EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV 2010/65/EU
af 20. oktober 2010
om meldeformaliteter for skibe, der ankommer til eller afgår fra havne i medlemsstaterne, og om ophævelse af direktiv 2002/6/EF
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 100, stk. 2,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale udvalg (1),
under henvisning til udtalelse fra Regionsudvalget (2),
efter den almindelige lovgivningsprocedure (3), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
For at lette trafikken pålægger Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/6/EF af 18. februar 2002 om meldeformaliteter for skibe, der ankommer til og/eller afgår fra havne i Fællesskabets medlemsstater (4), medlemsstaterne at acceptere visse standardiserede formularer (FAL-formularer), sådan som de er fastlagt ved Den Internationale Søfartsorganisations (IMO) konvention om lettelse af international samfærdsel ad søvejen (FAL-konventionen) af 9. april 1965 med senere ændringer.
(2)
For at lette søtransporten og reducere den administrative byrde, der pålægges rederierne, er det i videst muligt omfang nødvendigt at forenkle og harmonisere de meldeformaliteter, som EU-retsakter og medlemsstaterne kræver. Dette direktiv bør dog ikke berøre arten og indholdet af de oplysninger, der kræves, og bør ikke indføre yderligere meldekrav for skibe, der ikke allerede er underkastet en sådan forpligtelse i henhold til lovgivningen i medlemsstaterne. Det bør kun beskæftige sig med, hvordan informationsprocedurerne kan forenkles og harmoniseres, og hvordan oplysningerne kan samles mere effektivt.
(3)
De oplysninger, der skal afgives på FAL-formularer, falder sammen med de oplysninger, der kræves forelagt i følgende retsakter for skibe, der ankommer til og/eller afgår fra havne: Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/59/EF af 27. november 2000 om modtagefaciliteter i havne til driftsaffald og lastrester fra skibe (5), Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/59/EF af 27. juni 2002 om oprettelse af et trafikovervågnings- og trafikinformationssystem for skibsfarten i Fællesskabet (6), Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 725/2004 af 31. marts 2004 om bedre sikring af skibe og havnefaciliteter (7), Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/16/EF af 23. april 2009 om havnestatskontrol (8), og i givet fald den internationale kode for søtransport af farligt gods, vedtaget i 1965, med senere vedtagne og ikrafttrådte ændringer. Når disse oplysninger svarer til kravene i ovennævnte retsakter, bør det derfor accepteres, at de indgives på FAL-formularer.
(4)
I betragtning af skibsfartens globale dimension er det nødvendigt, at EU-retsakter tager hensyn til kravene fra IMO, hvis der skal ske en forenkling.
(5)
Medlemsstaterne bør uddybe samarbejdet mellem deres kompetente myndigheder, herunder told-, grænsekontrol-, sundheds- og transportmyndigheder, for at fortsætte med at forenkle og harmonisere meldeformaliteterne i Unionen og gøre så effektiv brug som muligt af elektronisk dataoverførsel og informationsudvekslingssystemer med henblik på en i videst muligt omfang samtidig fjernelse af hindringer for søtransporten og etablering af et europæisk søtransportområde uden barrierer.
(6)
Detaljerede statistikker vedrørende søtransport bør være tilgængelige, så effektiviteten af og behovet for politikforanstaltninger rettet mod lettelse af samfærdslen ad søvejen inden for Unionen kan bedømmes under hensyntagen til behovet for ikke at skabe unødvendige yderligere krav med hensyn til medlemsstaternes indsamling af statistikker og for fuldt ud at benytte sig af Eurostat. For gennemførelsen af dette direktiv vil det være vigtigt at indsamle relevante data vedrørende skibstrafik inden for Unionen og/eller skibe, der anløber havne i tredjelande eller frizoner.
(7)
Det bør være lettere for rederier at opnå status som »skibe i fast rutefart« i overensstemmelse med målet i Kommissionens meddelelse og handlingsplan af 21. januar 2009 om etablering af et europæisk søtransportområde uden barrierer.
(8)
For alle meldeformaliteter bør elektronisk dataoverførsel finde generel anvendelse hurtigst muligt og senest den 1. juni 2015 baseret på internationale standarder under FAL-konventionen, når det er muligt. For at strømline og fremskynde overførslen af potentielt meget store informationsmængder bør der bruges elektroniske formater til meldeformaliteter, når det er muligt. Inden for Unionen bør indgivelse af oplysninger på FAL-formularer i papirformat være undtagelsen og kun accepteres for skibe for en begrænset periode. Medlemsstaterne opfordres til at anvende administrative midler, herunder økonomiske incitamenter, til at fremme brugen af elektroniske formater. Af ovennævnte årsager bør udveksling af oplysninger mellem de kompetente myndigheder i medlemsstaterne ske elektronisk. For at fremme en sådan udvikling bør det sikres, at de elektroniske systemer i højere grad bliver teknisk interoperable og så vidt muligt på samme tidspunkt, således at det europæiske søfartsområde uden barrierer kan fungere gnidningsfrit.
(9)
De involverede parter i handel og transport bør være i stand til at afgive standardiserede oplysninger og dokumenter via et enstrenget elektronisk system for at opfylde meldeformaliteterne. Individuelle data bør kun afgives én gang.
(10)
De SafeSeaNet-systemer, der er oprettet i de enkelte lande og på EU-plan, bør lette modtagelsen, udvekslingen og fordelingen af oplysninger mellem medlemsstaternes informationssystemer for søfartsaktiviteter. For at lette søtransporten og reducere de administrative byrder, der pålægges branchen, bør SafeSeaNet-systemet være interoperabelt med andre af Unionens systemer for meldeformaliteter. SafeSeaNet-systemet bør bruges til yderligere informationsudveksling med henblik på at lette søtransporten. Det bør ikke være nødvendigt at lade meldeformaliteter indgå i SafeSeaNet-systemet med henblik på afgivelse af oplysninger til udelukkende nationale formål.
(11)
Når der vedtages nye EU-foranstaltninger, bør det sikres, at medlemsstaterne kan bevare den elektroniske dataoverførsel og ikke er nødt til at anvende papirformater.
(12)
Fuldt udbytte af det elektroniske dataforsendelsessystem kan kun opnås, hvis der er hurtig og effektiv kommunikation mellem SafeSeaNet, e-told og de elektroniske systemer, som anvendes til indsamling og indhentning af data. Med henblik herpå bør der for at begrænse de administrative byrder primært anvendes gældende standarder.
(13)
FAL-formularerne ajourføres jævnligt. Derfor bør der i dette direktiv henvises til den gældende version af disse formularer. Alle oplysninger, som skal afgives i henhold til medlemsstaternes lovgivning, og som ligger ud over kravene i FAL-konventionen, bør meddeles i et format, der udformes på grundlag af FAL-konventionens standarder.
(14)
Dette direktiv bør ikke berøre Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 af 12. oktober 1992 om indførelse af en EF-toldkodeks (9), Kommissionens forordning (EØF) nr. 2454/93 af 2. juli 1993 om visse gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 om indførelse af en EF- toldkodeks (10), Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 562/2006 af 15. marts 2006 om indførelse af en fællesskabskodeks for personers grænsepassage (Schengengrænsekodeks) (11) eller national lovgivning vedrørende grænsekontrol for medlemsstater, der ikke anvender Schengengrænsekodeksen, og Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 450/2008 af 23. april 2008 om EF-toldkodeksen (moderniseret toldkodeks) (12).
(15)
For at gøre elektronisk informationsoverførsel til normen og lette søtransporten bør medlemsstaterne udvide brugen af systemer til elektronisk overførsel af data efter en passende tidsplan og bør i samarbejde med Kommissionen drøfte muligheden for at harmonisere brugen af systemer til elektronisk overførsel af data. Med henblik herpå bør der tages hensyn til arbejdet i Styringsgruppen på Højt Plan vedrørende SafeSeaNet-systemet for så vidt angår SafeSeaNet-køreplanen, når den vedtages, og til de konkrete finansieringsbehov og den respektive tildeling af EU-midler til udvikling af elektronisk dataoverførsel.
(16)
Skibe i drift mellem havne i Unionens toldområde bør fritages for pligten til at fremlægge de i FAL-formularerne omhandlede oplysninger, når disse skibe ikke er afsejlet fra, undervejs anløber eller er på vej til en havn uden for dette område eller en frizone af kontroltype I som defineret i toldlovgivningen, med forbehold af gældende EU-retsakter og de oplysninger, som medlemsstaterne måtte anmode om for at beskytte deres indre orden og sikkerhed samt håndhæve deres told-, skatte-, immigrations-, miljø- og sundhedslovgivning.
(17)
Fritagelse fra administrative formaliteter bør også gives på grundlag af skibets last og ikke blot på grundlag af dets destination og/eller den havn, der er afsejlet fra. Dette er nødvendigt for at sikre, at yderligere formaliteter for skibe, der har anløbet en havn i et tredjeland eller en frizone, minimeres. Kommissionen bør undersøge dette spørgsmål inden for rammerne af rapporten til Europa-Parlamentet og Rådet om den praktiske gennemførelse af dette direktiv.
(18)
Der bør indføres en ny foreløbig formular, som harmoniserer oplysningskravene i den sikringserklæring, der skal afgives i henhold til forordning (EF) nr. 725/2004.
(19)
Nationale sprogkrav er ofte en hindring for udvikling af et net af kystnær skibsfart. Medlemsstaterne bør gøre sig alle mulige anstrengelser for at fremme skreven og mundtlig kommunikation inden for skibsfart mellem medlemsstaterne i overensstemmelse med international praksis for at finde frem til fælles kommunikationsformer.
(20)
Kommissionen bør i overensstemmelse med artikel 290 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde tillægges beføjelser til at vedtage delegerede retsakter for så vidt angår bilaget til dette direktiv. Det er af særlig betydning, at Kommissionen udfører passende høringer i forbindelse med sit forberedende arbejde, herunder på ekspertniveau.
(21)
I de forskellige EU-retsakter, hvori der f.eks. opstilles krav til formaliteter med hensyn til forudgående anmeldelse ved anløb af havne, bl.a. direktiv 2009/16/EF, kan der pålægges forskellige frister for opfyldelsen af disse formaliteter. Kommissionen bør undersøge muligheden for at afkorte og harmonisere disse frister ved at drage fordel af de aktuelle fremskridt inden for elektronisk databehandling inden for rammerne af rapporten til Europa-Parlamentet og Rådet om den praktiske gennemførelse af dette direktiv, der, hvis det er relevant, bør indeholde et forslag til retsakt.
(22)
Inden for rammerne af rapporten til Europa-Parlamentet og Rådet om den praktiske gennemførelse af dette direktiv bør Kommissionen overveje, i hvilken udstrækning målet for dette direktiv, navnlig forenkling af de administrative formaliteter for skibe, der anløber og/eller afsejler fra medlemsstaternes havne, bør udvides til også at omfatte baglandet, navnlig sejlads på indre vandveje, for at sikre hurtigere og glattere afvikling af sejladsen ind i landet og for at opnå en varig løsning på problemet med trængsel i og omkring søhavnene.
(23)
Målene for dette direktiv, nemlig at lette søtransporten på en harmoniseret måde i hele Unionen, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne og kan derfor på grund af dets omfang og virkninger bedre nås på EU-plan, Unionen kan derfor træffe foranstaltninger i overensstemmelse med nærhedsprincippet, jf. artikel 5 i traktaten om Den Europæiske Union. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går dette direktiv ikke ud over, hvad der er nødvendigt for at nå disse mål.
(24)
I henhold til Den Europæiske Unions Domstols retspraksis er gennemførelsen af et direktiv ikke obligatorisk, hvis den af geografiske grunde er formålsløs. Dette direktivs krav er derfor ikke relevante for medlemsstater, der ikke har nogen havne, som skibe omfattet af dette direktiv normalt kan anløbe.
(25)
Foranstaltningerne i dette direktiv fører frem mod målene for Lissabondagsordenen.
(26)
Adgangen til SafeSeaNet og til andre elektroniske systemer bør reguleres for at beskytte kommercielle og fortrolige informationer og ske med forbehold af gældende ret vedrørende beskyttelse af kommercielle oplysninger og, hvad angår personoplysninger, af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 95/46/EF af 24. oktober 1995 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger og om fri udveksling af sådanne oplysninger (13) og af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 45/2001 af 18. december 2000 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger i fællesskabsinstitutionerne og -organerne og om fri udveksling af sådanne oplysninger (14). Medlemsstaterne og Unionens institutioner og organer bør være særlig opmærksomme på behovet for at beskytte kommercielle og fortrolige oplysninger gennem passende adgangskontrolsystemer.
(27)
I overensstemmelse med punkt 34 i den interinstitutionelle aftale om bedre lovgivning (15) opfordres medlemsstaterne til, både i egen og i Unionens interesse, at udarbejde og offentliggøre deres egne oversigter, der så vidt muligt viser overensstemmelsen mellem dette direktiv og gennemførelsesforanstaltningerne.
(28)
Af hensyn til klarheden bør direktiv 2002/6/EF erstattes af nærværende direktiv -
VEDTAGET DETTE DIREKTIV:
Artikel 1
Genstand og anvendelsesområde
1. Dette direktiv har til formål at forenkle og harmonisere de administrative procedurer i forbindelse med søtransport ved at gøre elektronisk dataoverførsel til normen og ved at rationalisere meldeformaliteterne.
2. Dette direktiv finder anvendelse på meldeformaliteter i forbindelse med søtransport, der skal overholdes af skibe ved ankomst til eller afsejling fra havne beliggende i medlemsstaterne.
3. Dette direktiv finder ikke anvendelse på skibe, der er fritaget for meldeformaliteter.
Artikel 2
Definitioner
I dette direktiv forstås ved:
a) »meldeformaliteter«: de oplysninger, jf. bilaget, der i henhold til den gældende lovgivning i en medlemsstat skal afgives med administrative og proceduremæssige formål, når et skib ankommer til eller afsejler fra en havn i den pågældende medlemsstat
b) »FAL-konventionen«: IMO's konvention om lettelse af international samfærdsel ad søvejen af 9. april 1965 med senere ændringer
c) »FAL-formularer«: de standardformularer, der foreskrives i FAL-konventionen
d) »skib«: ethvert søgående fartøj
e) »SafeSeaNet«: Unionens maritime informationsudvekslingssystem som defineret i direktiv 2002/59/EF
f) »elektronisk dataoverførsel«: overførsel af digitalt kodet information i et reviderbart, struktureret format, der kan anvendes direkte til lagring og behandling i computere.
Artikel 3
Harmonisering og koordinering af meldeformaliteter
1. Hver medlemsstat træffer foranstaltninger til at sikre, at der anmodes om meldeformaliteterne på en harmoniseret og koordineret måde i medlemsstaten.
2. Kommissionen udformer i samarbejde med medlemsstaterne ordninger for harmonisering og koordinering af meldeformaliteterne i Unionen.
Artikel 4
Anmeldelse forud for ankomst til havne
Med forbehold af specifikke anmeldelsesbestemmelser, der følger af gældende EU-retsakter eller internationale juridiske instrumenter, der finder anvendelse inden for søtransport, som er bindende for medlemsstaterne, herunder bestemmelser om kontrol af personer og varer, sikrer medlemsstaterne, at skibsføreren eller enhver anden person, som skibets reder har givet bemyndigelse dertil, forud for ankomst til en havn i en medlemsstat afgiver de oplysninger, meldeformaliteterne omfatter, til den kompetente myndighed, som den pågældende medlemsstat har udpeget:
a)
mindst 24 timer inden ankomsten eller
b)
hvis rejsen varer mindre end 24 timer, da senest når skibet afgår fra den foregående havn, eller
c)
hvis anløbshavnen er ukendt eller ændres under rejsen, da så snart denne oplysning foreligger.
Artikel 5
Elektronisk dataoverførsel
1. Medlemsstaterne skal acceptere opfyldelsen af meldeformaliteter i elektronisk format og overførsel heraf via et enstrenget system hurtigst muligt og under ingen omstændigheder senere end den 1. juni 2015.
Dette enstrengede system, der forbinder SafeSeaNet, e-told og andre elektroniske systemer, skal i overensstemmelse med dette direktiv være stedet, hvorigennem alle informationer afgives én gang og stilles til rådighed for forskellige kompetente myndigheder og medlemsstaterne.
2. Med forbehold af det relevante format, der er fastsat i FAL-konventionen, skal det i stk. 1 omhandlede format overholde artikel 6.
3. Når der kræves meldeformaliteter i henhold til EU-retsakter, og i den udstrækning det er nødvendigt for det enstrengede systems funktionsevne, skal de i stk. 1 omhandlede elektroniske systemer kunne fungere sammen, være generelt tilgængelige og være forenelige med SafeSeaNet-systemet, indført i medfør af direktiv 2002/59/EF, og, når det er relevant, med de edb-systemer, der foreskrives i Europa-Parlamentets og Rådets beslutning nr. 70/2008/EF af 15. januar 2008 om papirløse rammer for told og handel (16).
4. Med forbehold af særlige bestemmelser om told og grænsekontrol i forordning (EØF) nr. 2913/92 og forordning (EF) nr. 562/2006 hører medlemsstaterne de erhvervsdrivende og underretter Kommissionen om, hvordan arbejdet skrider frem, som foreskrevet i beslutning nr. 70/2008/EF.
Artikel 6
Dataudveksling
1. Medlemsstaterne sikrer, at de oplysninger, de modtager i overensstemmelse med de meldeformaliteter, der er fastsat i en EU-retsakt, gøres tilgængelige i deres nationale SafeSeaNet-systemer, og stiller relevante dele af disse oplysninger til rådighed for andre medlemsstater via SafeSeaNet-systemet. Medmindre en medlemsstat fastsætter andet, finder dette ikke anvendelse på oplysninger modtaget i henhold til forordning (EØF) nr. 2913/92, forordning (EØF) nr. 2454/93, forordning (EF) nr. 562/2006 og forordning (EF) nr. 450/2008.
2. Medlemsstaterne sikrer, at de oplysninger, de har modtaget i overensstemmelse med stk. 1, på anmodning er tilgængelige for de relevante nationale myndigheder.
3. Det underliggende digitale format af de meddelelser, der skal bruges inden for de nationale SafeSeaNet-systemer i overensstemmelse med stk. 1, fastsættes i overensstemmelse med artikel 22a i direktiv 2002/59/EF.
4. Medlemsstaterne kan fastsætte relevant adgang til oplysningerne i stk. 1 enten via et nationalt enstrenget system for kontakt til administrationen gennem et elektronisk dataudvekslingssystem eller via de nationale SafeSeaNet-systemer.
Artikel 7
Oplysninger i FAL-formularer
Medlemsstaterne skal acceptere FAL-formularer til opfyldelse af meldeformaliteter. Medlemsstaterne må kun frem til den 1. juni 2015 acceptere, at oplysninger, der skal gives i henhold til en EU-retsakt, gives i papirformat.
Artikel 8
Fortrolighed
1. Medlemsstaterne træffer i overensstemmelse med gældende EU-retsakter eller national lovgivning de nødvendige foranstaltninger til at sikre fortroligheden af de kommercielle og andre fortrolige oplysninger, der udveksles i overensstemmelse med dette direktiv.
2. Medlemsstaterne sørger især for at beskytte kommercielle oplysninger, der er indsamlet i henhold til dette direktiv. I forbindelse med personoplysninger sikrer medlemsstaterne, at de overholder direktiv 95/46/EF. Unionens institutioner og organer sikrer, at de overholder forordning (EF) nr. 45/2001.
Artikel 9
Fritagelse
Medlemsstaterne sikrer, at skibe, der henhører under anvendelsesområdet for direktiv 2002/59/EF, og som er i drift mellem havne beliggende i Unionens toldområde og ikke er afsejlet fra, undervejs anløber eller er på vej til en havn uden for dette område eller en frizone af kontroltype I som defineret i toldlovgivningen, fritages for pligten til at fremlægge de i FAL-formularerne omhandlede oplysninger, med forbehold af gældende EU-retsakter og den mulighed, at medlemsstaterne kan anmode om oplysninger, der optræder i FAL-formularerne, jf. punkt 1-6 i del B i bilaget til nærværende direktiv, og som er nødvendige for at beskytte deres indre orden og sikkerhed samt håndhæve deres told-, skatte-, immigrations-, miljø- og sundhedslovgivning.
Artikel 10
Ændringsprocedure
1. Kommissionen kan vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 290 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde i forbindelse med bilaget til dette direktiv for at sikre, at der tages hensyn til eventuelle relevante ændringer foretaget af IMO i FAL-formularer. Disse ændringer må dog ikke bevirke, at dette direktivs anvendelsesområde udvides.
2. For de i denne artikel omhandlede delegerede retsakter gælder de i artikel 11, 12 og 13 fastsatte procedurer.
Artikel 11
Udøvelse af delegationen
1. Kommissionen tillægges beføjelser til at vedtage de delegerede retsakter, der er omhandlet i artikel 10, i en periode på fem år fra den 18. november 2010. Kommissionen aflægger rapport vedrørende de delegerede beføjelser senest seks måneder inden udløbet af femårsperioden. Delegationen af beføjelser forlænges automatisk for perioder af samme varighed, medmindre Europa-Parlamentet eller Rådet tilbagekalder delegationen i henhold til artikel 12.
2. Så snart Kommissionen vedtager en delegeret retsakt, giver den samtidig Europa-Parlamentet og Rådet meddelelse herom.
3. Kommissionen tillægges beføjelser til at vedtage delegerede retsakter med forbehold af betingelserne i artikel 12 og 13.
Artikel 12
Tilbagekaldelse af delegationen
1. Den i artikel 10 omhandlede delegation af beføjelser kan til enhver tid tilbagekaldes af Europa-Parlamentet eller Rådet.
2. Den institution, der har indledt en intern procedure med henblik på at afgøre, om delegationen af beføjelser skal tilbagekaldes, bestræber sig på at give den anden institution og Kommissionen meddelelse herom i rimelig tid, inden den endelige afgørelse træffes, og angiver samtidig, hvilke delegerede beføjelser der kunne være genstand for tilbagekaldelse, samt den mulige begrundelse herfor.
3. Afgørelsen om tilbagekaldelse bringer delegationen af de beføjelser, der er angivet i den pågældende afgørelse, til ophør. Den får virkning øjeblikkeligt eller på et senere tidspunkt, der præciseres i afgørelsen. Den berører ikke gyldigheden af de delegerede retsakter, der allerede er i kraft. Den offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende.
Artikel 13
Indsigelser mod delegerede retsakter
1. Europa-Parlamentet eller Rådet kan gøre indsigelse mod en delegeret retsakt inden for en frist på to måneder fra meddelelsen.
Denne frist forlænges med to måneder på initiativ af Europa-Parlamentet eller Rådet.
2. Har hverken Europa-Parlamentet eller Rådet ved udløbet af den oprindelige frist på to måneder eller, i givet fald, den forlængede frist gjort indsigelse mod den delegerede retsakt, offentliggøres den i Den Europæiske Unions Tidende og træder i kraft på den dato, der er fastsat heri.
Den delegerede retsakt kan offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende og træde i kraft inden udløbet af den oprindelige frist på to måneder eller, i givet fald, den forlængede frist, hvis både Europa-Parlamentet og Rådet har meddelt Kommissionen, at de ikke agter at gøre indsigelse.
3. Gør Europa-Parlamentet eller Rådet indsigelse mod en delegeret retsakt, træder den ikke i kraft. Den institution, der gør indsigelse mod den delegerede retsakt, anfører begrundelsen herfor.
Artikel 14
Gennemførelse
1. Medlemsstaterne vedtager og offentliggør senest den 19. maj 2012 de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme dette direktiv. De meddeler straks Kommissionen teksten til disse bestemmelser.
De anvender disse lov og administrative bestemmelser fra den 19. maj 2012.
Disse bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.
2. Medlemsstaterne tilsender Kommissionen de vigtigste nationale bestemmelser, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv.
Artikel 15
Rapport
Senest den 19. november 2013 aflægger Kommissionen rapport til Europa-Parlamentet og Rådet om den praktiske gennemførelse af dette direktiv, herunder om:
a)
muligheden for at udvide de med dette direktiv indførte forenklinger til også at omfatte transport ad indre vandveje
b)
flodinformationstjenesters (RIS) kompatibilitet med den i dette direktiv omhandlede elektroniske dataoverførselsproces
c)
fremskridt hen mod den harmonisering og koordinering af meldeformaliteterne, der er blevet opnået i henhold til artikel 3
d)
mulighederne for at undgå eller forenkle formaliteter for skibe, der har anløbet en havn i et tredjeland eller en frizone
e)
tilgængelige data vedrørende skibstrafik/skibsbevægelser inden for Unionen og/eller skibe, der anløber havne i tredjelande eller frizoner.
Rapporten ledsages, hvis det er relevant, af et forslag til retsakt.
Artikel 16
Ophævelse af direktiv 2002/6/EF
Direktiv 2002/6/EF ophæves med virkning fra den 19. maj 2012. Henvisninger til det ophævede direktiv betragtes som henvisninger til nærværende direktiv.
Artikel 17
Adressater
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.
Udfærdiget i Strasbourg, den 20. oktober 2010.
SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY 2010/65/EU
ze dne 20. října 2010
o ohlašovacích formalitách lodí připlouvajících do přístavů členských států nebo odplouvajících z nich a o zrušení směrnice 2002/6/ES
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 100 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
s ohledem na stanovisko Výboru regionů (2),
v souladu s řádným legislativním postupem (3),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/6/ES ze dne 18. února 2002 o ohlašovacích formalitách lodí připlouvajících do přístavů členských států Společenství nebo odplouvajících z nich (4) vyžaduje, aby členské státy přijaly některé standardizované formuláře (dále jen „formuláře FAL“) s cílem usnadnit dopravu, jak je stanoveno v Úmluvě Mezinárodní námořní organizace (IMO) o usnadnění mezinárodní námořní dopravy (dále jen „úmluva FAL“), přijaté dne 9. dubna 1965, v platném znění.
(2)
V zájmu usnadnění námořní dopravy a omezení administrativní zátěže pro společnosti provozující lodní dopravu je třeba v nejvyšší možné míře zjednodušit a harmonizovat ohlašovací formality vyžadované právními předpisy Unie a členských států. Tato směrnice by se však neměla nijak dotýkat povahy a obsahu požadovaných informací a neměla by zavádět žádné další požadavky na ohlašování pro lodě, na něž se tato povinnost již nevztahuje podle právních předpisů použitelných v členských státech. Měla by se zabývat výhradně tím, jak je možno postupy informování zjednodušit a harmonizovat a jak je možno zefektivnit shromažďování informací.
(3)
Předávání údajů požadovaných při připlutí do přístavu nebo při odplutí z něj podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/59/ES ze dne 27. listopadu 2000 o přístavních zařízeních pro příjem lodního odpadu a zbytků lodního nákladu (5), směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/59/ES ze dne 27. června 2002, kterou se stanoví kontrolní a informační systém Společenství pro provoz plavidel (6), nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 725/2004 ze dne 31. března 2004 o zvýšení bezpečnosti lodí a přístavních zařízení (7), směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/16/ES ze dne 23. dubna 2009 o státní přístavní inspekci (přepracované znění) (8) a případně podle Mezinárodního předpisu o námořní přepravě nebezpečného zboží, přijatého v roce 1965, v platném znění se vztahuje na informace požadované formuláři FAL. Proto pokud tyto informace odpovídají požadavkům uvedených právních předpisů, mělo by být akceptováno, aby byly poskytovány na formulářích FAL.
(4)
Má-li dojít ke zjednodušení, musí právní předpisy Unie vzhledem ke globálnímu rozměru námořní dopravy zohledňovat požadavky IMO.
(5)
Členské státy by měly prohloubit spolupráci mezi příslušnými orgány, jako jsou celní orgány, orgány ochrany hranic, orgány veřejného zdraví a dopravní orgány, s cílem i nadále zjednodušovat a harmonizovat ohlašovací formality v rámci Unie a co nejefektivněji využívat elektronického předávání údajů a systémů výměny informací, aby k odstranění překážek v námořní dopravě došlo pokud možno současně a aby byl vytvořen evropský prostor námořní dopravy bez překážek.
(6)
Měly by být k dispozici podrobné statistiky o námořní dopravě, které umožní vyhodnotit účinnost a potřebnost politických opatření k usnadnění námořní dopravy v Unii, s přihlédnutím k tomu, že by na členské státy neměly být kladeny další zbytečné požadavky na shromažďování statistických údajů a že by měl být plně využíván Eurostat. Pro účely této směrnice je důležité, aby byly sbírány relevantní údaje týkající se lodní dopravy uvnitř Unie nebo lodí, které zastavují v přístavech ve třetích zemích nebo ve svobodných pásmech.
(7)
Pro lodní společnosti by mělo být snazší využívat status „schválené pravidelné námořní linky“ v souladu s cílem sdělení Komise ze dne 21. ledna 2009 nazvaného „Sdělení a akční plán týkající se vytvoření evropského prostoru námořní dopravy bez překážek“.
(8)
Co nejdříve a nejpozději od 1. června 2015 by se měly v široké míře využívat elektronické prostředky předávání údajů pro všechny ohlašovací formality, a to na základě mezinárodních norem vypracovaných úmluvou FAL, je-li to možné. S cílem usnadnit a urychlit předávání informací, kterých může být velké množství, je třeba tam, kde je to možné, plnit ohlašovací formality elektronicky. V rámci Unie by měly být informace předávány na formulářích FAL v tištěné podobě pouze výjimečně a měly by být akceptovány pouze po omezenou dobu. Členské státy se vybízejí k tomu, aby administrativními prostředky, včetně finančních pobídek, podporovaly používání elektronické podoby ohlašování. Z výše uvedených důvodů by se výměna informací mezi příslušnými orgány členských států měla uskutečňovat elektronicky. Aby se tento vývoj usnadnil a aby se zajistilo plynulé fungování evropského prostoru námořní dopravy bez překážek, měly by být elektronické systémy ve větší míře technicky interoperabilní, a to pokud možno do stejného dne.
(9)
Subjekty zabývající se obchodem a dopravou by měly mít možnost podávat informace a dokumenty ke splnění ohlašovacích formalit ve standardizované podobě v rámci jednotného elektronického portálu. Jednotlivé údaje by měly být vždy poskytovány pouze jednou.
(10)
Systémy SafeSeaNet zřízené na vnitrostátní úrovni a na úrovni Unie by měly zjednodušit příjem, výměnu a distribuci informací mezi informačními systémy členských států v oblasti námořní činnosti. S cílem usnadnit námořní dopravu a snížit s ní související administrativní zátěž by měl být systém SafeSeaNet interoperabilní s jinými systémy Unie pro ohlašovací formality. Systém SafeSeaNet by měl být používán pro další výměnu informací pro usnadnění námořní dopravy. V systému SafeSeaNet by nemělo být nutné uvádět ohlašovací formality týkající se informací pro výhradně vnitrostátní účely.
(11)
Při přijímání nových opatření Unie by mělo být zajištěno, aby členské státy mohly zachovat elektronické předávání údajů a nebylo po nich požadováno použití formulářů v tištěné podobě.
(12)
Výhod spojených s elektronickým přenosem údajů lze v plné míře využívat pouze tehdy, probíhá-li mezi SafeSeaNet, e-Customs a elektronickými systémy pro zadávání a vyvolávání údajů plynulá a efektivní komunikace. Přitom by se v první řadě mělo využít platných norem, aby se omezila administrativní zátěž.
(13)
Formuláře FAL jsou pravidelně aktualizovány. Tato směrnice by proto měla odkazovat na platnou verzi těchto formulářů. Veškeré informace požadované právními předpisy členských států nad rámec požadavků úmluvy FAL by měly být sdělovány v podobě vypracované na základě norem úmluvy FAL.
(14)
Touto směrnicí by nemělo být dotčeno nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství (9), nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství (10), nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 562/2006 ze dne 15. března 2006, kterým se stanoví kodex Společenství o pravidlech upravujících přeshraniční pohyb osob (Schengenský hraniční kodex) (11), ani vnitrostátní předpisy v oblasti hraničních kontrol v případě členských států, které neuplatňují schengenské acquis o hraničních kontrolách, a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 450/2008 ze dne 23. dubna 2008, kterým se stanoví celní kodex Společenství (Modernizovaný celní kodex) (12).
(15)
Za účelem standardizace elektronického předávání informací, a aby se usnadnila námořní doprava, měly by členské státy rozšířit využívání elektronických prostředků pro předávání údajů podle odpovídajícího harmonogramu a měly by ve spolupráci s Komisí projednat možnost harmonizace využívání elektronických prostředků pro předávání údajů. Za tímto účelem by se měla zohlednit práce řídící skupiny na vysoké úrovni pro systém SafeSeaNet v souvislosti s plánem rozvoje SafeSeaNet, jakmile bude přijat, a konkrétní požadavky na financování a příslušné přidělení finančních prostředků Unie pro rozvíjení elektronického předávání údajů.
(16)
Lodě plavící se mezi přístavy nacházejícími se na celním území Unie je třeba osvobodit od povinnosti zasílat informace uvedené na formulářích FAL, pokud nepocházejí z přístavu nacházejícího se mimo uvedené území nebo ze svobodného pásma s kontrolním režimem I ve smyslu celních předpisů, ani se v nich nezastavují nebo do nich nepřiplouvají, aniž jsou tím dotčeny platné právní předpisy Unie a informace, které členské státy mohou požadovat v zájmu ochrany vnitřního pořádku a bezpečnosti a k prosazování právních předpisů v oblasti cel, daní, přistěhovalectví, životního prostředí nebo hygieny.
(17)
Výjimky ze správních formalit by mělo být možné udělit i na základě nákladu převáženého lodí, a nikoliv pouze na základě místa určení nebo místa vyplutí lodě. To je nezbytné v zájmu minimalizace dodatečných formalit v případě lodí, které zastavují v přístavu ve třetí zemi nebo ve svobodném pásmu. Komise by měla tuto otázku posoudit ve zprávě Evropskému parlamentu a Radě o uplatňování této směrnice.
(18)
Je třeba zavést nový dočasný formulář s cílem harmonizovat údaje požadované podle předběžného prohlášení o bezpečnosti stanoveného v nařízení (ES) č. 725/2004.
(19)
Překážkou pro rozvoj sítě námořních pobřežních cest jsou často jazykové požadavky jednotlivých států. Členské státy by měly v souladu s mezinárodní praxí všemi prostředky usilovat o usnadnění písemné a ústní komunikace v námořní dopravě mezi členskými státy za účelem nalezení společných způsobů komunikace.
(20)
Komise by měla být zmocněna k přijímání aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování Evropské unie, pokud jde o přílohu k této směrnici. Je zvláště důležité, aby Komise prováděla v rámci přípravných prací vhodné konzultace, včetně konzultací s odborníky.
(21)
Různé právní předpisy Unie, které vyžadují například předběžné ohlašovací formality při vstupu do přístavu, jako je směrnice 2009/16/ES, mohou stanovit rozdílné lhůty pro splnění těchto předběžných ohlašovacích formalit. Komise by měla přezkoumat možnost zkrácení a harmonizace těchto lhůt a využít výhod stávajícího pokroku v oblasti elektronického zpracování údajů v rámci zprávy Evropskému parlamentu a Radě o uplatňování této směrnice, která by měla, je-li to vhodné, obsahovat legislativní návrh.
(22)
Ve zprávě Evropskému parlamentu a Radě o uplatňování této směrnice by měla Komise posoudit, do jaké míry by bylo vhodné, aby se účel této směrnice, jejímž cílem je zjednodušit správní formality pro lodě připlouvající do přístavů členských států nebo z nich odplouvající, rozšířil i na vnitrozemské oblasti v okolí těchto přístavů, zejména na říční dopravu, za účelem rychlejšího a plynulejšího pohybu námořní lodní dopravy do vnitrozemí a v zájmu trvalého vyřešení problému přetížení námořních přístavů a jejich okolí.
(23)
Jelikož cílů této směrnice, zejména harmonizovaného zjednodušení námořní dopravy v rámci Unie, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a proto jich může být z důvodů rozsahu a účinků uvedeného opatření lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku tato směrnice nepřekračuje rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů.
(24)
Podle judikatury Soudního dvora Evropské unie není v případech, v nichž je provedení směrnice ze zeměpisných důvodů bezpředmětné, toto provedení povinné. Proto se požadavky této směrnice nevztahují na ty členské státy, které nemají žádné přístavy, do nichž mohou lodě spadající do oblasti působnosti této směrnice běžně vplouvat.
(25)
Opatření stanovená v této směrnici přispívají k dosažení cílů lisabonské agendy.
(26)
Přístup do SafeSeaNet a do jiných elektronických systémů by měl být regulován, aby byla zajištěna ochrana obchodních a důvěrných informací, a neměly by jím být dotčeny platné právní předpisy na ochranu obchodních údajů, a pokud se týká ochrany osobních údajů, ani směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů (13) a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 ze dne 18. prosince 2000 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů orgány a institucemi Společenství a o volném pohybu těchto údajů (14). Členské státy a orgány a instituce Unie by měly ochraně obchodních a důvěrných informací prostřednictvím vhodných systémů kontroly přístupu věnovat zvláštní pozornost.
(27)
V souladu s bodem 34 interinstitucionální dohody o zdokonalení tvorby právních předpisů (15) se členské státy vybízejí k tomu, aby jak pro sebe, tak i v zájmu Unie sestavily vlastní tabulky, z nichž bude co nejvíce patrné srovnání mezi touto směrnicí a prováděcími opatřeními členských států, a aby je zveřejnily.
(28)
V zájmu srozumitelnosti by měla být směrnice 2002/6/ES nahrazena touto směrnicí,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Předmět a oblast působnosti
1. Účelem této směrnice je zjednodušit a harmonizovat správní postupy používané v námořní dopravě standardizací elektronického předávání informací a racionalizací ohlašovacích formalit.
2. Tato směrnice se vztahuje na ohlašovací formality použitelné v námořní dopravě pro lodě připlouvající do přístavů v členských státech a odplouvající z nich.
3. Tato směrnice se nevztahuje na lodě osvobozené od ohlašovacích formalit.
Článek 2
Definice
Pro účely této směrnice se rozumí:
a)
„ohlašovacími formalitami“ informace stanovené v příloze, které v souladu s platnými právními předpisy členského státu musí být pro správní a procesní účely poskytnuty při připlutí lodě do přístavu nebo odplutí lodě z přístavu v tomto členském státě;
b)
„úmluvou FAL“ Úmluva Mezinárodní námořní organizace o usnadnění mezinárodní námořní dopravy, přijatá dne 9. dubna 1965, v platném znění;
c)
„formuláři FAL“ normalizované formuláře, jak jsou uvedeny v úmluvě FAL;
d)
„lodí“ jakékoli námořní plavidlo nebo loď;
e)
„SafeSeaNet“ systém Unie pro výměnu informací na moři, jak je stanoven ve směrnici 2002/59/ES;
f)
„elektronickým přenosem údajů“ se rozumí proces přenosu digitálně kódovaných informací za použití upravitelného strukturovaného formátu, který lze přímo používat k ukládání a zpracování počítačem.
Článek 3
Harmonizace a koordinace ohlašovacích formalit
1. Každý členský stát přijme opatření, jimiž zajistí, aby byly ohlašovací formality v členském státě požadovány harmonizovaným a koordinovaným způsobem.
2. Komise ve spolupráci s členskými státy vypracuje mechanismy pro harmonizaci a koordinaci ohlašovacích formalit v Unii.
Článek 4
Hlášení před připlutím do přístavu
V souladu se zvláštními ustanoveními o ohlašování obsaženými v platných právních předpisech Unie nebo mezinárodních právních předpisech použitelných pro námořní dopravu a závazných pro členské státy, včetně ustanovení o kontrole osob a zboží, zajistí členské státy, aby velitel nebo jiná osoba řádně oprávněná provozovatelem lodě podal příslušnému orgánu určenému členským státem před připlutím do přístavu v tomto členském státě hlášení s informacemi požadovanými podle ohlašovacích formalit:
a)
nejméně 24 hodin předem nebo
b)
nejpozději v době, kdy loď opouští předchozí přístav, pokud doba plavby trvá méně než 24 hodin, nebo
c)
není-li přístav, kde se má loď zastavit, znám nebo je-li změněn v průběhu plavby, jakmile je tato informace dostupná.
Článek 5
Elektronické předávání údajů
1. Členské státy akceptují plnění ohlašovacích formalit v elektronické podobě a jejich předávání prostřednictvím jednotného portálu co nejdříve a nejpozději ode dne 1. června 2015.
Tento jednotný portál propojující SafeSeaNet, e-Customs a jiné elektronické systémy je místem, kde jsou poskytovány veškeré informace v souladu s touto směrnicí, a to vždy pouze jednou, a dále zpřístupněny příslušným orgánům a členským státům.
2. Aniž je dotčena příslušná podoba stanovená v úmluvě FAL, musí být podoba uvedená v odstavci 1 v souladu s článkem 6.
3. Vyžadují-li právní předpisy Unie ohlašovací formality, musí být elektronické systémy uvedené v odstavci 1 v míře nutné pro řádné fungování jednotného portálu zavedeného podle odstavce 1 interoperabilní, dostupné a slučitelné se systémem SafeSeaNet zřízeným v souladu se směrnicí 2002/59/ES a tam, kde je to vhodné, s počítačovými systémy stanovenými rozhodnutím Evropského parlamentu a Rady č. 70/2008/ES ze dne 15. ledna 2008 o bezpapírovém prostředí pro celnictví a obchod (16).
4. Aniž jsou dotčena zvláštní ustanovení o celních a hraničních kontrolách obsažená v nařízení (EHS) č. 2913/92 a nařízení (ES) č. 562/2006, konzultují členské státy s hospodářskými subjekty a informují Komisi o dosaženém pokroku podle postupů stanovených v rozhodnutí č. 70/2008/ES.
Článek 6
Výměna údajů
1. Členské státy zajistí, aby informace obdržené na základě ohlašovacích formalit stanovených v právním předpisu Unie byly vloženy do jejich vnitrostátních systémů SafeSeaNet a aby důležité části těchto informací byly zpřístupněny ostatním členským státům prostřednictvím systému SafeSeaNet. Nestanoví-li členský stát jinak, nevztahuje se toto ustanovení na informace obdržené podle nařízení (EHS) č. 2913/92, nařízení (EHS) č. 2454/93, nařízení (ES) č. 562/2006 a nařízení (ES) č. 450/2008.
2. Členské státy zajistí, aby k informacím obdrženým v souladu s odstavcem 1 měly na požádání přístup příslušné vnitrostátní orgány.
3. Vzor elektronické podoby zpráv, který se má používat v rámci systémů SafeSeaNet podle odstavce 1, se stanoví v souladu s článkem 22a směrnice 2002/59/ES.
4. Členské státy mohou poskytnout příslušný přístup k informacím uvedeným v odstavci 1 prostřednictvím buď vnitrostátního jednotného portálu s využitím elektronického systému pro výměnu informací, nebo vnitrostátních systémů SafeSeaNet.
Článek 7
Informace ve formulářích FAL
Členské státy akceptují pro splnění ohlašovacích formalit formuláře FAL. Členské státy smějí přijímat informace požadované v souladu s právním předpisem Unie v tištěné podobě pouze do 1. června 2015.
Článek 8
Důvěrnost
1. Členské státy v souladu s platnými právními předpisy Unie nebo vnitrostátními právními předpisy přijmou nezbytná opatření k zajištění důvěrnosti obchodních nebo jiných důvěrných informací vyměněných v souladu s touto směrnicí.
2. Členské státy zejména dbají na zajištění ochrany obchodních údajů shromážděných podle této směrnice. Pokud jde o osobní údaje, dbají na to, aby dodržovaly směrnici 95/46/ES. Orgány a jiné subjekty Unie dbají o to, aby dodržovaly nařízení (ES) č. 45/2001.
Článek 9
Výjimky
Členské státy zajistí, aby lodě, které spadají do oblasti působnosti směrnice 2002/59/ES a které se plaví mezi přístavy nacházejícími se na celním území Unie, ale nepocházejí z přístavu nacházejícího se mimo toto území nebo ze svobodného pásma s kontrolním režimem I ve smyslu celních předpisů ani se v nich nezastavují ani do nich neodplouvají, byly osvobozeny od povinnosti poskytovat informace obsažené ve formulářích FAL, aniž jsou dotčeny příslušné právní předpisy Unie a možnost členských států vyžadovat na formulářích FAL informace uvedené v bodech 1 až 6 části B přílohy této směrnice, které jsou nezbytné z důvodu zajištění vnitřního pořádku a bezpečnosti a prosazování právních předpisů v oblasti cel, daní, přistěhovalectví, životního prostředí a hygieny.
Článek 10
Postup pro přijímání změn
1. Komise může přijmout akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování Evropské unie, pokud jde o přílohu této směrnice, aby zajistila, že budou zohledněny veškeré změny formulářů FAL, které provede IMO. Tyto změny nesmějí mít za následek rozšíření oblasti působnosti této směrnice.
2. V případě aktů v přenesené pravomoci uvedených v tomto článku se použijí postupy stanovené v článcích 11, 12 a 13.
Článek 11
Výkon přenesené pravomoci
1. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedené v článku 10 je svěřena Komisi na dobu pěti let od 18. listopadu 2010. Komise předloží zprávu o přenesené pravomoci nejpozději šest měsíců před koncem tohoto pětiletého období. Přenesení pravomoci se automaticky prodlužuje o stejně dlouhé období, pokud je Evropský parlament nebo Rada nezruší v souladu s článkem 12.
2. Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě.
3. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci svěřená Komisi podléhá podmínkám stanoveným v článcích 12 a 13.
Článek 12
Zrušení přenesení pravomoci
1. Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomoci uvedené v článku 10 kdykoli zrušit.
2. Orgán, který zahájil vnitřní postup s cílem rozhodnout, zda zrušit přenesení pravomocí, uvědomí v přiměřené lhůtě před přijetím konečného rozhodnutí druhý orgán a Komisi a uvede pravomoci, jejichž přenesení by mohlo být zrušeno, a důvody tohoto zrušení.
3. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomocí v něm blíže určených. Rozhodnutí nabývá účinku okamžitě nebo k pozdějšímu dni, který v něm je upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci. Bude zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 13
Námitky proti aktům v přenesené pravomoci
1. Evropský parlament nebo Rada mohou proti aktu v přenesené pravomoci vyslovit námitky ve lhůtě dvou měsíců ode dne oznámení.
Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o dva měsíce.
2. Pokud Evropský parlament ani Rada v původní dvouměsíční lhůtě nebo případně prodloužené lhůtě námitky proti aktu v přenesené pravomoci nevysloví, je akt v přenesené pravomoci zveřejněn v Úředním věstníku Evropské unie a vstupuje v platnost dnem v něm stanoveným.
Akt v přenesené pravomoci může být zveřejněn v Úředním věstníku Evropské unie a vstoupit v platnost před uplynutím původní dvouměsíční lhůty nebo případně prodloužené lhůty, pokud Evropský parlamentu i Rada uvědomí Komisi o svém rozhodnutí námitky nevyslovit.
3. Akt v přenesené pravomoci nevstoupí v platnost, pokud proti němu Evropský parlament nebo Rada vysloví námitky. Orgán, který vyslovuje námitky proti aktu v přenesené pravomoci, je odůvodní.
Článek 14
Provedení
1. Členské státy do 19. května 2012 přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí. Neprodleně sdělí jejich znění Komisi.
Použijí tyto předpisy ode dne 19. května 2012.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 15
Zpráva
Komise podá Evropskému parlamentu a Radě do 19. listopadu 2013 zprávu o uplatňování této směrnice, v níž uvede mimo jiné:
a)
zda je možné rozšířit zjednodušující opatření zavedená touto směrnicí i na vnitrozemskou vodní dopravu;
b)
zda jsou říční informační služby kompatibilní s postupem elektronického předávání údajů uvedeným v této směrnici;
c)
informace o pokroku při harmonizaci a koordinaci ohlašovacích formalit, kterého bylo dosaženo v souladu s článkem 3;
d)
zda je možné odstranit nebo zjednodušit formality u lodí, které zastavují v přístavech ve třetích zemích nebo ve svobodných pásmech;
e)
dostupné údaje o pohybech lodí uvnitř Unie nebo o lodích zastavujících v přístavech třetích zemí nebo ve svobodných pásmech.
Tato zpráva je v případě potřeby doplněna legislativním návrhem.
Článek 16
Zrušení směrnice 2002/6/ES
Směrnice 2002/6/ES se zrušuje od 19. května 2012. Odkazy na zrušenou směrnici se považují za odkazy na tuto směrnici.
Článek 17
Určení
Tato směrnice je určena členským státům.
Ve Štrasburku dne 20. října 2010.