sladidla, též zmrazené, o obsahu mléčného tuku nejvýše 1,5 % hmotnostních,
postavené na roveň sušenému odstředěnému mléku uvedenému v příloze A (PG 2);
d) - mléko, smetana a mléčné výrobky kódů KN 04031011, 04031013, 04039051, 04039053, 04049021 a 04049023, nezahuštěné ani neobsahující přidaný cukr nebo jiná sladidla, též zmrazené, o obsahu mléčného tuku více než 0,1 % hmotnostních, avšak nejvýše 6 % hmotnostních
a
- mléko, smetana a mléčné výrobky kódů KN 04031011, 04031013, 04031019, 04039013, 04039019, 04049023 a 04049029, sušené, v granulích nebo v jiné pevné formě, neobsahující přidaný cukr ani jiná sladidla, o obsahu mléčného tuku vyšším než 1,5 % hmotnostních, avšak nižším než 45 % hmotnostních,
postavené na roveň sušenému plnotučnému mléku uvedenému v příloze A (PG 3);
e) - mléko, smetana a mléčné výrobky kódů KN 04031019, 04039059, 04049023 a 04049029, nezahuštěné ani neobsahující přidaný cukr nebo jiná sladidla, o obsahu mléčného tuku vyšším než 6 % hmotnostních,
- mléko, smetana a mléčné výrobky kódů KN 04031019, 04039019 a 04049029, sušené, v granulích nebo v jiné pevné formě, neobsahující přidaný cukr ani jiná sladidla, o obsahu mléčného tuku nejméně 45 % hmotnostních
a
- máslo a jiné mléčné tuky, o obsahu mléčného tuku jiném než 82 % hmotnostních, avšak nejméně 62 % hmotnostních, kódů KN 040510, 04052090, 04059010, 04059090,
postavené na roveň máslu uvedenému v příloze A (PG 6);
f) - mléko, smetana a mléčné výrobky kódů KN 04031011 až 04031019, 04039051 až 04039059 a 04049021 až 04049029, zahuštěné, jiné než sušené, v granulích nebo v jiné pevné formě, neobsahující přidaný cukru ani jiná sladidla
a
- sýr
i) sušenému odstředěnému mléku uvedenému v příloze A (PG 2), pokud jde o tukuprostou část obsahu sušiny v na roveň postaveném produktu
a
ii) máslu uvedenému v příloze A (PG 6), pokud jde o obsah mléčného tuku v na roveň postaveném produktu;
g) rýže loupaná kódu KN 100620 je postavená na roveň celoomleté rýži kódů KN 10063061 až 10063098;
h) surový řepný nebo třtinový cukr kódu KN 17011190 nebo KN 17011290, obsahující v sušině nejméně 92 % hmotnostních sacharosy určené polarimetrickou metodou,
- cukry kódů KN 17019100 a 17019990,
- produkty uvedené v čl. 1 odst. 1 písm. d) nařízení (EHS) č. 2038/1999, kromě směsí získaných částečně z produktů, na něž se vztahuje nařízení (EHS) č. 1766/92,
- produkty uvedené v čl. 1 odst. 1 písm f) a g) nařízení (EHS) č. 2038/1999, kromě směsí získaných částečně z produktů, na něž se vztahuje nařízení (EHS) č. 1766/92,
které splňují podmínky stanovené nařízením (EHS) č. 2038/1999 a nařízením (ES) č. 2135/95 [23], aby mohly získat náhradu v případě vývozu v nezměněném stavu, jsou postavené na roveň bílému cukru kódu KN 17019910.
4. Na žádost zúčastněné osoby a po dohodě s příslušným orgánem jsou však mléčné výrobky uvedené v odst. 3 písm. d) postavené na roveň
i) sušenému odstředěnému mléku uvedenému v příloze A (PG 2), pokud jde o tukuprostou část obsahu sušiny v na roveň postaveném produktu,
a
ii) máslu uvedenému v příloze A (PG 6), pokud jde o obsah mléčného tuku v na roveň postaveném produktu.
Článek 2
Výše náhrady poskytované pro množství, které je stanoveno v souladu s článkem 3 pro každý základní produkt vyvážený ve formě stejného zboží, se získá vynásobením tohoto množství sazbou náhrady vztahující se k dotyčnému základnímu produktu, vypočtenou na jednotku váhy v souladu s článkem 4.
Pokud jde však o směsi D-glucitolu (sorbitolu) kódů KN 290544 a 382460, jestliže zúčastněná osoba neuvede v prohlášení uvedeném v čl. 16 odst. 1 specifikace stanovené v odst. 4 čtvrté odrážce téhož článku nebo neposkytne-li vyhovující dokumentaci na podporu svého prohlášení, platnou sazbou náhrady pro tyto směsi je sazba pro dotyčný základní produkt, pro který se použije nejnižší sazba náhrady.
Pokud se mohou použít různé sazby náhrady v souladu s čl. 4 odst. 3 na stejný základní produkt, má být vypočítána zvlášť částka pro každé z množství uvedeného základního produktu, na která je použitelná různá sazba náhrady.
Pokud bylo některé zboží použito při výrobě vyváženého zboží, je sazbou náhrady, která má být vzata v úvahu při výpočtu částky vztahující se ke každému ze základních produktů, produktů vzniklých jejich zpracováním nebo produktů, jejichž postavení na roveň jedné z těchto kategorií vyplývá z čl. 1. odst. 3, které byly použity při výrobě vyváženého zboží, sazba platná v případě vývozu prvního zboží v nezměněném stavu.
Článek 3
1. Pokud jde o zboží uvedené v příloze B, kromě případů, kdy je uveden odkaz na přílohu C nebo kdy se použije čl. 16 odst. 3 druhý pododstavec, stanoví se množství každého ze základních produktů, které má být vzato v úvahu pro výpočet výše náhrady takto:
a) v případě, kdy se použije základní produkt v nezměněném stavu nebo produkt, který je mu postavený na roveň, je uvedeným množstvím množství skutečně použité pro výrobu vyváženého zboží s přihlédnutím k následujícím přepočítacím koeficientům:
- 100 kilogramům syrovátky postavené na roveň pilotnímu produktu skupiny č. 1 podle čl. 1 odst. 3 písm. b) odpovídá 6,06 kilogramů tohoto pilotního produktu,
- 100 kilogramům mléčných výrobků postavených na roveň pilotnímu produktu skupiny č. 2 podle čl. 1 odst. 3 písm. c) první odrážky odpovídá 9,1 kilogramu tohoto pilotního produktu,
- tukuprosté části ve 100 kilogramech mléčných výrobků postavených na roveň pilotnímu produktu skupiny č. 2 podle čl. 1 odst. 3 písm. f) první odrážky odpovídá 1,01 kilogramu tohoto pilotního produktu na 1 % hmotnostní tukuprosté sušiny obsažené v dotyčném produktu,
- tukuprosté části sušiny ve 100 kilogramech sýra postaveného na roveň pilotnímu produktu skupiny č. 2 podle čl. 1 odst. 3 písm. f) druhé odrážky odpovídá 0,8 kilogramu tohoto pilotního produktu na 1 % hmotnostní tukuprosté sušiny obsažené v sýru,
- 100 kilogramům jednoho z mléčných výrobků postavených na roveň pilotnímu produktu skupiny č. 3 podle čl. 1 odst. 3 písm. d) o obsahu mléčného tuku v sušině nejvýše 27 % hmotnostních odpovídá 3,85 kilogramu tohoto pilotního produktu na 1 % hmotnostní tuku obsažené v dotyčném produktu.
Na žádost zúčastněné osoby však 100 kilogramům mléka v tekutém stavu postaveného na roveň pilotnímu produktu skupiny č. 3 podle čl. 1 odst. 3 písm. d) první odrážky, o obsahu mléčného tuku v mléce v tekutém stavu nejvýše 3,2 % hmotnostních, odpovídá 3,85 kilogramu tohoto pilotního produktu na 1 % hmotnostní mléčného tuku v dotyčném produktu,
- 100 kilogramům sušiny obsažené v některém z mléčných výrobků postavených na roveň pilotnímu produktu skupiny č. 3 podle čl. 1 odst. 3 písm. d), o obsahu mléčného tuku v sušině vyšším než 27 % hmotnostních odpovídá 100 kilogramů tohoto pilotního produktu.
Na žádost zúčastněné osoby však 100 kilogramům mléka v tekutém stavu postaveného na roveň pilotnímu produktu skupiny č. 3 podle čl. 1 odst. 3 písm. d) první odrážky, o obsahu mléčného tuku v mléce v tekutém stavu nejvýše 3,2 % hmotnostních, odpovídá 12,32 kilogramu tohoto pilotního produktu,
- 100 kilogramům jednoho z mléčných výrobků postavených na roveň pilotnímu produktu skupiny č. 6 podle čl. 1 odst. 3 písm. e) odpovídá 1,22 kilogramu tohoto pilotního produktu na 1 % hmotnostní mléčného tuku obsažené v daném mléčném výrobku,
- podílu tuku ve 100 kilogramech jednoho z mléčných výrobků postavených na roveň pilotnímu produktu skupiny č. 6 podle čl. 1 odst. 3 písm. f) první odrážky nebo čl. 1 odst. 4 bodu ii) odpovídá 1,22 kilogramu tohoto pilotního produktu na 1 % hmotnostní mléčného tuku obsažené v daném mléčném výrobku,
- podílu tuku ve 100 kilogramech sýra postaveného na roveň pilotnímu produktu skupiny č. 6 podle čl. 1 odst. 3 písm. f) druhé odrážky odpovídá 0,8 kilogramu tohoto pilotního produktu na 1 % hmotnostní mléčného tuku obsažené v sýru,
- 100 kilogramům loupané kulatozrnné rýže uvedené v čl. 1 odst. 3 písm. g) odpovídá 77,5 kilogramu celoomleté kulatozrnné rýže,
- 100 kilogramům loupané střednězrnné nebo dlouhozrnné rýže uvedené v čl. 1 odst. 3 písm. g) odpovídá 69 kilogramů celoomleté dlouhozrnné rýže,
- 100 kilogramům surového cukru uvedeného v čl. 1 odst. 3 písm. h) první odrážce odpovídají 92 kilogramy bílého cukru,
- 100 kilogramům cukru uvedeného v čl. 1 odst. 3 písm. h) druhé odrážce odpovídá 1 kilogram bílého cukru na 1 % sacharosy,
- 100 kilogramům jednoho z produktů uvedených v čl. 1 odst. 3 písm. h) třetí odrážce, splňujícího podmínky čl. 3 nařízení (ES) č. 2135/95, odpovídá 1 kilogram bílého cukru na 1 % sacharosy (zvýšené případně o obsah ostatních cukrů vypočítaných v ekvivalentu sacharosy) stanovené v souladu s výše uvedeným článkem 3,
- 100 kilogramům sušiny [stanovené v souladu s článkem 5 nařízení (ES) č. 2135/95] obsažené v isoglukose nebo v isoglukosovém sirupu uvedeném v čl. 1 odst. 3 písm. h) čtvrté odrážce, splňující podmínky článku 5 nařízení (ES) č. 2135/95, odpovídá 100 kilogramů bílého cukru;
b) v případě, kdy se použije produkt, na který se vztahuje článek 1 nařízení (EHS) č. 1766/92 nebo nařízení (ES) č. 3072/95
- buď vzniklý zpracováním základního produktu, nebo produktu postaveného na roveň základnímu produktu,
- anebo postavený na roveň produktu vzniklému zpracováním základního produktu,
- anebo vzniklý zpracováním produktu, který je postavený na roveň produktu vzniklému zpracováním základního produktu,
je uvedeným množstvím skutečně použité množství pro výrobu vyváženého zboží, upravené na množství základního produktu podle koeficientů uvedených v příloze E.
Pokud jde však o alkohol z obilovin obsažený v lihovinách kódu KN 2208, je uvedeným množstvím 3,4 kilogramu ječmene na % obj. alkoholu z obilovin na jeden hektolitr vyvážené lihoviny;
c) v případě, kdy se použije
- buď produkt, na který se nevztahuje příloha 1 Smlouvy, vzniklý zpracováním produktu uvedeného v písmenech a) nebo b),
- anebo produkt vzniklý smísením a/nebo zpracováním více produktů uvedených v písmenech a) anebo b) a/nebo produktů uvedených v první odrážce,
se množství, které má být stanoveno na základě množství výše uvedeného produktu skutečně použitého pro výrobu vyváženého zboží, rovná pro každý z dotyčných základních produktů a s výhradou odstavce 3 množství uznanému příslušnými orgány v souladu s čl. 16 odst. 1. Pro výpočet tohoto množství se případně použijí přepočítací koeficienty uvedené v písmenu a), jakož i zvláštní pravidla výpočtu, přepočítací poměry nebo koeficienty uvedené v písmenu b).
Pokud jde však o lihoviny na bázi obilovin obsažené v lihovinách kódu KN 2208, je uvedeným množstvím 3,4 kilogramu ječmene na % obj. alkoholu z obilovin na jeden hektolitr vyvážené lihoviny.
2. Pro účely odstavce 1 jsou za skutečně použité považovány produkty, které byly použity v nezměněném stavu v procesu výroby vyváženého zboží. Pokud během jednoho ze stadií procesu výroby uvedeného zboží je samotný základní produkt zpracován na jiný zpracovanější základní produkt, který je použit v dalším stadiu, je za skutečně použitý považován pouze tento druhý produkt.
Množství skutečně používaných produktů ve smyslu prvního pododstavce musí být stanovena pro každé vyvážené zboží.
V případě pravidelně uskutečňovaných vývozů týkajících se zboží, které, vyráběné daným podnikem za přesně stanovených technických podmínek, má stálé vlastnosti a jakost, mohou být tato množství po dohodě s příslušnými orgány stanovena buď na základě výrobního vzorce výše uvedeného zboží, nebo na základě průměrných množství produktů použitých během stanoveného období pro výrobu daného množství tohoto zboží. Takto stanovená množství produktů jsou brána v úvahu tak dlouho, dokud nedojde ke změně ve výrobních podmínkách dotyčného zboží.
S výjimkou případu výslovného povolení uděleného příslušným orgánem musí být stanovená množství produktů potvrzena nejméně jedenkrát ročně.
Při stanovení skutečně používaných množství je třeba přihlížet k ustanovením nařízení Komise (EHS) č. 3615/92 [24].
3. Pokud jde o zboží uvedené v příloze C, je množstvím základního produktu, které má být vzato v úvahu pro výpočet výše náhrady, množství stanovené ve výše uvedené příloze, oproti každému z tohoto zboží.
Avšak:
a) v případě čerstvých těstovin musí být množství základních produktů uvedená v příloze C upravena na množství rovnající se sušeným těstovinám tak, že se vynásobí tato množství procentem suchého extraktu těstovin a vydělí se číslem 88;
b) pokud bylo dotyčné zboží vyrobeno částečně z produktů propuštěných do režimu aktivního zušlechťovacího styku a částečně z produktů splňujících podmínky uvedené v článku 23 Smlouvy, pak se množství základního produktu, které má být vzato v úvahu pro výpočet náhrady, která má být poskytnuta pro tuto poslední kategorii produktů, stanoví podle odstavců 1 a 2.
Článek 4
1. Sazba náhrady je stanovena každý měsíc pro 100 kilogramů základního produktu za podmínek podle čl. 13 odst. 3 nařízení (EHS) č. 1766/92 a odpovídajících článků ostatních nařízení uvedených v čl. 1 odst. 1.
Sazba může být změněna za podmínek stanovených v čl. 13 odst. 3 nařízení (EHS) č. 1766/92 a v odpovídajících článcích ostatních nařízení podle čl. 1 odst. 1.
Platná sazba náhrady pro vejce domácí drůbeže, ve skořápce, čerstvá nebo konzervovaná, jakož i pro vejce bez skořápky a žloutky vhodné k lidské spotřebě, čerstvé, sušené nebo jinak konzervované, neslazené, je stanovena na dobu, která je stejná, jako je doba vzatá v úvahu pro stanovení náhrad pro tytéž produkty vyvážené v nezměněném stavu.
2. Sazba náhrady je stanovena zejména s přihlédnutím
a) na jedné straně k průměrným nákladům vynaloženým na zásobování zpracovatelského průmyslu základními produkty na trhu Unie a k cenám skutečně dosaženým na světovém trhu na straně druhé;
b) k úrovni náhrad pro vývoz zpracovaných zemědělských produktů, na něž se vztahuje příloha I Smlouvy a jejichž výrobní podmínky jsou srovnatelné;
c) k nutnosti zajistit stejné podmínky hospodářské soutěže mezi průmyslovými odvětvími, která používají produkty Společenství, a průmyslovými odvětvími, která používají produkty ze třetích zemí v režimu aktivního zušlechťovacího styku;
d) k vývoji výdajů na jedné straně a k vývoji cen ve Společenství a na světovém trhu na straně druhé;
e) k dodržování omezení vyplývajících z dohod uzavřených podle článku 300 Smlouvy.
Pokud jde o bramborový škrob kódu KN 11081300, je sazba náhrady stanovena odlišně, podle kukuřičného ekvivalentu, a to postupem podle článku 23 nařízení (EHS) č. 1766/92 na základě níže uvedených kritérií. Množství používaného bramborového škrobu jsou převedena na stejná množství kukuřice na základě čl. 3 odst. 1 písm. b).
3. Pro stanovení sazby náhrady jsou vzaty v úvahu případně produkční náhrady, podpory nebo jiná opatření s rovnocenným účinkem, která jsou použitelná ve všech členských státech, v souladu s ustanoveními nařízení o společné organizaci trhů v daném odvětví, pokud jde o základní produkty nebo na roveň postavené produkty.
4. S výjimkou obilovin není poskytnuta náhrada pro produkty používané při výrobě alkoholu obsaženého v lihovinách uvedených v příloze B pod kódem KN 2208.
5. Vývoz zboží kódu KN 35051050 umožňuje pouze využívání snížené sazby s ohledem na výši produkční náhrady podle nařízení (EHS) 1722/93 pro používaný základní produkt platnou během předpokládaného období výroby zboží. Takto stanovená uvedená sazba je stanovena postupem podle odstavce 1.
6. a) Náhrada pro škroby kódu KN 11081100 až 11081990 nebo pro produkty, na něž se vztahuje příloha A nařízení (EHS) č. 1766/92, vzniklé zpracováním těchto škrobů, se poskytuje pouze po předložení prohlášení dodavatele těchto produktů potvrzujícího, že škroby byly vyrobeny přímo z obilovin, brambor nebo rýže s vyloučením použití jakýchkoli vedlejších produktů získaných při výrobě jiných zemědělských produktů nebo zboží.
Prohlášení uvedené v prvním pododstavci může být platné až do odvolání pro každou dodávku od stejného výrobce a je kontrolováno v souladu s ustanoveními čl. 16 odst. 1.
b) Je-li obsah suchého extraktu v bramborovém škrobu, který je postaven na roveň kukuřičnému škrobu podle čl. 1 odst. 3 písm. a), nejméně 80 %, bude sazbou náhrady sazba stanovená v souladu s odstavcem 1; je-li obsah suchého extraktu nižší než 80 %, bude se sazba rovnat sazbě náhrady stanovené v souladu s odstavcem 1, vynásobené skutečným procentem suchého extraktu a vydělené číslem 80.
Pokud jde o všechny ostatní škroby, je-li obsah suchého extraktu nejméně 87 %, bude platnou sazbou náhrady sazba stanovená v souladu s odstavcem 1; je-li obsah suchého extraktu nižší než 87 %, bude se platná sazba rovnat sazbě náhrady stanovené v souladu s odstavcem 1, vynásobené skutečným procentem suchého extraktu a vydělené číslem 87.
Je-li obsah suchého extraktu v glukosovém sirupu nebo v maltodextrinovém sirupu kódů KN 17023059, 17023099, 17024090, 17029050 nebo 21069055 nejméně 78 %, bude sazbou náhrady sazba stanovená v souladu s odstavcem 1; je-li obsah suchého extraktu v těchto sirupech nižší než 78 %, bude se platná sazba rovnat sazbě náhrady stanovené v souladu s odstavcem 1, vynásobené skutečným procentem suchého extraktu a vydělené 78.
c) Pro účely písmene b) je obsah sušiny ve škrobech stanoven podle metody uvedené v příloze II nařízení Komise (EHS) č. 1908/84 [25] obsah sušiny v glukosovém sirupu nebo maltodextrinovém sirupu je stanoven metodou 2 uvedenou v příloze II směrnice Rady 79/796/EHS [26] nebo jakoukoli jinou vhodnou analytickou metodou, která nabízí přinejmenším stejné záruky.
d) Při prohlášení uvedeném v čl. 16 odst. 1 je zúčastněná osoba povinna uvést obsah suchého extraktu v používaných škrobech nebo v glukosovém nebo v maltodextrinovém sirupu.
7. Pokud si to vynutí situace v mezinárodním obchodu s kaseiny kódu KN 350110, kaseináty kódu KN 35019090 nebo vaječným albuminem kódů KN 35021190 a 35021990 nebo zvláštní požadavky některých trhů, co se týče tohoto zboží, může být náhrada rozlišena podle místa určení.
8. Náhrada může být rozlišena pro zboží kódů KN 19021100, 190219 a 19024010 podle jejich místa určení.
9. Náhrada může být rozlišena podle toho, zda je sazba náhrady stanovena předem, v souladu s čl. 7 odst. 2, anebo nikoliv.
Článek 5
1. Sazbou náhrady je sazba, která je platná v den vývozu zboží.
2. Použije se však režim stanovení sazby náhrady předem.
V případě použití režimu stanovení sazby náhrady předem je sazba platná v den podání žádosti o stanovení náhrady předem použita pro vývoz, který má být uskutečněn po uvedeném dni během doby platnosti osvědčení o náhradě v souladu s ustanoveními čl. 9 odst. 2.
Sazba náhrady stanovená za podmínek stanovených v předchozím pododstavci je upravena podle stejných pravidel, jako jsou pravidla použitelná v oblasti stanovení náhrad předem pro základní produkty vyvážené v nezměněném stavu, avšak s použitím přepočítacích koeficientů stanovených v příloze E pro produkty zpracované z obilovin.
Předchozí pododstavec se nepoužije na žádosti o stanovení náhrady předem předložené do 24. března 2000 včetně.
Článek 6
1. Poskytnutí náhrady pro vývoz zemědělských produktů splňujících podmínky článku 16, jakož i pro obiloviny umístěné pod dohled pro výrobu lihovin uvedených v článku 4 nařízení (EHS) č. 2825/93 je od 1. března 2000 podmíněno předložením osvědčení o náhradě vydaného za podmínek článku 7.
Předchozí pododstavec se nepoužije na vývozy uskutečněné v rámci mezinárodní potravinové pomoci ve smyslu čl. 10 odst. 4 Dohody, na dodávky uvedené v čl. 4 odst. 1 třetí odrážce, v článcích 36, 40, 44, 45 a na čl. 46 odst. 1 nařízení (ES) č. 800/1999 a na vývozy uvedené v článku 14.
2. Poskytnutí náhrady v rámci režimu stanovení náhrady předem stanoveného v čl. 5 odst. 2 je podmíněno předložením osvědčení o náhradě obsahujícího stanovení sazeb náhrady předem.
3. Osvědčení o náhradě není převoditelné. Je použito jeho držitelem.
4. Pokud zúčastněná osoba nepočítá uskutečnit vývoz přes jiný členský stát, než je členský stát, kde žádá o osvědčení o náhradě, může být toto osvědčení uchováno příslušným orgánem, zejména v podobě počítačového souboru.
5. Pro účely použití tohoto článku na obiloviny umístěné pod dohled pro výrobu lihovin uvedených v článku 4 nařízení (EHS) č. 2825/93 se jakýkoli odkaz na termín "vývoz" musí považovat za odkaz na umístění pod výše uvedený dohled.
Článek 7
1. O osvědčení o náhradě se žádá a také se vydává na částku stanovenou v eurech.
Žádost o osvědčení o náhradě a osvědčení o náhradě jsou vystaveny v souladu s přílohou F, s výhradou článku 20.
2. Zúčastněná osoba může požádat o stanovení sazeb náhrady předem platných v den podání své žádosti. V tomto případě se stanovení předem týká všech platných sazeb náhrady. Jediná žádost o stanovení náhrady předem předložená za podmínek přílohy F může být podána buď při žádosti o osvědčení o náhradě, nebo ode dne udělení osvědčení o náhradě a před jeho posledním dnem platnosti.
Stanovení náhrady předem se nevztahuje na vývozy uskutečněné přede dnem uvedené žádosti.
3. Vydání osvědčení o náhradě zavazuje jeho držitele požádat o náhrady pro vývozy uskutečněné po dobu platnosti osvědčení ve výši rovnající se částce, pro kterou bylo osvědčení o náhradě vydáno. Dodržení této povinnosti je zajištěno složením jistoty uvedené v článku 11.
4. Povinnosti uvedené v odstavci 3 tohoto článku jsou zásadními požadavky ve smyslu článku 20 nařízení (EHS) č. 2220/85.
Zásadní požadavek je považován za splněný, pokud hospodářský subjekt předal zvláštní žádost nebo žádosti týkající se vývozů uskutečněných během doby platnosti osvědčení o náhradě a za podmínek přílohy F-IV. V případě, že zvláštní žádostí není vývozní prohlášení, musí být podána, s výjimkou případu vyšší moci, do tří měsíců následujících po dni přijetí vývozního prohlášení.
Dodržování zásadního požadavku prokazuje hospodářský subjekt předložením vyhotovení č. 1 osvědčení o náhradě s řádnými odpisy příslušnému orgánu, v souladu s ustanoveními přílohy F-VI. Uvedený doklad musí být předložen nejpozději na konci devátého měsíce, který následuje po konci doby platnosti osvědčení o náhradě.
Článek 8
1. Žádosti o osvědčení mohou být předkládány:
a) do 31. srpna, pokud jde o osvědčení platná od 1. října;
b) do 5. listopadu, pokud jde o osvědčení platná od 1. února;
c) do 5. ledna, pokud jde o osvědčení platná od 1. února;
d) do 5. března, pokud jde o osvědčení platná od 1. dubna;
e) do 5. května, pokud jde o osvědčení platná od 1. června;
f) do 5. července, pokud jde o osvědčení platná od 1. srpna.
2. Členské státy sdělí Komisi nejpozději:
- do 5. září žádosti o osvědčení uvedené v odst. 1 písm. a),
- do 12. listopadu žádosti o osvědčení uvedené v odst. 1 písm. b),
- do 12. ledna žádosti o osvědčení uvedené v odst. 1 písm. c),
- do 12. března žádosti o osvědčení uvedené v odst. 1 písm. d),
- do 12. května žádosti o osvědčení uvedené v odst. 1. písm. e),
- do 12. července žádosti o osvědčení uvedené v odst. 1 písm. f).
3. Komise stanoví částku, pro kterou mohou být osvědčení o náhradě vydána na základě těchto údajů:
a) maximální výše náhrad stanovená v souladu s čl. 9 odst. 2 dohody,
po odečtení
b) případně částky přesahující maximální částku, která mohla být poskytnuta během předchozího rozpočtového roku,
po odečtení
c) částky vyhrazené na krytí vývozů uvedených v článku 14,
po odečtení
d) plateb provedených během rozpočtového roku, vztahujících se k vývozům před 1. březnem 2000,
po odečtení
e) plateb provedených během běžného rozpočtového roku, vztahujících se k vývozům uskutečněným během předchozího rozpočtového období,
po odečtení
f) částek, pro které byla vydána osvědčení o náhradě platná během dotyčného rozpočtového období,
po přičtení
g) částky, pro kterou vydaná osvědčení uvedená v článku 12 byla vrácena,
po přičtení
h) případné nepoužité vyhrazené částky uvedené v písm. c) tohoto odstavce
a
i) prvků nejistoty týkajících se některých z těchto částek.
4. Celková částka, pro kterou mohou být vydána osvědčení pro každé z období uvedených v odstavci 1, činí:
- 30 % částky uvedené v odstavci 3 pro období uvedené v odst. 1 písm. a),
- 20 % částky uvedené v odstavci 3, stanovené 12. listopadu pro období uvedené v odst. 1 písm b),
- 25 % částky uvedené v odstavci 3, stanovené 12. ledna pro období uvedené v odst. 1 písm. c),
- 33 % částky uvedené v odstavci 3, stanovené 12. března pro období uvedené v odst. 1 písm. d),
- 50 % částky uvedené v odstavci 3, stanovené 12. května pro období uvedené v odst. 1 písm. e),
- 100 % částky uvedené v odstavci 3, stanovené 12. července pro období uvedené v odst. 1 písm. f).
5. V případě, že by celková částka žádostí obdržených pro jedno z dotyčných období přesáhla maximální částku uvedenou v odstavci 4, stanoví Komise koeficient snížení pro všechny žádosti předložené před odpovídajícími dny stanovenými v odstavci 1 tak, aby byla dodržena maximální částka stanovená v odstavci 4.
Komise zveřejní tento koeficient v Úředním věstníku Evropských společenství do pěti pracovních dnů následujících po dni uvedeném v odstavci 2.
6. V případě, že Komise stanoví koeficient snížení, mohou být osvědčení vydána do výše požadované částky vynásobené 1 méně koeficient snížení stanovený v souladu s odstavcem 5 nebo odstavcem 8.
V tomto případě může žadatel svoji žádost stáhnout ve lhůtě pěti pracovních dnů od zveřejnění koeficientu v Úředním věstníku Evropských společenství.
7. Členské státy sdělí Komisi vždy do 1. října, 1. prosince, 1. února, 1. dubna, 1. června a 1. srpna částky, u nichž někteří žadatelé stáhli svou žádost o osvědčení o náhradě na základě odstavce 6.
8. Žádosti o osvědčení o náhradě mohou být předloženy mimo období uvedená v odstavci 1, a to od 1. října každého rozpočtového období. Žádosti předložené během jednoho týdne jsou sděleny Komisi následující úterý. Uvedená osvědčení mohou být vydávána od pondělí, které následuje po sdělení žádostí, pokud Komise nepřijme žádné opatření.
Pokud se Komise domnívá, že hrozí nedodržení mezinárodních závazků Evropské unie, může použít koeficient snížení na právě posuzované žádosti o osvědčení o náhradě a vezme přitom zejména v úvahu způsob výpočtu uvedený v odstavcích 3 a 4. Komise může rovněž vydávání osvědčení pozastavit.
Komise zveřejní koeficient v Úředním věstníku Evropských společenství do čtyř dnů následujících po dni sdělení žádostí uvedeném v prvním pododstavci.
9. Žádosti o osvědčení o náhradě uvedené v předchozím odstavci mohou být požadovány pouze, pokud nebyl stanoven žádný koeficient snížení na základě odstavce 5 a až do vyčerpání částek uvedených v odstavci 4, zvýšených o částky, pro které nebyla osvědčení skutečně vydána, jakož i částek, pro které byla osvědčení vrácena.
10. Žádosti o osvědčení o náhradě mohou být předkládány od 15. srpna pro vývozy, které mají být uskutečněny do 1. října za podmínek odstavce 8, pokud částky stanovené v souladu s odstavcem 3 zůstávají k dispozici.
11. Ustanovení odstavců 1 až 5, 7, 9 a 10 se použijí ode dne 15. července 2000.
Článek 9
1. Osvědčení o náhradě je platné ode dne uvedeného v žádosti o osvědčení za podmínek přílohy F.
2. Osvědčení o náhradě je platné až do konce pátého měsíce následujícího po měsíci, kdy byla předložena žádost o osvědčení, nebo až do konce rozpočtového období, jestliže toto období nastane dříve.
V případě stanovení sazeb náhrady předem jsou však tyto sazby platné až do konce pátého měsíce následujícího po měsíci, kdy byla předložena žádost o stanovení náhrady předem, nebo až do konce doby platnosti osvědčení, jestliže tato doba nastane dříve.
Pokud jde o osvědčení vydaná od 1. června, může Komise prodloužit dobu platnosti těchto osvědčení.
Pro vývozy uskutečněné od 1. března 2000 a nejpozději do 30. září 2000 jsou v případě stanovení sazeb náhrady předem tyto sazby platné až do konce doby platnosti osvědčení.
Žádosti o stanovení náhrady předem se podávají v souladu s bodem II přílohy F.
Výpisy z osvědčení o náhradě nemohou být předmětem stanovení náhrady předem nezávisle na osvědčení, z něhož byly vyhotoveny.
Článek 10
Žádosti o osvědčení o náhradě a osvědčení o náhradě, která jsou vystavena pro provedení opatření v rámci mezinárodní potravinové pomoci ve smyslu čl. 10 odst. 4 dohody, obsahují v kolonce 20 jednu z těchto poznámek:
"Certificado GATT - Ayuda alimentaria"
"GATT-attest - Fødevarehjælp"
"GATT-Bescheinigung - Nahrungmittelhilfe"
"Πιστοποιητικό ΓΣΔΕ - Εεπισιτιστική βοήεια"
"GATT certificate - Food aid"
"Certificat GATT - Aide alimentaire"
"Titolo GATT - Aiuto alimentare"
"GATT-certificaat - Voedselhulp"
"Certificado GATT - Ajuda alimentar"
"GATT-todistuts - Elintarvikeapu"
"GATT-licens - Livsmedelsbistånd".
Ustanovení článku 8 se na uvedená osvědčení nepoužijí.
Odchylně od nařízení, která stanoví platné sazby náhrady pro vývoz základních produktů ve formě zboží, jsou sazbami náhrady se stanovením předem vztahujícími se na žádosti o osvědčení a na osvědčení vystavená pro provedení opatření v rámci potravinové pomoci sazby platné pro ostatní vývozy bez stanovení sazeb náhrady předem. Sazby, které mají být vzaty v úvahu, jsou sazby platné v den stanovený na základě článku 2 nařízení (ES) 259/98, pokud se jedná o vývozy v rámci potravinové pomoci Společenství, anebo v den stanovený podle čl. 13 odst. 2 nařízení (ES) č. 174/1999 [27] v případě vývozů mléka nebo mléčných výrobků v rámci vnitrostátních potravinových pomocí.
Článek 11
Žádosti o osvědčení o náhradě, jiné než osvědčení týkající se opatření v rámci potravinové pomoci uvedená v článku 10, jsou platné pouze, pokud byla složena jistota ve výši 25 % požadované částky za podmínek článku 15 nařízení (ES) č. 1291/2000.
Jistota je uvolněna za podmínek stanovených v článku 12.
Článek 12
1. V případě použití koeficientu snížení podle čl. 8 odst. 5 a 8 je jistota neprodleně uvolněna až do výše složené částky vynásobené koeficientem snížení.
2. 94 % jistoty je uvolněno, pokud na základě čl. 8 odst. 6 žadatel svoji žádost o osvědčení stáhne.
3. Jistota je úplně uvolněna, pokud držitel osvědčení požádal o náhrady až do výše 95 % částky, pro kterou bylo osvědčení vydáno.
4. Pokud nebylo osvědčení o náhradě použito až do výše 95 % částky, pro kterou bylo vydáno, jistota propadá až do výše 25 % rozdílu mezi 95 % částky, pro kterou bylo osvědčení vydáno, a skutečně použitou částkou.
5. Pokud však držitel osvědčení toto osvědčení vrátí do 28. února, propadající částka, která je stanovena na základě odstavce 4, je snížena o 50 %. Pokud vrátí osvědčení po uvedeném dni, avšak do 15. srpna 2000 a do 31. května v dalších letech, je propadající částka, která je stanovena na základě odstavce 4, snížena o 25 %.
6. Držitel osvědčení o náhradě, který předložil doklad o tom, že se zúčastnil nabídkového řízení vyhlášeného v dovážející třetí zemi, uvedeného v článku 49 nařízení (ES) č. 1291/2000, a že jeho nabídka nebyla vybrána, může požádat, aby nebyla vyžadována částka rovnající se náhradě, kterou by obdržel, kdyby byla jeho nabídka vybrána. V tomto případě je osvědčení o tuto částku sníženo a odpovídající jistota je uvolněna.
Článek 13
1. Členské státy sdělí Komisi do konce každého měsíce výše náhrady, které poskytly během předchozího měsíce pro vývozy uskutečněné do 1. března 2000.
2. Členské státy sdělí Komisi do 1. ledna každého roku a poprvé do 1. ledna 2001 celkové výše náhrady, které skutečně poskytly až do předchozího 30. září pro vývozy uskutečněné během předchozího rozpočtového období, jakož i poskytnuté částky, předtím nesdělené, pro vývozy uskutečněné během předcházejících rozpočtových období s upřesněním dotyčných období.
3. Pro účely předchozího odstavce jsou platby předem považovány za skutečně poskytnuté náhrady. Vrácení neoprávněně vyplacených náhrad jsou sdělena zvlášť.
4. Členské státy sdělí Komisi do desátého dne každého měsíce:
a) částky, pro které byla osvědčení o náhradě vrácena během předchozího měsíce za podmínek čl. 12 odst. 5;
b) částky, pro které byla osvědčení o náhradě vrácena nebo snížena během předchozího měsíce za podmínek čl. 12 odst. 6;
c) částky, pro které skončila osvědčením doba splatnosti a osvědčení nebyla použita;
d) osvědčení o náhradě vydaná během předchozího měsíce, uvedená v článku 10.
Článek 14
1. Až do 30. září 2000 a pro každé rozpočtové období ode dne 1. října 2000, lze pro vývozy, které nejsou kryté osvědčením, vyplatit náhradu v rozmezí celkové rezervy 30000000 EUR pro každý rozpočtový rok.
Tento článek se však nepoužije na vývozy uskutečněné v rámci mezinárodní potravinové pomoci ve smyslu čl. 10 odst. 4 dohody ani na dodávky uvedené v čl. 4 odst. 1 třetí odrážce, v článcích 36, 40, 44, 45 a v čl. 46 odst. 1 nařízení (ES) č. 800/1999.
2. Ustanovení tohoto článku se použijí na vývoz uskutečněný hospodářským subjektem, který nevlastnil osvědčení o náhradě od počátku dotyčného rozpočtového období a který nevlastní osvědčení v den vývozu. Žádosti podané celkem uvedeným hospodářským subjektem za podmínek přílohy F-VI odst. 2 během dotyčného rozpočtového roku a před podáním žádosti týkající se dotyčného vývozu musí být nižší než 50000 EUR.
Použije se výhradně v členském státě, kde je zboží vyráběno nebo spojováno.
3. Členské státy sdělí Komisi nejpozději do pátého a dvacátého dne každého měsíce částky náhrady poskytnuté podle tohoto článku, a to pro první datum od šestnáctého dne do konce předchozího měsíce a pro druhé datum od prvního do patnáctého dne běžného měsíce.
Pokud celková výše částek sdělených členskými státy dosáhne 20000000 EUR, pozastaví Komise používání odstavců 1 a 2 tohoto článku na vývozy, které nejsou kryté osvědčením o náhradě.
Článek 15
1. Nařízení (ES) č. 1291/2000 se použije na osvědčení o náhradě uvedená tímto nařízením, s výjimkou ustanovení týkajících se dovozních licencí.
Ustanovení o právech a povinnostech vyplývajících z osvědčení stanovených pro množství se použijí přiměřeně na práva a povinnosti vyplývající z osvědčení o náhradě uvedených tímto nařízením a stanovených pro částky v eurech s ohledem na ustanovení přílohy F.
2. Odchylně od odstavce 1 se následující ustanovení nařízení (ES) č. 1291/2000 nepoužijí na osvědčení o náhradě uvedená tímto nařízením:
- články 9, 12, 14, 21, 24, 32, 33, 35, 42, 46, 47, 50,
- čl. 8 odst. 2,
- čl. 8 odst. 4,
- čl. 18 odst. 1,
- čl. 36 odst. 5.
3. Pro účely článku 40 nařízení (ES) č. 1291/2000 nemohou být prodloužena osvědčení platná do 30. září. V tomto případě je třeba zrušit osvědčení týkající se částek, o které nebylo požádáno v důsledku vyšší moci.
Článek 16
1. Použijí se ustanovení nařízení (ES) č. 800/1999. Při vývozu zboží je zúčastněná osoba rovněž povinna uvést v prohlášení množství základních produktů, produktů získaných jejich zpracováním nebo produktů, jejichž postavení na roveň jedné z těchto dvou kategorií vyplývá z čl. 1 odst. 3, které byly skutečně použity ve smyslu čl. 3 odst. 2 pro výrobu uvedeného zboží a pro něž bude žádáno o poskytnutí náhrady, nebo učinit odkaz na toto složení, pokud bylo toto složení stanoveno na základě čl. 3 odst. 2 třetího pododstavce.
Pokud bylo zboží použito při výrobě zboží, které má být vyvezeno, musí prohlášení zúčastněné osoby obsahovat na jedné straně údaj o množství zboží, které bylo skutečně použito, na straně druhé povahu a množství každého ze základních produktů, produktů získaných jejich zpracováním nebo produktů, jejichž postavení na roveň jedné z těchto dvou kategorií vyplývá z čl. 1 odst. 3, z nichž bylo získáno dotyčné zboží.
Zúčastněná osoba musí poskytnout příslušným orgánům na podporu svého prohlášení všechny doklady a všechny informace, které uvedené orgány považují za vhodné.
S cílem ověřit správnost prohlášení, které je jim předloženo, orgány pověřené za tímto účelem použijí jakýkoli vhodný kontrolní prostředek.
Na žádost příslušných orgánů členského státu, na jehož území se provádějí vývozní celní formality, jim sdělí příslušné orgány ostatních členských států přímo všechny informace, které jsou schopné mít k dispozici, aby umožnily kontrolu prohlášení zúčastněné osoby.
2. Odchylně od předchozího odstavce a po dohodě s příslušnými orgány může být prohlášení o použitých produktech a/nebo zboží nahrazeno souhrnným prohlášením o množství použitých produktů nebo odkazem na prohlášení o těchto množstvích, pokud již uvedená množství byla stanovena na základě čl. 3 odst. 2 třetího pododstavce, s výhradou skutečnosti, že výrobce ponechá k dispozici uvedeným orgánům všechny informace nutné k ověření prohlášení.
3. Pokud zúčastněná osoba nevyhotoví prohlášení uvedené v odstavci 1 nebo neposkytne na podporu svého prohlášení uspokojivé informace, nemůže získat náhradu.
Pokud však zúčastněná osoba prokáže ke spokojenosti příslušných orgánů, že nemá nebo že není schopna poskytnout požadované informace týkající se výrobních podmínek zboží, které má být vyvezeno, a pokud je toto zboží uvedeno ve sloupcích 1 a 2 přílohy D, získá zúčastněná osoba na svou výslovnou žádost náhradu, pro jejíž výpočet jsou povaha a množství základních produktů, které mají být vzaty v úvahu, stanoveny na základě údajů poskytnutých rozborem zboží, které má být vyvezeno, podle srovnávací tabulky stanovené v příloze D. Příslušný orgán stanoví podmínky, podle nichž má být rozbor proveden.
Náklady na výše uvedený rozbor hradí zúčastněná osoba.
Pokud se na vyvážené zboží vztahuje čl. 4 odst. 1 nařízení (ES) č. 2571/97, je sazbou náhrady pro mléčné výrobky sazba vyplývající z použití mléčných výrobků za sníženou cenu, ledaže by vývozce prokázal, že zboží neobsahuje mléčné výrobky za sníženou cenou.
4. Odstavce 1 a 2 se nepoužijí na množství zemědělských produktů stanovená podle přílohy C, s výjimkou:
- množství produktů uvedených v odst. 1 prvním pododstavci, vyvážená ve formě zboží získaného částečně pomocí produktů propuštěných do režimu aktivního zušlechťovacího styku za podmínek stanovených v čl. 3 odst. 3 písm. b),
- množství vajec nebo vaječných produktů vyvážených ve formě těstovin kódu KN 19021100,
- obsahu sušiny v čerstvých těstovinách uvedených v čl. 3 odst. 3 písm. a),
- povahy základních produktů skutečně použitých při výrobě D-glucitolu (sorbitolu) kódů KN 290544 a 382460, jakož i případně podílů D-glucitolu (sorbitolu) získaných ze škrobových látek nebo ze sacharosy,
- množství kaseinů vyvážených ve formě zboží kódu KN 35019090,
- stupně Plato piva ze sladu kódu KN 22029010,
- množství nesladovnického ječmene schváleného příslušnými orgány.
Popis zboží uvedený ve vývozním prohlášení a v žádosti o náhradu pro zboží uvedené v příloze C musí být proveden v souladu s nomenklaturou této přílohy.
5. Pokud je proveden rozbor zboží pro účely tohoto článku, použitými metodami jsou metody stanovené nařízením Komise (EHS) č. 4056/87 [28] nebo, pokud neexistují, metody použitelné pro zařazení podobného zboží dováženého do Evropské unie do společného celního sazebníku.
6. Doklad potvrzující vývoz uvádí na jedné straně množství vyváženého zboží a na straně druhé množství produktů uvedených v odst. 1 prvním pododstavci nebo odkaz na složení stanovené na základě čl. 3 odst. 2 třetího pododstavce. Avšak v případě použití odst. 2 druhého pododstavce tohoto článku, se místo posledního údaje uvede údaj o množstvích základních produktů uvedených ve sloupci 4 přílohy D odpovídající údajům, které poskytne rozbor vyváženého zboží.
7. Pro účely odstavců 1 a 2 uvědomí každý členský stát Komisi o kontrolních opatřeních používaných na jeho území pro různé druhy vyváženého zboží. Komise o tom uvědomí ostatní členské státy.
8. Pokud jde o vývozy uskutečněné mezi 1. říjnem a 15. říjnem každého roku, nemůže se výplata náhrad konat před 16. říjnem.
Článek 17
1. V souladu s článkem 16, pokud jde o zboží kódů 04052010, 04052030, 18069060 až 18069090, kódu 1901 a kódu 21069098 kombinované nomenklatury obsahující vysoké procento mléčných výrobků kódů 04021019, 04022119, 040500 a 0406 kombinované nomenklatury (dále jen "mléčné výrobky"), je zúčastněná osoba povinna uvést v prohlášení:
a) že žádné množství mléčných výrobků nebylo dovezeno ze třetí země v rámci zvláštního režimu, kterým se stanoví snížený tarif,
nebo
b) že množství mléčných výrobků jsou dovážena ze třetí země v rámci zvláštního režimu, kterým se stanoví snížený tarif.
2. Pro účely odstavce 1 termín "obsahující vysoké procento" znamená 51 kilogramů a více mléčných výrobků použitých na 100 kilogramů vyváženého zboží.
3. V případě, že je žádost podána pro množství, která by měla být stanovena na základě čl. 3 odst. 2 třetího pododstavce, může příslušný orgán přijmout osvědčení poskytnuté zúčastněnou osobou prohlašující, že použitá množství mléčných výrobků nebudou využívat zvláštních režimů, kterými se stanoví snížený tarif při dovozu.
4. Prohlášení učiněné v souladu s odstavcem 1 nebo osvědčením podle odstavce 3 může být přijato příslušným orgánem, ukáže-li se, že cena zaplacená za mléčný výrobek přidaný do vyváženého zboží je stejná anebo skoro stejná jako cena převažující na trhu Společenství za rovnocenný produkt. Při cenovém porovnání bude vzat v úvahu okamžik, kdy byl mléčný výrobek nakoupen.
5. Pokud jsou použita množství, která využívala zvláštního režimu se sníženým tarifem, bude náhrada vypočtena v souladu s ustanoveními článku 17 nařízení Rady (ES) č. 1255/1999.
Článek 18
Náhrada uvedená v čl. 1 odst. 1 se neposkytuje pro zboží, které bylo propuštěno do volného oběhu v souladu s článkem 24 Smlouvy a které bylo zpětně vyvezeno.
Náhrada se také neposkytuje pro uvedené zboží, pokud je vyvezeno po zpracování nebo přidáno do jiného zboží.
Článek 19
Komise provede v tomto nařízení nezbytné úpravy podle změn kombinované nomenklatury nebo úprav přílohy B, které jsou nezbytné, aby byl zachován soulad s příslušnými přílohami nařízení uvedených v čl. 1 odst. 1.
Článek 20
Až do 31. prosince 2000 mohou zúčastněné osoby, s výhradou souhlasu příslušných orgánů, moci používat tiskopis přiložený k příloze F nařízení (ES) č. 1222/94 v rámci ustanovení uvedených v příloze F téhož nařízení namísto přílohy F tohoto nařízení.
Článek 21
Zrušuje se nařízení (ES) č. 1222/94.
Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze G.
Článek 22
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 13. července 2000.
Kommissionens förordning (EG) nr 1520/2000
av den 13 juli 2000
om gemensamma tillämpningsföreskrifter för ordningen för beviljande av exportbidrag för vissa jordbruksprodukter som exporteras i form av varor som inte omfattas av bilaga I till fördraget samt om kriterierna för fastställande av bidragsbeloppen
EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,
med beaktande av rådets förordning (EG) nr 3448/93 av den 6 december 1993 om systemet för handeln med vissa varor som framställs genom bearbetning av jordbruksprodukter(1), särskilt artikel 8.3 första stycket i denna, och
av följande skäl:
(1) I kommissionens förordning (EG) nr 1222/94(2) av den 30 maj 1994, senast ändrad genom förordning (EG) nr 701/2000(3) fastställs gemensamma tillämpningsföreskrifter för ordningen för beviljande av exportbidrag för vissa jordbruksprodukter som exporteras i form av varor som inte omfattas av bilaga I till fördraget samt kriterierna för fastställande av bidragsbeloppen. Eftersom förordning (EG) nr 1222/94 har ändrats femton gånger är det av tydlighetsskäl lämpligt att omarbeta den då det måste göras nya ändringar.
(2) I förordningarna om den gemensamma organisationen av marknaderna för ägg, spannmål, ris, mjölk och mjölkprodukter samt socker föreskrivs det att, i den mån det är nödvändigt för att jordbruksprodukter i form av vissa bearbetade varor som inte omfattas av bilaga I till fördraget skall kunna exporteras på grundval av noteringar eller priser på världsmarknaden för dessa produkter, skall skillnaden mellan sådana noteringar eller priser och priserna inom unionen utjämnas med ett exportbidrag.
(3) I kommissionens förordning (EG) nr 800/1999(4) fastställs allmänna bestämmelser för ordningen för beviljande av exportbidrag för vissa jordbruksprodukter som exporteras i form av varor som inte omfattas av bilaga I till fördraget samt kriterierna för fastställande av bidragsbeloppen. Det krävs dock vissa förtydliganden avseende tillämpningen av dessa regler inom sektorn för varor som inte omfattas av bilaga I.
(4) I artikel 11 i det till avtalet om inrättandet av Världshandelsorganisationen fogade jordbruksavtalet fastställs att bidrag som beviljas vid export av jordbruksprodukter som ingår i varor som inte omfattas av bilaga I till fördraget inte får överstiga de bidrag som beviljas till dessa produkter när de exporteras i obearbetat tillstånd. Det är lämpligt att ta hänsyn till detta vid fastställandet av bidragssatserna och vid tillämpning av reglerna för jämställande.
(5) Potatisstärkelse jämställs med majsstärkelse. Man bör dock kunna fastställa en särskild bidragssats för potatisstärkelse i marknadssituationer där dess pris ligger klart under priset för majsstärkelse.
(6) De aktuella varorna kan framställas antingen direkt av basprodukter, eller av därav bearbetade produkter eller av produkter som kan jämställas med en av dessa två kategorier. I samtliga fall bör bestämmelser fastställas om beräkning av bidragsbeloppen.
(7) Många varor med konstanta egenskaper och jämn kvalitet, som framställs av ett företag under noggrant specificerade tekniska förhållanden, exporteras regelbundet. För att underlätta exportformaliteterna bör det för sådana varor införas ett förenklat kontrollförfarande som innebär att producenten meddelar de behöriga myndigheterna de uppgifter om framställningen av dessa varor som myndigheterna anser nödvändiga.
(8) Den ingående mängden av ovannämnda jordbruksprodukter varierar i de flesta exporterade varor. Bidragsbeloppen måste därför beräknas på grundval av de kvantiteter av dessa produkter som faktiskt har förbrukats vid framställning av de exporterade varorna. För att förenkla administrationen bör bidragsbeloppet för vissa varor med en enkel och förhållandevis konstant sammansättning dock beräknas på grundval av fasta kvantiteter av jordbruksprodukter. Vad gäller de uppgifter som lämnas om dessa kvantiteter bör det föreskrivas att dessa uppgifter skall bekräftas årligen för att minska riskerna för underlåtenhet att meddela ändringar av kvantiteten förbrukade produkter i samband med tillverkningen av en vara.
(9) Om det inte styrks att inget produktionsbidrag har betalats ut enligt kommissionens förordning (EEG) nr 1722/93 av den 30 juni 1993 om tillämpningsföreskrifter till rådets förordning (EEG) nr 1766/92 respektive förordning (EEG) nr 1418/76 om produktionsbidrag inom spannmåls- och rissektorn(5), senast ändrad genom förordning (EG) 87/1999(6), eller rådets förordning (EEG) nr 1010/86 av den 25 mars 1986 om allmänna bestämmelser om produktionsbidrag för vissa sockerprodukter som används i den kemiska industrin(7), senast ändrad genom kommissionens förordning (EG) nr 2074/98(8), bör exportbidraget minskas med det produktionsbidrag som gäller på dagen för mottagandet av exportdeklarationen. Detta system är det enda som gör det möjligt att undvika risken för bedrägerier.
(10) I rådets förordning (EEG) nr 565/80 av den 4 mars 1980 om förskottsbetalning av exportbidrag för jordbruksprodukter(9), senast ändrad genom förordning (EEG) nr 2026/83(10), och kommissionens förordning (EG) nr 800/1999 av den 15 april 1999 om gemensamma tillämpningsföreskrifter för systemet med exportbidrag för jordbruksprodukter(11), fastställs regler för förskottsbetalning av exportbidrag, som måste beaktas när bidragen justeras.
(11) Det är viktigt att vidta åtgärder för att se till att gemenskapens åtaganden verkligen uppfylls. Dessa åtgärder bör emellertid inte vara mer tvingande än nödvändigt för aktörerna.
(12) Genom de avtal som ingåtts i enlighet med artikel 300 i fördraget begränsas beloppen för de bidrag som får beviljas för varje budgetår. Varor som inte omfattas av bilaga I till fördraget bör kunna exporteras på i förväg kända villkor. Det är särskilt viktigt att man kan erhålla en försäkran om att sådan export kan beviljas ett bidrag som är förenligt med uppfyllandet av sådana gemenskapsåtaganden som följer av avtal eller, om detta inte är möjligt, att man informeras om detta i tillräckligt god tid. Genom utfärdandet av sådana licenser blir det möjligt att följa bidragsansökningarna och att garantera att licensinnehavarna kan få ett bidrag upp till det belopp för vilket licensen utfärdats, förutsatt att de uppfyller de övriga villkor som föreskrivs i gemenskapens lagstiftning när det gäller bidrag.
(13) Dessa avtal avser alla jordbruksprodukter som exporteras i form av varor som inte omfattas av bilaga I till fördraget. Till dessa produkter räknas vissa slag av spannmål som exporteras i form av alkoholhaltiga drycker enligt artikel 13.5 i förordning (EEG) nr 1766/92(12). För sådana spannmålsslag har vissa tillämpningsföreskrifter fastställts genom förordning (EEG) nr 2825/93(13), ändrad genom förordning (EG) nr 3098/94(14). Gemensamma regler bör gälla för beviljande av bidrag för alla jordbruksprodukter som exporteras i form av varor som inte omfattas av bilaga I till fördraget.
(14) Det finns risk för att antalet licensansökningar kraftigt kommer att överstiga det totala antal som står till förfogande för tilldelning. Man bör därför dela in året i perioder så att både de aktörer som exporterar varor vid slutet av budgetåret och de som exporterar varor i början av året kan erhålla licenser. Det är dessutom lämpligt att i förekommande fall fastställa en nedsättningskoefficient för de sammanlagda begärda beloppen.
(15) I den utsträckning kommissionens förordning (EEG) nr 2220/85 av den 22 juli 1985 om gemensamma tillämpningsföreskrifter för systemet med säkerheter för jordbruksprodukter(15), senast ändrad genom förordning (EG) nr 1932/1999 av den 9 september 1999(16) är tillämplig på licenser, bör det klargöras på vilka villkor säkerheten skall frisläppas.
(16) Vissa typer av exporter omfattas vad beträffar bidrag inte av begränsningar i enlighet med unionens internationella åtaganden. Man bör undanta dessa från licenskrav.
(17) Merparten av exportörerna erhåller årligen bidrag som uppgår till belopp som är lägre än 50000 euro. Hela denna export utgör enbart en liten del av de bidragsbelopp som beviljas för export av jordbruksprodukter i form av varor. Man bör kunna undanta sådan export från licenskrav.
(18) Vissa exportörer deltar i öppna anbudsförfaranden som anordnas av importländer utanför gemenskapen. Dessa exportörer måste, i de fall då de inte tilldelats kontrakt, utan att drabbas av någon straffavgift kunna minska det belopp som licensen omfattar med det belopp som man räknat med i anbudsgivningen.
(19) Bidragslicenserna syftar till att garantera uppfyllandet av gemenskapens åtaganden gentemot Världshandelsorganisationen, och de kan samtidigt göra det möjligt att i förväg fastställa det bidrag som kan beviljas för jordbruksprodukter som används för tillverkning av varor som exporteras till tredje land. Detta syfte skiljer sig i vissa avseenden från de syften som eftersträvas genom exportlicenser som utfärdas för kvantiteter av basprodukter, som exporteras i obearbetat tillstånd och som omfattas av åtaganden gentemot Världshandelsorganisationen, likaledes med kvantitetsbegränsningar. Man bör därför precisera vilka allmänna bestämmelser är tillämpliga på licenser inom jordbruksområdet - för närvarande fastställda genom förordning (EG) nr 1291/2000 om gemensamma tillämpningsföreskrifter för systemet med import- och exportlicenser samt förutfastställelselicenser för jordbruksprodukter(17) - som skall gälla för bidragslicenser.
(20) Förvaltningen av bidragsbelopp som under ett budgetår kan beviljas för export av vissa jordbruksprodukter i form av varor som inte omfattas av bilaga I till fördraget kan leda till att olika bidragssatser måste fastställas för export enligt dagens bidragssats eller med förutfastställelse av bidragssatsen på grundval av den förväntade utvecklingen av marknaden inom gemenskapen och på världsmarknaden.
(21) Det är nödvändigt att införa ett kontrollsystem som är baserat på principen att exportören vid varje exporttillfälle lämnar en deklaration till de behöriga myndigheterna över de kvantiteter av produkter som har förbrukats vid framställning av de exporterade varorna. De behöriga myndigheterna skall vidta de åtgärder som de finner nödvändiga för att kontrollera att uppgifterna är riktiga.
(22) En förenklad deklaration av de förbrukade produkterna i form av en sammanfattande deklaration av mängden av dessa produkter bör tillåtas, i samförstånd med de behöriga myndigheterna i den medlemsstat där produktionen sker, förutsatt att de berörda företagen kan förse dessa myndigheter med detaljerade upplysningar om de förbrukade produkterna.
(23) Det är inte alltid möjligt för exportören, särskilt om denne inte är tillverkare, att veta exakt vilka kvantiteter basprodukter som har förbrukats och som han kan begära ett bidrag för. Följaktligen kan exportören inte alltid lämna uppgifter om dessa kvantiteter. Det är därför nödvändigt att införa en alternativ metod för beräkning av bidraget, som kan användas på den berörda personens begäran och som endast skall tillämpas på vissa varor, på grundval av en kemisk analys av dessa varor samt en omräkningstabell som utarbetats för ändamålet. När detta beräkningssystem används för vissa varor som avses i bilagan till kommissionens förordning (EEG) nr 1722/93 är den använda stärkelsens härkomst okänd. Eftersom stärkelsen i fråga redan kan ha varit föremål för bidrag vid tillverkningen kan sådana varor inte bli föremål för exportbidrag för stärkelse.
(24) De behöriga myndigheter som har hand om att kontrollera exportdeklarationen kan komma i en situation där de inte förfogar över tillräckliga uppgifter för att kunna acceptera deklarationen av använda mängder, även om denna grundar sig på en kemisk analys. Sådana situationer kan framför allt uppstå om de varor som skall exporteras har tillverkats i en annan medlemsstat än den, från vilken de skall exporteras. Därför är det viktigt att de behöriga myndigheterna i den medlemsstat från vilken exporten skall ske vid behov direkt kan vända sig till de behöriga myndigheterna i de övriga medlemsstaterna för att få sådana upplysningar om den berörda varans tillverkning som dessa myndigheter kan tänkas förfoga över.
(25) Enligt kommissionens förordning (EG) nr 2571/97 av den 15 december 1997 om försäljning av smör till sänkta priser och om beviljande av stöd för smör och koncentrerat smör avsett att användas i framställningen av konditorivaror, glass och andra livsmedel(18) är det tillåtet att leverera smör och grädde till sänkta priser till industrier som framställer vissa varor. Detta bör beaktas för sådana varor som åtnjuter bidrag fastställda i enlighet med en analys.
(26) Det är lämpligt att i unionen säkerställa en enhetlig tillämpning av de bestämmelser om beviljande av exportbidrag inom sektorn för varor som inte omfattas av bilaga I i fördraget, och därför bör varje medlemsstat genom kommissionen meddela de övriga medlemsstaterna vilka kontrollåtgärder som genomförts på dess territorium för de olika typerna av exporterade varor.
(27) I rådets förordning (EG) nr 1255/1999(19) av den 17 maj 1999 om den gemensamma organisationen av marknaden för mjölk och mjölkprodukter fastställs i artikel 31.10, 31.11 och 31.12 ramen för de villkor som måste vara uppfyllda för att exportbidrag skall lämnas för vissa mjölkprodukter som har importerats och sedan återexporterats i form av vissa varor som inte omfattas av bilaga I till fördraget.
(28) Det är nödvändigt att ta hänsyn till de ökade kvantiteter av vissa mjölkprodukter som importeras till nedsatt tullavgift inom ramen för avtal som ingåtts med tredje land och den därav följande möjligheten att det lämnas ett exportbidrag, som är högre än en sådan nedsatt tullavgift.
(29) För att säkerställa en korrekt tillämpning av de bestämmelser om beviljande av exportbidrag som fastställs i förordningarna om den gemensamma organisationen av marknader bör sådana bidrag inte beviljas för produkter från tredje land som används vid framställning av varor som exporteras efter att ha övergått till fri omsättning inom unionen.
(30) För vissa bearbetade jordbruksprodukter bör man fastställa de koefficienter som skall användas för att bestämma bidragen för dessa produkter och offentliggöra bidragsbeloppen för 100 kg av dessa förbrukade produkter.
(31) Förvaltningskommittén för övergripande frågor rörande handel med bearbetade jordbruksprodukter som inte omfattas av bilaga I till fördraget har inte avgivit något yttrande inom den tidsfrist som dess ordförande bestämt.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
1. I denna förordning fastställs gemensamma tillämpningsföreskrifter för ordningen för beviljande av exportbidrag för de basprodukter som räknas upp i bilaga A till denna förordning (nedan kallade basprodukter), för därav bearbetade produkter samt för produkter som jämställs med en av dessa två kategorier i enlighet med punkt 3, när sådana produkter exporteras i form av varor som inte omfattas av bilaga I till fördraget men som, beroende på varuslag, anges i
- bilaga I till rådets förordning (EEG) nr 2771/75(20),
- bilaga B till rådets förordning (EEG) nr 1766/92,
- bilaga B till rådets förordning (EG) nr 3072/95(21),
- bilaga II till rådets förordning (EG) nr 1255/1999(22),
- bilaga I till rådets förordning (EG) nr 2038/1999(23).
De varor som räknas upp i bilagorna B och C till den här förordningen kallas i det följande "varor".
2. I denna förordning avses med
a) budgetperiod: perioden från och med den 1 oktober innevarande år till och med den 30 september efterföljande år.
b) licens eller bidragslicens: den licens som utformats i enlighet med bestämmelserna i artiklarna 6-14, som är giltig inom hela unionen och som medlemsstaterna kan utfärda åt alla sökande oavsett var inom unionen sökanden är etablerad. Bidragslicensen skall garantera utbetalningen av bidraget under förutsättning att villkoren i artikel 16 är uppfyllda. Den kan innehålla förutfastställelse av bidragssatsen. Licenserna är giltiga enbart under en och samma budgetperiod.
c) avtalet: det avtal om jordbruksfrågor som ingicks inom ramen för Uruguayrundans multilaterala handelsförhandlingar.
d) livsmedelsbistånd: livsmedelshjälp som uppfyller villkoren i artikel 10.4 i avtalet.
3. Vid tillämpning av denna förordning skall följande gälla:
a) Potatisstärkelse enligt KN-nummer 1108 13 00, framställd direkt från potatis utan användning av biprodukter, jämställs med en produkt som uppkommit genom bearbetning av majs.
b) Vassle enligt KN-nummer 0404 10 48 till 04041062, inte koncentrerad, även fryst, jämställs med vassle i pulver enligt bilaga A (PG 1).
c) - Mjölk och mjölkprodukter enligt KN-nummer 0403 10 11, 0403 90 51 och 0404 90 21, inte koncentrerade och utan tillsats av socker eller andra sötningsmedel, även frysta, med en mjölkfetthalt av högst 0,1 % viktprocent,
och
- mjölk och mjölkprodukter enligt KN-nummer 0403 10 11, 0403 90 11 och 0404 90 21 i form av pulver, granulat eller annan fast form, utan tillsats av socker eller andra sötningsmedel, med en mjölkfetthalt av högst 1,5 % viktprocent,
skall jämställas med skummjölkspulver enligt bilaga A (PG 2).
d) - Mjölk, grädde och mjölkprodukter enligt KN-nummer 04031011, 0403 10 13, 0403 90 51, 0403 90 53, 0404 90 21 och 04049023, inte koncentrerade och utan tillsats av socker eller andra sötningsmedel, även frysta, med en mjölkfetthalt av mer än 0,1 % viktprocent men högst 6 % viktprocent,
och
- mjölk, grädde och mjölkprodukter enligt KN-nummer 04031011, 0403 10 13, 0403 10 19, 0403 90 13, 0403 90 19, 04049023 och 0404 90 29, i pulverform, granulat eller annan fast form, utan tillsats av socker eller andra sötningsmedel, med en mjölkfetthalt av mer än 1,5 % men mindre än 45 % viktprocent,
skall jämställas med helmjölkspulver enligt bilaga A (PG 3).
e) - Mjölk, grädde och mjölkprodukter enligt KN-nummer 04031019, 0403 90 59, 0404 90 23 och 0404 90 29, inte koncentrerade och utan tillsats av socker eller andra sötningsmedel, med en mjölkfetthalt av mer än 6 % viktprocent,
- mjölk, grädde och mjölkprodukter enligt KN-nummer 04031019, 0403 90 19 och 0404 90 29, i pulverform, granulat eller annan fast form, utan tillsats av socker eller andra sötningsmedel, med en mjölkfetthalt av minst 45 viktprocent,
och
- smör och annat mjölkfett med en mjölkfetthalt som inte motsvarar 82 % men minst 62 viktprocent enligt KN-nummer 040510, 0405 20 90, 0405 90 10, 0405 90 90
skall jämställas med smör enligt bilaga A (PG 6).
f) - Mjölk, grädde och mjölkprodukter enligt KN-nummer 04031011 till 0403 10 19, 0403 90 51 till 0403 90 59 och 0404 90 21 till 0404 90 29, koncentrerade, inte i form av pulver, granulat eller annan fast form, utan tillsats av socker eller andra sötningsmedel,
och
- ost
skall jämställas med
i) skummjölkspulver enligt bilaga A (PG 2) vad gäller den fettfria delen av produktens torrsubstanshalt,
och
ii) med smör enligt bilaga A (PG 6) vad gäller produktens mjölkfettandel.
g) Ris som endast är befriat från ytterskalet enligt KN-nummer 100620 skall jämställas med helt slipat ris enligt KN-nummer 10063061 till 1006 30 98.
h) Råsocker från sockerrör eller sockerbetor enligt KN-nummer 17011190 eller KN-nummer 1701 12 90 med en sackaroshalt i torrsubstansen av minst 92 viktprocent vid polarimetrisk bestämning,
- socker enligt KN-nummer 1701 91 00 och 17019990,
- de produkter som anges i artikel 1.1 d i förordning (EG) nr 2038/1999, med undantag av blandningar som delvis erhållits utgående från produkter som omfattas av förordning (EEG) nr 1766/92, eller
- de produkter som anges i artikel 1.1 f och g i förordning (EG) nr 2038/1999, med undantag av blandningar som delvis erhållits utgående från produkter som omfattas av förordning (EEG) nr 1766/92, eller
som uppfyller villkoren i förordning (EG) nr 2038/1999 och förordning (EG) nr 2135/95(24) för att kunna vara föremål för bidrag vid export i obearbetat tillstånd skall jämställas med vitt socker enligt KN-nummer 17019910.
4. På begäran av den berörda parten, och med den behöriga myndighetens samtycke, skall dock de mjölkprodukter som anges i punkt 3 d jämställas
i) med skummjölkspulver enligt bilaga A (PG 2) vad gäller den fettfria delen av produktens torrsubstanshalt,
och
ii) med smör enligt bilaga A (PG 6) vad gäller produktens mjölkfettandel.
Artikel 2
Det bidragsbelopp som beviljas för den i enlighet med artikel 3 fastställda kvantiteten av var och en av de basprodukter som exporteras i form av samma varuslag skall beräknas genom att denna kvantitet multipliceras med bidragssatsen för basprodukten beräknad per viktenhet i enlighet med artikel 4.
Om den berörda exportören av blandningar av D-glucitol (sorbitol) enligt KN-numren 290544 och 3824 60 inte lämnar den deklaration som avses i artikel 16.1 vad avser specifikationen enligt punkt 4 fjärde strecksatsen i samma artikel, eller inte lägger fram tillräcklig dokumentation till stöd för sin deklaration, skall den bidragssats som gäller för dessa blandningar vara lika med den som gäller för den aktuella basprodukt för vilken den lägsta bidragssatsen tillämpas.
Om olika bidragssatser kan fastställas för en viss basprodukt i enlighet med artikel 4.3, skall ett särskilt belopp beräknas för varje kvantitet av de basprodukter för vilka en särskild bidragssats gäller.
Om varor används vid framställning av de exporterade varorna, skall det belopp som skall gälla för varje basprodukt, därav bearbetad produkt eller produkt som jämställs med en av dessa två kategorier i enlighet med artikel 1.3, som förbrukats vid framställning av de exporterade varorna, beräknas på grundval av den bidragssats som gäller när de förstnämnda varorna exporteras i obearbetat tillstånd.
Artikel 3
1. Bortsett från hänvisningar till bilaga C eller de fall där bestämmelserna i artikel 16.3 andra stycket skall tillämpas, skall för de varor som räknas upp i bilaga B de kvantiteter av varje basprodukt som skall ligga till grund för beräkning av bidragsbeloppet fastställas enligt följande:
a) Vid förbrukning av en obearbetad basprodukt eller därmed jämställd produkt skall kvantiteten vara lika med den kvantitet som faktiskt har förbrukats vid framställning av den exporterade varan, varvid följande omräkningssatser skall tillämpas:
- 6,06 kg av pilotprodukten i grupp 1 skall motsvara 100 kg vassle jämställd med denna pilotprodukt enligt artikel 1.3 b.
- 9,1 kg av pilotprodukten i grupp 2 skall motsvara 100 kg mjölkprodukter jämställda med denna pilotprodukt enligt artikel 1.3 c första strecksatsen.
- 1,01 kg av pilotprodukten i grupp 2 skall motsvara den fettfria delen i 100 kg mjölkprodukter jämställda med denna pilotprodukt enligt artikel 1.3 f första strecksatsen eller punkt 4 i, per viktprocentenhet av den fettfria torrsubstansen i den aktuella mjölkprodukten.
- 0,8 kg av pilotprodukten i grupp 2 skall per viktprocentenhet av den fettfria torrsubstansen i ost som i enlighet med artikel 1.3 f andra strecksatsen jämställs med denna pilotprodukt motsvara den fettfria delen i 100 kg ost.
- 3,85 kg av pilotprodukten i grupp 3 skall per viktprocentenhet av fetthalten i en av de produkter som i enlighet med artikel 1.3 d jämställs med denna pilotprodukt, med en mjölkfetthalt i torrsubstansen av högst 27 viktprocent, motsvara 100 kg av den aktuella mjölkprodukten.
Dock skall på begäran av den berörda parten 3,85 kg av pilotprodukten i grupp 3 per viktprocentenhet av mjölkfetthalten i den mjölkprodukt som i enlighet med artikel 1.3 d första strecksatsen jämställs med denna pilotprodukt, med en mjölkfetthalt i flytande mjölk av högst 3,2 % viktprocent, motsvara 100 kg av den aktuella mjölkprodukten.
- 100 kg av pilotprodukten i grupp 3 skall motsvara 100 kg av torrsubstanshalten i en av de mjölkprodukter som i enlighet med artikel 1.3 d jämställs med denna pilotprodukt, med en mjölkfetthalt i torrsubstansen av mer än 27 viktprocent.
Dock skall på begäran av den berörda parten 100 kg flytande mjölk som i enlighet med artikel 1.3 d första strecksatsen jämställs med pilotprodukten i grupp 3, med en mjölkfetthalt i flytande mjölk högre än 3,2 % viktprocent, motsvara 12,32 kg av denna pilotprodukt.
- 1,22 kg av pilotprodukten i grupp 6 skall per viktprocentenhet av mjölkfetthalten i en av de mjölkprodukter som i enlighet med artikel 1.3 e jämställs med denna pilotprodukt motsvara fetthalten i 100 kg av den aktuella mjölkprodukten.
- 1,22 kg av pilotprodukten i grupp 6 skall per viktprocentenhet av mjölkfetthalten i en av de mjölkprodukter som i enlighet med artikel 1.3 f första strecksatsen eller punkt 4 ii jämställs med denna pilotprodukt motsvara 100 kg av den aktuella mjölkprodukten.
- 0,8 kg av pilotprodukten i grupp 6 skall per viktprocentenhet av mjölkfetthalten i ost som i enlighet med artikel 1.3 f andra strecksatsen jämställs med denna pilotprodukt motsvara fetthalten i 100 kg ost.
- 77,5 kg helt slipat rundkornigt ris skall motsvara 100 kg rundkornigt råris enligt artikel 1.3 g.
- 69 kg helt slipat långkornigt ris skall motsvara 100 kg mellankornigt eller långkornigt råris enligt artikel 1.3 g.
- 92 kg vitt socker skall motsvara 100 kg råsocker enligt artikel 1.3 h första strecksatsen.
- 1 kg vitt socker med ett sackarosinnehåll av 1 % viktprocent skall motsvara 100 kg socker enligt artikel 1.3 h andra strecksatsen.
- 1 kg vitt socker med ett sackarosinnehåll av 1 % viktprocent (i förevarande fall höjt med innehållet av andra sockerslag beräknade i sackaros), som beräknas i enlighet med artikel 3 i förordning (EG) nr 2135/95, skall motsvara 100 kg av en av de produkter som avses i artikel 1.3 h tredje strecksatsen och som uppfyller villkoren i nämnda artikel 3.
- 100 kg vitt socker skall motsvara 100 kg torrsubstans [som bestäms i enlighet med artikel 5 i förordning (EG) nr 2135/95] i isoglukos eller isoglukossirap som avses i artikel 1.3 h fjärde strecksatsen och som uppfyller villkoren i artikel 5 i förordning (EG) nr 2135/95.
b) Vid användning av en produkt som omfattas av artikel 1 i förordning (EEG) nr 1766/92 eller förordning (EG) nr 3072/95
- och som framställts genom bearbetning av en basprodukt eller därmed jämställd produkt, eller
- jämställs med en produkt som framställs genom bearbetning av en basprodukt, eller
- erhålls vid bearbetning av en produkt som jämställs med en produkt som framställs genom bearbetning av en basprodukt,
skall kvantiteten vara lika med den kvantitet som faktiskt har förbrukats vid framställning av de exporterade varorna, omräknad till kvantiteten basprodukt med tillämpning av de koefficienter som anges i bilaga E.
För alkohol framställd av spannmål som ingår i spritdrycker enligt KN-nummer 2208 skall denna kvantitet dock vara 3,4 kg korn per volymprocent alkohol per hektoliter alkohol från spannmål i den exporterade spritdrycken.
c) Vid användning av
- antingen en produkt som inte omfattas av bilaga I till fördraget och som framställs genom bearbetning av en produkt enligt a eller b,
- eller en produkt som framställs genom blandning eller bearbetning av flera av de produkter som avses i a eller b eller de produkter som avses i första strecksatsen,
skall denna kvantitet, som skall beräknas på grundval av den kvantitet av produkten som faktiskt har förbrukats vid framställning av de exporterade varorna, för var och en av de aktuella basprodukterna om inte annat följer av bestämmelserna i punkt 3 vara lika med den kvantitet som har fastställts av de behöriga myndigheterna i enlighet med artikel 16.1. De omräkningssatser som avses i led a eller eventuellt de särskilda beräkningsregler, ekvivalensförhållanden eller koefficienter som avses i b skall användas vid beräkning av denna kvantitet.
För spannmålsbaserade spritdrycker enligt KN-nummer 2208 skall denna kvantitet dock vara 3,4 kg korn per volymprocent alkohol från spannmål per hektoliter alkohol i den exporterade spritdrycken.
2. Vid tillämpning av punkt 1 skall de produkter som i obearbetat tillstånd har använts vid framställning av de exporterade varorna betraktas som faktiskt förbrukade. Om en basprodukt under en fas i framställningen av dessa varor bearbetas till en annan, mer bearbetad basprodukt som förbrukas i en senare fas, skall endast den senare basprodukten betraktas som faktiskt förbrukad.
De kvantiteter av produkter som enligt definitionen i föregående stycke faktiskt har förbrukats skall beräknas för varje exporterat varuslag.
När det gäller regelbunden export av varor med konstanta egenskaper och jämn kvalitet, som framställs av ett visst företag under noggrant specificerade tekniska förhållanden får dessa kvantiteter, efter medgivande av de behöriga myndigheterna, beräknas antingen på grundval av tillverkningsreceptet för de aktuella produkterna eller på grundval av de genomsnittliga produktkvantiteter som under en viss tid förbrukas vid framställning av en viss kvantitet av dessa varor. De sålunda fastställda kvantiteterna skall utgöra grunden för beräkningen så länge produktionsvillkoren för de aktuella varorna inte ändras.
Utom i fall då formellt tillstånd lämnats av den behöriga myndigheten skall de fastställda produktmängderna kontrolleras minst en gång per år.
De faktiskt förbrukade kvantiteterna skall fastställas med hänsyn till bestämmelserna i kommissionens förordning (EEG) nr 3615/92(25).
3. När det gäller de varor som räknas upp i bilaga C, skall den kvantitet basprodukter som skall ligga till grund för beräkning av bidragsbeloppet vara den kvantitet som anges för var och en av varorna i bilagan.
Dock skall följande villkor vara uppfyllda:
a) vad gäller färska pastaprodukter skall de basproduktskvantiteter som anges i bilaga C minskas till en motsvarande kvantitet torra pastaprodukter genom att dessa kvantiteter multipliceras med procentandelen torrsubstans i pastaprodukterna och divideras med 88,
b) om de aktuella varorna har framställts dels av varor som omfattas av förfaranden för aktiv förädling, dels av varor som uppfyller villkoren i artikel 23 i fördraget, skall den basproduktskvantitet som skall ligga till grund för beräkning av de bidrag som skall lämnas för denna produktkategori fastställas i enlighet med bestämmelserna i punkterna 1 och 2.
Artikel 4
1. Bidragssatsen skall fastställas för varje månad per 100 kg basprodukt i enlighet med artikel 13.3 i förordning (EEG) nr 1766/92 och motsvarande artiklar i de andra förordningar som anges i artikel 1.1.
Den kan ändras i enlighet med artikel 13.3 i förordning (EEG) nr 1766/92 och motsvarande artiklar i de andra förordningar som anges i artikel 1.1.
Bidragssatsen för fjäderfä-ägg med skal, färska eller konserverade, och ägg utan skal samt äggulor, lämpliga för konsumtion, färska, torkade eller på annat sätt konserverade, utan tillsats av sötningsmedel skall dock fastställas för samma period som den för vilken bidragsbeloppen fastställs för samma produkter som exporteras i obearbetat tillstånd.
2. Bidragssatsen skall fastställas med särskild hänsyn till följande:
a) Bearbetningsindustrins genomsnittliga anskaffningskostnader för basprodukter på unionsmarknaden samt de rådande världsmarknadspriserna.
b) Bidragsbeloppen vid export av bearbetade jordbruksprodukter som omfattas av bilaga I till fördraget och som framställs på liknande sätt.
c) Nödvändigheten av att säkerställa lika konkurrensvillkor för de industrier som använder gemenskapsprodukter och de industrier som använder produkter från tredje land som omfattas av förfarande för aktiv förädling.
d) Dels utgiftsutvecklingen och dels prisutvecklingen inom gemenskapen och på världsmarknaden.
e) De gränser som är resultat av de avtal som slutits i enlighet med artikel 300 i fördraget.
Exportbidragssatsen för potatisstärkelse enligt KN-nummer 11081300 fastställs separat, uttryckt i majs, i enlighet med det förfarande som avses i artikel 23 i förordning (EEG) nr 1766/92 och enligt de kriterier som förtecknas ovan. Mängden potatisstärkelse som förbrukats skall omräknas till motsvarande mängd majs i enlighet med artikel 3.1 b.
3. Bidragssatsen skall fastställas med hänsyn i förekommande fall till de produktionsbidrag, det stöd eller de andra åtgärder med motsvarande verkan som, i enlighet med förordningen om den gemensamma organisationen av marknaden för den aktuella produkten, är tillämpliga i alla medlemsstater för basprodukter eller därmed jämställda produkter.
4. Med undantag av spannmål skall exportbidrag inte lämnas för produkter som används vid framställning av alkoholen i spritdrycker i bilaga B enligt KN-nummer 2208.
5. För exporten av varor som omfattas av KN-nummer 35051050 skall endast en minskad bidragssats gälla med hänsyn till produktionsbidraget enligt förordning (EEG) nr 1722/93 som tillämpas på den förbrukade basprodukten under den förmodade tiden för varornas framställning. Den på så sätt bestämda bidragssatsen skall fastställas enligt förfarandet i punkt 1.
6. a) Exportbidraget för stärkelse och potatisstärkelse som omfattas av KN-nummer 11081100-1108 19 90 eller för de varor som anges i bilaga A till förordning (EEG) nr 1766/92 och som framställs genom bearbetning av sådan stärkelse skall endast betalas ut om leverantören av dessa produkter lämnar en deklaration i vilken han intygar att de aktuella varorna har framställts direkt av spannmål, potatis eller ris och att inga biprodukter från andra jordbruks- eller industriprodukter har förbrukats.
Den deklaration som avses i första stycket skall vara giltig till dess att alla leveranser från samma producent har dragits tillbaka; Den skall kontrolleras i enlighet med bestämmelserna i artikel 16.1.
b) Om torrsubstanshalten i potatisstärkelse som är jämställd med majsstärkelse enligt artikel 1.3 a är minst 80 %, skall bidragssatsen vara den som fastställs i punkt 1; om torrsubstanshalten är mindre än 80 %, skall bidragssatsen vara den som fastställs i enlighet med punkt 1, multiplicerad med den faktiska procentandelen torrsubstans och dividerad med 80.
För all annan stärkelse med en torrsubstanshalt av minst 87 % skall bidragssatsen vara den som fastställs i punkt 1; Om torrsubstanshalten är mindre än 87 %, skall bidragssatsen vara den som fastställs i punkt 1, multiplicerad med den faktiska procentandelen torrsubstans och dividerad med 87.
Om torrsubstanshalten i sirap och andra lösningar av glukos och maltodextrin enligt KN-nummer 17023059, 1702 30 99, 1702 40 90, 1702 90 50 eller 2106 90 55 är minst 78 %, skall bidragssatsen vara den som fastställs i punkt 1; om torrsubstanshalten i sådan sirap är mindre än 78 %, skall bidragssatsen vara den som fastställs i punkt 1, multiplicerad med den faktiska procentandelen torrsubstans och dividerad med 78.
c) Vid tillämpning av b skall torrsubstanshalten i stärkelse bestämmas med hjälp av den metod som anges i bilaga II till kommissionens förordning (EEG) nr 1908/84(26). Torrsubstanshalten i sirap och andra lösningar av druvsocker eller maltodextrin skall bestämmas med hjälp av metod 2 i bilaga 2 till rådets direktiv 79/796/EEG(27) eller någon annan lämplig analysmetod som är minst lika tillförlitlig.
d) När den deklaration som avses i artikel 16.1 lämnas skall sökanden deklarera torrsubstanshalten i den stärkelse eller i den sirap och de andra lösningar av glukos eller maltodextrin som förbrukats.
7. Om det är nödvändigt på grund av situationen i den internationella handeln med kasein enligt KN-nummer 350110, kaseinater enligt KN-nummer 35019090 eller äggalbumin enligt KN-nummer 35021190 och 3502 19 90 eller på grund av de särskilda behoven på vissa marknader, får exportbidraget differentieras med hänsyn till destinationen.
8. Bidragssatsen för varor enligt KN-numren 19021100, 1902 19och 1902 40 10 får differentieras med hänsyn till destinationen.
9. Bidraget kan variera beroende på om det är förutfastställt eller inte, i enlighet med artikel 7.2.
Artikel 5
1. Bidragssatsen skall vara den sats som gäller den dag när varorna exporteras.
2. Ett system med förutfastställelse av bidragssatsen skall dock tillämpas.
Vid förutfastställelse av bidragssatsen gäller följande: den bidragssats som gäller den dag när ansökan om förutfastställelse lämnas in skall tillämpas på exportleveranser som skall genomföras efter detta datum under bidragslicensens giltighetstid i enlighet med bestämmelserna i artikel 9.2.
Den bidragssats som beräknats enligt ovan skall justeras i enlighet med de regler som gäller för förutfastställelse av bidragssatsen för basprodukter som exporteras i obearbetat tillstånd, och de omräkningskoefficienter som anges i bilaga E skall användas för bearbetade spannmålsprodukter.
Föregående stycke skall inte vara tillämpligt på ansökningar om förutfastställelse som lämnas in fram till den 24 mars 2000.
Artikel 6
1. Exportbidrag för jordbruksprodukter som uppfyller villkoren i artikel 16, liksom för spannmål som ställs under kontroll eftersom de används för tillverkning av spritdrycker som avses i artikel 4 i förordning (EG) nr 2825/93, skall från och med den 1 mars 2000 lämnas enbart mot uppvisande av en bidragslicens som utfärdats enligt villkoren i artikel 7.
Ovanstående stycke gäller inte export i samband med sådant internationellt livsmedelsbistånd som avses i artikel 10.4 i avtalet och inte heller i samband med sådana leveranser som avses i artiklarna 4.1 tredje strecksatsen, 36, 40, 44, 45 och 46.1 i förordning (EG) nr 800/1999, eller sådana exporter som avses i artikel 14.
2. Exportbidrag enligt det förutfastställelsesystem som avses i artikel 5.2 skall lämnas enbart mot uppvisande av en bidragslicens innehållande förutfastställelse av bidragssatserna.
3. Bidragslicensen får inte överlåtas. Den skall utnyttjas av licensinnehavaren.
4. Om den berörda parten inte avser att exportera via någon annan medlemsstat än den stat där bidragslicensen söks, får den behöriga myndigheten spara den, till exempel i form av en datafil.
5. Vid tillämpning av denna artikel på spannmål som ställs under kontroll eftersom de används för tillverkning av spritdrycker som avses i artikel 4 i förordning (EEG) nr 2825/93, skall med "export" avses att varorna ställs under sådan kontroll.
Artikel 7
1. Bidragslicensen skall sökas och utfärdas för ett bestämt belopp som anges i euro.
Om inte annat sägs i bestämmelserna i artikel 20 skall ansökan om bidragslicens samt bidragslicensen upprättas enligt bilaga F.
2. Den berörda parten får begära förutfastställelse av de bidragssatser som gäller den dag när ansökan lämnas in. I detta fall skall förutfastställelsen gälla alla tillämpliga bidragssatser. En enda begäran om förutfastställelse, inlämnad enligt villkoren i bilaga F, får göras antingen i samband med ansökan om bidragslicensen eller från och med den dag bidragslicensen ställs ut men före dess sista giltighetsdag.
Bestämmelsen om förutfastställelse är inte tillämplig på exportleveranser som genomförs före ansökningsdagen.
3. Utfärdandet av en bidragslicens medför att innehavaren förpliktar sig att begära bidrag, för exportleveranser som genomförs under licensens giltighetstid, för ett belopp som är lika med det belopp för vilket bidragslicensen utfärdats. Uppfyllandet av denna förpliktelse garanteras genom den säkerhet som avses i artikel 11.
4. De förpliktelser som avses i punkt 3 i denna artikel är primära krav enligt definitionen i artikel 20 i förordning (EEG) nr 2220/85.
Det primära kravet skall anses vara uppfyllt om aktören har överlämnat ansökan/ansökningar avseende exporter som genomförts under bidragslicensens giltighetstid och i enlighet med de villkor som anges i bilaga F-VI. Om ansökan inte är exportdeklarationen skall den, förutom i fall av force majeure, lämnas in senast tre månader efter det att exportdeklarationen har mottagits.
Bevis på att aktören uppfyllt det primära kravet skall tillhandahållas genom att exemplar nr 1 av den vederbörligen utfärdade bidragslicensen visas upp för den behöriga myndigheten, i enlighet med bestämmelserna i bilaga F-VI. Detta bevis skall lämnas inom nio månader efter det att bidragslicensen upphört att gälla.
Artikel 8
1. Ansökan om licens får lämnas in
a) före den 31 augusti för licenser som är giltiga från och med den 1 oktober,
b) före den 5 november för licenser som är giltiga från och med den 1 december,
c) före den 5 januari för licenser som är giltiga från och med den 1 februari,
d) före den 5 mars för licenser som är giltiga från och med den 1 april,
e) före den 5 maj för licenser som är giltiga från och med den 1 juni,
f) före den 5 juli för licenser som är giltiga från och med den 1 augusti.
2. Medlemsstaterna skall underrätta kommissionen senast
- den 5 september beträffande ansökningar om licenser som avses i punkt 1 a,
- den 12 november beträffande ansökningar om licenser som avses i punkt 1 b,
- den 12 januari beträffande ansökningar om licenser som avses i punkt 1 c,
- den 12 mars beträffande ansökningar om licenser som avses i punkt 1 d,
- den 12 maj beträffande ansökningar om licenser som avses i punkt 1 e,
- den 12 juli beträffande ansökningar om licenser som avses i punkt 1 f.
3. Kommissionen skall fastställa det belopp för vilket bidragslicenserna får utfärdas på grundval av följande uppgifter:
a) maximibelopp för bidragen, fastställt i enlighet med artikel 9.2 i avtalet,
minus
b) i förekommande fall det belopp med vilket maximibeloppet som fick beviljas under föregående budgetår överskridits,
minus
c) det belopp som är reserverat för att täcka sådan export som avses i artikel 14,
minus
d) de utbetalningar som gjorts under budgetåret och som avser export före den 1 mars år 2000,
minus
e) de utbetalningar som gjorts under innevarande budgetår och som avser export under föregående budgetår,
minus
f) de belopp för vilka bidragslicenser som är giltiga under det aktuella budgetåret har utfärdats,
plus
g) det belopp för vilket utfärdade licenser, enligt artikel 12, har återlämnats,
plus
h) eventuell outnyttjad del av det belopp som reserverats enligt punkt c ovan,
och
i) osäkerhetsfaktorer beträffande vissa av dessa belopp.
4. Totalbeloppet för de licenser som får utfärdas för var och en av de perioder som avses i punkt 1 är
- 30 % av det belopp som avses i punkt 3 för den period som avses i punkt 1 a,
- 20 % av det belopp som avses i punkt 3 och som fastställts den 12 november för den period som avses i punkt 1 b,
- 25 % av det belopp som avses i punkt 3 och som fastställts den 12 januari för den period som avses i punkt 1 c,
- 33 % av det belopp som avses i punkt 3 och som fastställts den 12 mars för den period som avses i punkt 1 d,
- 50 % av det belopp som avses i punkt 3 och som fastställts den 12 maj för den period som avses i punkt 1 e,
- 100 % av det belopp som avses i punkt 3 och som fastställts den 12 juli för den period som avses i punkt 1 f.
5. Ifall totalbeloppet för de ansökningar som inkommit för en av de berörda perioderna skulle överstiga det maximibelopp som anges i punkt 4, skall kommissionen fastställa en nedsättningskoefficient gällande för alla ansökningar som inlämnats före motsvarande tidpunkter som anges i punkt 1, så att det maximibelopp som anges i punkt 4 inte överskrids.
Kommissionen skall offentliggöra koefficienten i Europeiska gemenskapernas officiella tidning inom fem arbetsdagar efter det datum som anges i punkt 2.
6. Om kommissionen fastställer en nedsättningskoefficient, får licenserna utfärdas för det belopp som begärts, multiplicerat med 1 minus den nedsättningskoefficient som fastställts i enlighet med punkt 5 eller punkt 8.
I sådana fall får sökanden dra tillbaka sin ansökan inom fem arbetsdagar efter det att koefficienten har offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.
7. Medlemsstaterna skall underrätta kommissionen - före den 1 oktober, den 1 december, den 1 februari, den 1 april, den 1 juni respektive den 1 augusti - om de belopp för vilka vissa sökande har dragit tillbaka sin licensansökan i enlighet med punkt 6.
8. Licensansökningar får lämnas utanför de perioder som anges i punkt 1 från och med den 1 oktober varje budgetperiod. Uppgift om de ansökningar som lämnats in under en vecka skall meddelas kommissionen nästföljande tisdag. Dessa licenser får utfärdas från och med den måndag som följer efter meddelandet, under förutsättning att kommissionen inte vidtagit någon åtgärd.
Om kommissionen bedömer att det finns risk för att Europeiska unionens internationella åtaganden äventyras får den tillämpa en nedsättningskoefficient på de licensansökningar som är under behandling, med hänsyn särskilt till den beräkningsmetod som anges i punkterna 3 och 4. Den får även tillfälligt stoppa utfärdandet av licenser.
Kommissionen skall offentliggöra koefficienten i Europeiska gemenskapernas officiella tidning inom fyra dagar efter det datum som ansökningarna, enligt första stycket, meddelats.
9. De licensansökningar som avses i föregående punkt får sökas enbart om ingen nedsättningskoefficient har fastställts i enlighet med punkt 5, och då upp till de belopp som anges i punkt 4, plus de belopp för vilka inga licenser har utfärdats samt de belopp för vilka licenser återlämnats.
10. Licensansökningar får lämnas in från och med den 15 augusti för exportleveranser som skall genomföras före den 1 oktober, under de villkor som anges i punkt 8, om de belopp som fastställts i enlighet med punkt 3 fortfarande är tillgängliga.
11. Bestämmelserna i punkterna 1 - 5, 7 samt 9 och 10 gäller från och med den 15 juli år 2000.
Artikel 9
1. Bidragslicensen är giltig från och med det datum som anges på licensansökan och enligt de villkor som anges i bilaga F.
2. Bidragslicensen är giltig fram till utgången av den femte månaden efter ansökan eller till budgetperiodens slut om denna tidpunkt infaller tidigare.
Förutfastställda bidragssatser skall dock vara giltiga fram till utgången av den femte månaden efter ansökan om förutfastställelse, eller under licensens giltighetstid om denna upphör att gälla tidigare.
Kommissionen får förlänga giltighetstiden för licenser som är utfärdade den 1 juni eller senare.
Om förutfastställda bidragssatser tillämpas för exporter som genomförs från och med den 1 mars 2000 och senast den 30 september 2000 skall dessa satser gälla fram till slutet på certfikatets giltighet.
Ansökningar om förutfastställelse skall utformas i enlighet med punkt II i bilaga F.
Det får inte göras någon förutfastställelse för dellicenser oberoende av den licens på grundval av vilken de ställts ut.
Artikel 10
I ansökningar om bidragslicenser och bidragslicenser som upprättas för att genomföra en internationell livsmedelsbiståndsinsats enligt artikel 10.4 i avtalet skall i fält 20 någon av följande noteringar göras:
"Certificado GATT - Ayuda alimentaria"
"GATT-attest - Fødevarehjælp"
"GATT-Bescheinigung - Nahrungsmittelhilfe"
"Πιστοποιητικό ΓΣΔE - Επισιτιστική βοήθεια"
"GATT certificate - Food aid"
"Certificat GATT - Aide alimentaire"
"Titolo GATT - Aiuto alimentare"
"GATT-certificaat - Voedselhulp"
"Certificado GATT - Ajuda alimentar"
"GATT-todistus - Elintarvikeapu"
"GATT-licens - Livsmedelsbistånd".
Bestämmelserna i artikel 8 gäller inte för dessa licenser.
Utan hinder av de förordningar som reglerar de bidragssatser som gäller för export av basprodukter i form av varor skall de bidragssatser med förutfastställelse som tillämpas för licensansökningar och utfärdade licenser för livsmedelsbistånd, vara de satser som gäller för annan export utan förutfastställelse av bidragssatserna. De satser som skall användas är de som gäller den dag som fastställs enligt artikel 2 i förordning (EG) nr 259/98 - vid export i form av livsmedelsbistånd från gemenskapen - eller den dag som fastställs i artikel 13.2 i förordning (EG) nr 174/1999(28) - vid export av mjölk eller mjölkprodukter i form av nationellt livsmedelsbistånd.
Artikel 11
Ansökningar om andra bidragslicenser än sådana som gäller livsmedelsbistånd, enligt artikel 10, gäller enbart om en säkerhet som uppgår till 25 % av det begärda beloppet har ställts enligt de villkor som anges i artikel 15 i förordning (EG) nr 1291/2000.
Säkerheten skall frisläppas enligt de villkor som anges i artikel 12.
Artikel 12
1. Vid användning av den nedsättningskoefficient som avses i artikel 8.5 och 8.8 skall säkerheten genast frisläppas upp till det säkerhetsbelopp som ställts, multiplicerat med nedsättningskoefficienten.
2. 94 % av säkerheten skall frisläppas när sökanden, i enlighet med artikel 8.6, avstår från sin licensansökan.
3. Hela säkerheten skall frisläppas när licensinnehavaren har begärt bidrag som uppgår till 95 % av det belopp för vilket licensen har utfärdats.
4. När bidragslicensen inte har utnyttjas upp till 95 % av det belopp för vilket den utfärdats, skall säkerheten förverkas upp till 25 % av skillnaden mellan 95 % av det belopp för vilket licensen har utfärdats och det belopp som faktiskt har utnyttjats.
5. Om licensinnehavaren återlämnar licensen före den 28 februari skall det belopp som förverkats i enlighet med punkt 4 minskas med 50 %. Om licensinnehavaren återlämnar licensen efter denna tidsgräns men före den 15 augusti 2000 och före den 31 maj övriga år, skall det belopp som förverkats i enlighet med punkt 4 minskas med 25 %.
6. En innehavare av en bidragslicens som kan styrka att han har deltagit i ett öppet anbudsförfarande i ett importland utanför gemenskapen enligt artikel 49 i förordning (EG) nr 1291/2000, och att han inte tilldelats kontrakt, får lämna in en begäran om att avstå från ett belopp motsvarande det bidrag som han skulle ha fått om han hade tilldelats kontrakt. I sådana fall skall licensbeloppet minskas med detta belopp, och motsvarande säkerhet skall frisläppas.
Artikel 13
1. Medlemsstaterna skall före utgången av varje månad underrätta kommissionen om de bidragsbelopp som de har beviljat under föregående månad för exportleveranser som genomförts före den 1 mars 2000.
2. Medlemsstaterna skall före den 1 januari varje år underrätta kommissionen, och första gången före den 1 januari 2001, om summan av alla bidragsbelopp som de beviljat fram till den 30 september föregående år för exportleveranser som genomförts under närmast föregående budgetperiod samt om de belopp som beviljats men inte tidigare anmälts för exportleveranser som genomförts under tidigare budgetperioder, med angivande av de aktuella perioderna.
3. Vid tillämpningen av föregående punkt skall förskottsbetalningar anses vara bidrag som faktiskt beviljats. Meddelanden beträffande återbetalning av felaktigt utbetalda bidrag skall lämnas separat.
4. Medlemsstaterna skall före den 10:e varje månad underrätta kommissionen om följande:
a) Belopp för vilka bidragslicenser har återlämnats under föregående månad enligt villkoren i artikel 12.5.
b) Belopp för vilka bidragslicenser har återlämnats eller belopp med vilka licensbeloppen har minskats under föregående månad enligt villkoren i artikel 12.6.
c) Belopp för vilka bidragslicenser förfallit till betalning och som inte utnyttjats.
d) De bidragslicenser som utfärdats under föregående månad enligt artikel 10.
Artikel 14
1. Till och med den 30 september 2000, och därefter för varje budgetperiod från och med den 1 oktober 2000, får bidrag inom en reserv på totalt 30000000 euro för varje budgetår betalas ut för exportleveranser som inte omfattas av någon licens.
Denna artikel gäller dock inte export i samband med sådant internationellt livsmedelsbistånd som avses i artikel 10.4 i avtalet och inte heller i samband med sådana leveranser som avses i artiklarna 4.1 tredje strecksatsen, 36, 40, 44, 45 och 46.1 i förordning (EG) nr 800/1999.
2. Bestämmelserna i denna artikel skall tillämpas på exporter som utförs av aktörer som inte innehaft någon bidragslicens sedan början av den berörda budgetperioden och som inte innehar licens vid exporttillfället. Den sammanlagda summan av de ansökningar som en sådan aktör lämnar in i enlighet med villkoren i bilaga F-VI punkt 2 under det berörda budgetåret och innan ansökan avseende den berörda exporten lämnas in får inte överstiga 50000 euro.
Detta är endast tillämpligt i den medlemsstat där varorna tillverkats eller sammansatts.
3. Medlemsstaterna skall senast den 5 och den 20 varje månad underrätta kommissionen om de bidragsbelopp som de har beviljat i enlighet med denna artikel från och med den 16 till slutet av föregående månad respektive från och med den första till den 15 innevarande månad.
Om den summa som medlemsstaterna anger uppnår 20000000 euro skall kommissionen upphäva tillämpningen av punkterna 1 och 2 i denna artikel för exporter som inte omfattas av en bidragslicens.
Artikel 15
1. Med undantag av de bestämmelser som rör importlicenser skall förordning (EG) nr 1291/2000 tillämpas på de bidragslicenser som avses i föreliggande förordning.
Bestämmelserna avseende de rättigheter och skyldigheter som följer av licenser utställda i kvantiteter skall med beaktande av bestämmelserna i bilaga F också tillämpas på de rättigheter och skyldigheter som följer av de bidragslicenser som avses i föreliggande förordning och som är utställda i eurobelopp.
2. Genom undantag från punkt 1 får följande bestämmelser i förordning (EG) nr 1291/2000 inte tillämpas på de bidragslicenser som avses i föreliggande förordning:
- Artiklarna 9, 12, 14, 21, 24, 32, 33, 35, 42, 46, 47 och 50.
- Artikel 8.2.
- Artikel 8.4.
- Artikel 18.1.
- Artikel 36.5.
3. När det gäller tillämpningen av artikel 40 i förordning (EG) nr 1291/2000 får licenser som är giltiga till och med den 30 september inte förlängas. I dessa fall skall licenserna med hänvisning till force majeure upphävas i fråga om belopp som man ännu inte ansökt om.
Artikel 16
1. Bestämmelserna i förordning (EEG) nr 800/1999 skall tillämpas. Vid export av varorna skall sökanden dessutom deklarera de kvantiteter av basprodukter, därav bearbetade produkter eller produkter som jämställs med en av dessa två kategorier enligt artikel 1.3, som faktiskt har förbrukats, i den mening som avses i artikel 3.2, vid framställning av dessa varor och för vilka exportbidrag kommer att begäras, eller på annat sätt hänvisa till sammansättningen, om den har fastställts i enlighet med artikel 3.2 tredje stycket.
När varor har förbrukats vid framställning av varor som skall exporteras, skall sökandens deklaration innehålla uppgifter om de faktiskt förbrukade varukvantiteterna samt om arten och kvantiteten av varje basprodukt, därav bearbetad produkt eller produkt som jämställs med en av dessa två kategorier enligt artikel 1.3 som har förbrukats vid framställning av de aktuella varorna.
Sökanden skall till stöd för sin deklaration förse de behöriga myndigheterna med alla de handlingar och uppgifter som dessa anser vara av intresse.
De behöriga myndigheterna skall vidta nödvändiga åtgärder för att kontrollera riktigheten av de inlämnade deklarationerna.
På begäran av de behöriga myndigheterna i den medlemsstat inom vars territorium tullformaliteterna i samband med exporten äger rum skall de behöriga myndigheterna i de övriga medlemsstaterna direkt meddela alla tillgängliga uppgifter för att möjliggöra kontroll av sökandens deklaration.
2. Genom undantag från föregående punkt och efter överenskommelse med de behöriga myndigheterna kan deklarationen avseende de förbrukade produkterna eller varorna ersättas med en sammanfattande deklaration av mängden förbrukade produkter eller med en hänvisning till en deklaration av dessa kvantiteter, om de redan beräknats i enlighet med artikel 3.2 tredje stycket under förutsättning att tillverkaren ställer all nödvändig information till myndigheternas förfogande som krävs för att kontrollera deklarationen.
3. Om en sökande inte lämnar den deklaration som avses i punkt 1 eller inte lämnar in tillfredsställande dokumentation till stöd för sin deklaration, skall han inte ha rätt till exportbidrag.
Om sökanden på ett tillfredsställande sätt hos den behöriga myndigheten styrker att han inte har eller inte kan lämna de uppgifter som krävs beträffande framställningen av de varor som skall exporteras, och dessa varor anges i kolumnerna 1 och 2 i bilaga D, skall han på uttrycklig begäran beviljas ett exportbidrag, som skall beräknas på grundval av en analys av arten och kvantiteten av de basprodukter som ingår i de varor som skall exporteras och i enlighet med omräkningstabellen i bilaga D. Den behöriga myndigheten skall fastställa villkoren för hur denna analys skall genomföras.
Kostnaden för en sådan analys skall bäras av sökanden.
Om den exporterade varan är en av dem som avses i artikel 4.1 i förordning (EEG) nr 2571/97, skall bidragssatsen för mjölkprodukter vara den som gäller för användning av mjölkprodukter till nedsatt pris, om inte exportören styrker att varan inte innehåller mjölkprodukter till nedsatt pris.
4. Punkterna 1 och 2 skall inte tillämpas på de mängder av jordbruksprodukter som fastställs enligt bilaga C, med undantag av
- sådana produkter som avses i punkt 1 första stycket och som exporteras i form av varor som delvis framställts av produkter som omfattas av förfaranden för aktiv förädling enligt de villkor som fastställs i artikel 3.3 b,
- ägg eller äggprodukter som exporteras i form av pastaprodukter enligt KN-nummer 19021100,
- torrsubstanshalten i färska pastaprodukter enligt artikel 3.3 a,
- arten av de faktiskt förbrukade basprodukterna vid framställning av D-glucitol (sorbitol) enligt KN-numren 290544 och 3824 60 samt eventuellt de procentandelar D-glucitol (sorbitol) som framställs av stärkelseprodukter och sackaros,
- de kvantiteter kasein som exporteras i form av varor enligt KN-nummer 35019090,
- maltdryckens platograd enligt KN-nummer 2202 90 10,
- den kvantitet ej mältat korn som godkänns av behöriga myndigheter.
Den varubeskrivning som anges i exportdeklarationen och i ansökan om bidrag för de varor som förtecknas i bilaga C skall göras enligt nomenklaturen i denna bilaga.
5. När varorna analyseras i enlighet med denna artikel skall analysmetoderna vara de som avses i kommissionens förordning (EEG) nr 4056/87(29) eller, om sådana metoder saknas, de som används i samband med klassificering enligt Gemensamma tulltaxan av motsvarande varor som importeras till Europeiska unionen.
6. I det dokument som attesterar den nämnda exporten skall anges kvantiteterna av de exporterade varorna och kvantiteterna av de varor som avses i punkt 1 första stycket eller ges en hänvisning till den sammansättning som har fastställts i enlighet med artikel 3.2 tredje stycket. Om punkt 2 andra stycket gäller, skall i stället för de sistnämnda kvantiteterna anges de basproduktkvantiteter som anges i kolumn 4 i bilaga D och som motsvarar resultatet av analysen av de exporterade varorna.
7. Vid tillämpning av punkterna 1 och 2 skall varje medlemsstat meddela kommissionen vilka kontroller som den genomför inom sitt territorium för de olika slagen av exporterade varor. Kommissionen skall underrätta de övriga medlemsstaterna om detta.
8. I fråga om exportleveranser som genomförs under perioden 1 oktober - 15 oktober varje år får bidragen inte betalas ut före den 16 oktober.
Artikel 17
1. I enlighet med artikel 16 skall sökanden deklarera följande för varor enligt KN-numren 04052010, 0405 20 30, 1806 90 60 till 1806 90 90, KN-nummer 1901 samt 2106 90 98, som innehåller en hög andel mjölkprodukter enligt KN-numren 04021019, 0402 21 19, 0405 00 och 0406, nedan kallade mjölkprodukter:
a) antingen att inga av mjölkprodukterna har importerats från tredje land under en särskild ordning som ger nedsatt tullavgift,
eller
b) kvantiteten av de mjölkprodukter som har importerats från tredje land under en särskild ordning som ger nedsatt tullavgift.
2. I punkt 1 betyder uttrycket "som innehåller en hög andel mjölkprodukter" att de använda mjölkprodukterna skall utgöra minst 51 kg per 100 kg av den exporterade varan.
3. När en begäran görs om att kvantiteterna skall bestämmas i enlighet med artikel 3.2 tredje stycket, får den behöriga myndigheten godta ett intyg från deklaranten om att de kvantiteter mjölkprodukter som ingår inte har åtnjutit någon särskild ordning som har berättigat till nedsatt tullavgift vid importtillfället.
4. Den deklaration som lämnas in i enlighet med punkt 1 eller det intyg som läggs fram i enlighet med punkt 3 får godtas av den behöriga myndigheten om det visas att priset för den mjölkprodukt som ingår i exportvaran är detsamma som eller ligger nära det som gäller på gemenskapsmarknaden för motsvarande produkt. Vid prisjämförelsen skall hänsyn tas till den tidpunkt vid vilken mjölkprodukten köpts.
5. Om kvantiteter som förbrukats har åtnjutit en särskild ordning som ger nedsatt tullavgift, skall bidraget beräknas i enlighet med artikel 17 i rådets förordning (EG) nr 1255/1999.
Artikel 18
Det exportbidrag som avses i artikel 1.1 skall inte beviljas för varor som har övergått till fri omsättning i enlighet med artikel 24 i fördraget och som återutförs.
Exportbidraget skall inte heller beviljas för sådana varor, om de exporteras efter bearbetning eller ingår i andra varor.
Artikel 19
Kommissionen skall vid behov anpassa denna förordning enligt ändringarna i Kombinerade nomenklaturen eller anpassa bilaga B för att bibehålla överensstämmelse med bilagorna till de förordningar som nämns i artikel 1.1.
Artikel 20
Fram till och med den 31 december 2000 får berörda parter, under förutsättning att de behöriga myndigheterna godtar detta, använda den blankett som ingår i bilaga F till förordning (EG) nr 1222/94 inom ramen för de bestämmelser som anges i bilaga F till samma förordning, i stället för bilaga F till den här förordningen.
Artikel 21
Förordning (EG) nr 1222/94 skall upphöra att gälla.
Hänvisningar till den upphävda förordningen skall förstås som hänvisningar till den här förordningen och läsas enligt jämförelsetabellen i bilaga G.
Artikel 22
Denna förordning träder i kraft dagen efter det att den har offentliggjorts.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.
Utfärdat i Bryssel den 13 juli 2000.