EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING (EU) Nr. 651/2012
af 4. juli 2012
om udstedelse af euromønter
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 133,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,
under henvisning til udtalelse fra Den Europæiske Centralbank (1),
efter den almindelige lovgivningsprocedure (2), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Rådets konklusioner af 23. november 1998 og af 5. november 2002 om euromønter til samlerbrug, Kommissionens henstilling 2009/23/EF af 19. december 2008 om fælles retningslinjer for de nationale sider og udstedelsen af euromønter, som er bestemt til at sættes i omløb (3), der blev godkendt ved Rådets konklusioner af 10. februar 2009, og Kommissionens henstilling 2010/191/EU af 22. marts 2010 om omfanget og virkningerne af eurosedlers og -mønters status som lovligt betalingsmiddel (4) anbefaler praksis med hensyn til udstedelse af euromønter, som er bestemt til at sættes i omløb, herunder erindringseuromønter, konsultation forud for destruktion af brugbare euromønter, der er sat i omløb, og brugen af eurosamlermønter.
(2)
Der eksisterer ingen bindende bestemmelser om udstedelsen af euromønter, hvilket kan medføre, at medlemsstaterne anlægger forskellig praksis, og at der ikke findes tilstrækkeligt integrerede rammer for den fælles valuta. Af hensyn til gennemsigtigheden og retssikkerheden er det derfor nødvendigt at indføre bindende regler for udstedelsen af euromønter.
(3)
I henhold til Rådets forordning (EF) nr. 974/98 af 3. maj 1998 om indførelse af euroen (5) har mønter denomineret i euro og cent, som opfylder den pålydende værdi og de tekniske specifikationer, som Rådet har fastsat, status som lovligt betalingsmiddel i alle medlemsstater, der har euroen som valuta. Euromønternes pålydende værdi og tekniske specifikationer er fastsat i Rådets forordning (EF) nr. 975/98 af 3. maj 1998 om pålydende værdi og tekniske specifikationer for euromønter, som er bestemt til at sættes i omløb (6).
(4)
Medlemsstater, der har euroen som valuta, bør også kunne udstede 2-euroerindringsmønter til minde om et bestemt tema, idet der dog bør være øvre grænser for sådanne møntudstedelser pr. år og pr. udstedende medlemsstat. Det er nødvendigt at fastsætte visse mængdebegrænsninger for euroerindringsmønter for at sikre, at disse mønter fortsat kun udgør en lille procentdel af det samlede antal 2-euromønter, der er i omløb. Sådanne mængdebegrænsninger bør dog give mulighed for udstedelse af et tilstrækkelig stort antal mønter til at sikre en effektiv cirkulation af euroerindringsmønter.
(5)
Medlemsstater, der har euroen som valuta, bør også have mulighed for at udstede eurosamlermønter, der ikke er bestemt til at sættes i omløb, og som klart kan skelnes fra mønter, der er sat i omløb. Eurosamlermønter bør kun have status som lovligt betalingsmiddel i udstedelsesmedlemsstaten og bør ikke udstedes med henblik på at blive sat i omløb.
(6)
Det er hensigtsmæssigt, at udstedelsen af eurosamlermønter medregnes i den mængde af mønter, der søges godkendt af Den Europæiske Centralbank, dog på et samlet grundlag snarere end for hver enkelt udstedelse.
(7)
Den nuværende brug af forskellige pålydende værdier på euromønter og eurosedler skal regelmæssigt og omhyggeligt undersøges af de kompetente institutioner i forhold til kriterierne om omkostninger og offentlig accept. Kommissionen bør især gennemføre en konsekvensanalyse vedrørende den fortsatte udstedelse af 1- og 2-centmønter.
(8)
For at forhindre at en medlemsstat destruerer brugbare euromønter, der er sat i omløb, når en anden medlemsstat kan have behov for sådanne mønter, bør medlemsstaterne konsultere hinanden, før sådanne mønter destrueres -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
Definitioner
I denne forordning anvendes følgende definitioner:
1) »mønter, der er sat i omløb«: euromønter, der udstedes til at sættes i omløb, og hvis pålydende værdi og tekniske specifikationer er fastsat i forordning (EF) nr. 975/98
2) »erindringsmønter«: mønter, der er sat i omløb, som udstedes til minde om et bestemt tema, som angivet i artikel 1h i forordning (EF) nr. 975/98
3) »samlermønter«: euromønter til samlerbrug, der ikke udstedes med henblik på at blive sat i omløb.
Artikel 2
Typer af euromønter
1. Medlemsstaterne kan udstede to typer euromønter: mønter, der er sat i omløb, og samlermønter.
2. Kommissionen gennemfører en konsekvensanalyse vedrørende den fortsatte udstedelse af 1- og 2-centmønter. Konsekvensanalysen indeholder en cost-benefit-analyse, som tager højde for de reelle produktionsomkostninger for disse mønter i forhold til værdien af og fordelene ved disse mønter.
Artikel 3
Udstedelse af mønter, der er sat i omløb
1. Mønter, der er sat i omløb, udstedes og sættes i omløb til deres pålydende værdi.
2. En mindre andel på højst 5 % af den sammenlagte totale nettoværdi og -mængde af mønter, der er sat i omløb, som udstedes af en medlemsstat, idet der kun medregnes år med positiv nettoudstedelse, kan bringes i omsætning til en værdi, der ligger over deres pålydende værdi, hvis dette er begrundet i møntens særlige kvalitet, en særlig emballage eller andre supplerende tjenesteydelser, der ydes.
Artikel 4
Udstedelse af erindringsmønter
1. Hver medlemsstat, der har euroen som valuta, må kun udstede to erindringsmønter om året, bortset fra, når:
a)
erindringsmønter udstedes kollektivt af alle medlemsstater, der har euroen som valuta, eller
b)
en erindringsmønt udstedes i anledning af, at hvervet som statsoverhoved midlertidigt er ledigt eller besættes foreløbigt.
2. Det samlede antal erindringsmønter, der sættes i omløb ved hver udstedelse, må ikke overstige det højeste af følgende to lofter:
a)
0,1 % af det sammenlagte totale nettoantal 2-euromønter, der er sat i omløb af alle medlemsstater, der har euroen som valuta, frem til begyndelsen af det år, der går forud for udstedelsesåret for erindringsmønten; dette loft kan hæves til 2,0 % af det sammenlagte totale nettoantal 2-euromønter i alle medlemsstater, der har euroen som valuta, hvis udstedelsen sker til minde om et almindeligt anerkendt tema af stor symbolværdi; i så fald afholder den udstedende medlemsstat sig fra at anvende det forhøjede loft til at udstede andre erindringsmønter i løbet af de efterfølgende fire år og begrunder valget af det hævede loft, eller
b)
5,0 % af det sammenlagte totale nettoantal 2-euromønter, der er sat i omløb af den pågældende medlemsstat frem til begyndelsen af det år, der går forud for udstedelsesåret for erindringsmønten.
3. Afgørelsen om kollektivt at udstede erindringsmønter med et fælles design i alle medlemsstater, der har euroen som valuta, træffes af Rådet. De medlemsstater, der ikke har euroen som valuta, har ikke stemmeret i forbindelse med vedtagelsen af denne afgørelse.
Artikel 5
Udstedelse af samlermønter
1. Samlermønter bør kun have status som lovligt betalingsmiddel i den udstedende medlemsstat.
Den udstedende medlemsstats identitet skal fremstå klart og let genkendeligt på mønten.
2. For nemt at kunne skelne dem fra mønter, der er sat i omløb, skal samlermønter opfylde alle følgende kriterier:
a)
de skal have en anden pålydende værdi end mønter, der er sat i omløb
b)
deres billeder må ikke ligne den fælles side af mønter, der er sat i omløb, og hvis deres billeder ligner en national side af mønter, der er sat i omløb, skal de som helhed fortsat let kunne skelnes herfra
c)
deres farve, diameter og vægt skal for så vidt angår to af disse tre kendetegn afvige væsentligt fra mønter, der er sat i omløb; forskellen betragtes som væsentlig, hvis værdierne, inklusive tolerancer, ligger uden for de tolerancegrænser, der er fastsat for mønter, der er sat i omløb, og
d)
de må ikke have en sinusformet rand eller form som en »spansk blomst«.
3. Samlermønter kan bringes i omsætning til eller over pålydende værdi.
4. Udstedelser af samlermønter medregnes på et samlet grundlag i den mængde af udstedte mønter, der skal godkendes af Den Europæiske Centralbank.
5. Medlemsstaterne træffer alle de nødvendige foranstaltninger for at søge at hindre brugen af samlermønter som betalingsmiddel.
Artikel 6
Konsultation forud for destruktion af mønter, der er sat i omløb
Forud for destruktionen af mønter, der er sat i omløb, som ikke er euromønter, der er uegnede til at være i omløb, jf. artikel 2, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1210/2010 af 15. december 2010 om autentificering af euromønter og håndtering af euromønter, der er uegnede til at være i omløb (7), konsulterer medlemsstaterne hinanden via det relevante underudvalg under Det Økonomiske og Finansielle Udvalg og underretter møntdirektørerne i de medlemsstater, der har euroen som valuta.
Artikel 7
Ikrafttræden
Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i medlemsstaterne i overensstemmelse med traktaterne.
Udfærdiget i Strasbourg, den 4. juli 2012.
NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 651/2012
ze dne 4. července 2012
o vydávání euromincí
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 133 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropské centrální banky (1),
v souladu s řádným legislativním postupem (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Závěry Rady ze dne 23. listopadu 1998 a ze dne 5. listopadu 2002 o euromincích určených ke sběratelským účelům, doporučení Komise 2009/23/ES ze dne 19. prosince 2008 o společných pokynech pro národní strany a vydávání euromincí určených k peněžnímu oběhu (3), které schválila Rada ve svých závěrech ze dne 10. února 2009, a doporučení Komise 2010/191/EU ze dne 22. března 2010 o rozsahu působnosti a účincích eurobankovek a euromincí jako zákonného platidla (4) stanoví doporučené postupy týkající se vydávání euromincí určených k peněžnímu oběhu, včetně pamětních euromincí, konzultací před zničením vhodných euromincí určených k oběhu a používání sběratelských euromincí.
(2)
Protože dosud neexistují závazná ustanovení pro vydávání euromincí, mohou se postupy mezi jednotlivými členskými státy lišit, a není tak zajištěn dostatečně integrovaný rámec pro jednotnou měnu. V zájmu transparentnosti a právní jistoty je proto nutné zavést závazná pravidla pro vydávání euromincí.
(3)
Podle nařízení Rady (ES) č. 974/98 ze dne 3. května 1998 o zavedení eura (5) mají mince znějící na euro nebo centy a odpovídající nominálním hodnotám a technickým specifikacím stanoveným Radou postavení zákonného platidla ve všech členských státech, jejichž měnou je euro. Nominální hodnoty a technické specifikace euromincí jsou stanoveny v nařízení Rady (ES) č. 975/98 ze dne 3. května 1998 o nominálních hodnotách a technických specifikacích euromincí určených pro peněžní oběh (6).
(4)
Členským státům, jejichž měnou je euro, by mělo být umožněno vydávat rovněž pamětní dvoueurové mince za účelem připomenutí zvláštních příležitostí, přičemž počet emisí takových mincí by měl podléhat omezením stanoveným na každý rok a pro každý vydávající členský stát. Je nezbytné zavést určité množstevní limity pro pamětní euromince, aby tyto mince i nadále představovaly pouze malou část celkového množství dvoueurových mincí v peněžním oběhu. Tyto množstevní limity by však měly umožnit vydání dostatečného množství mincí tak, aby oběh těchto pamětních euromincí byl efektivní.
(5)
Členským státům, jejichž měnou je euro, by rovněž mělo být umožněno vydávat sběratelské euromince, které nejsou určeny k peněžnímu oběhu a které by měly být snadno rozlišitelné od mincí určených k oběhu. Sběratelské euromince by měly mít postavení zákonného platidla pouze ve vydávajícím členském státě a neměly by být vydávány za účelem jejich uvedení do peněžního oběhu.
(6)
Je vhodné, aby emise sběratelských euromincí byly zohledněny v množství mincí, které schvaluje Evropská centrální banka, avšak na souhrnném základě, a nikoli pro jednotlivé emise.
(7)
Používání různých nominálních hodnot euromincí a eurobankovek podle současného návrhu by mělo být pravidelně a důkladně posuzováno příslušnými orgány na základě kritérií nákladovosti a přijatelnosti ze strany veřejnosti. Komise by měla zejména provádět posouzení dopadů dalšího vydávání jednocentových a dvoucentových mincí.
(8)
Aby se zabránilo ničení euromincí vhodných pro oběh v jednom členském státě, které by v jiném členském státě mohly být zapotřebí, měly by se členské státy před zničením takových mincí vzájemně konzultovat,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Definice
Pro účely tohoto nařízení se použijí tyto definice:
1)
„oběžnými mincemi“ se rozumí euromince určené k peněžnímu oběhu, jejichž nominální hodnoty a technické specifikace jsou stanoveny v nařízení (ES) č. 975/98;
2)
„pamětními mincemi“ se rozumí euromince určené k peněžnímu oběhu, které mají připomínat zvláštní příležitost, jak je uvedeno v článku 1h nařízení (ES) č. 975/98;
3)
„sběratelskými mincemi“ se rozumí euromince určené ke sběratelským účelům, které nejsou vydány za účelem jejich uvedení do peněžního oběhu.
Článek 2
Druhy euromincí
1. Členské státy mohou vydávat dva druhy euromincí: oběžné mince a sběratelské mince.
2. Komise provede posouzení dopadů dalšího vydávání jednocentových a dvoucentových mincí. Součástí tohoto posouzení bude analýza nákladů a přínosů, která zohlední skutečné výrobní náklady těchto mincí v porovnání s jejich reálnou hodnotou a přínosy.
Článek 3
Vydávání oběžných mincí
1. Oběžné mince se vydávají a uvádějí do peněžního oběhu v nominální hodnotě.
2. Malá část nepřesahující 5 % kumulované celkové čisté hodnoty a množství oběžných mincí vydaných členským státem, přičemž se berou v úvahu pouze roky s kladnou čistou emisí, může být uvedena na trh v hodnotě vyšší, než je nominální hodnota, je-li odůvodněna vysokou kvalitou mince, speciálním balením nebo jakýmikoli dalšími poskytnutými službami.
Článek 4
Vydávání pamětních mincí
1. Každý členský stát, jehož měnou je euro, smí vydat pouze dvě pamětní mince ročně s výjimkou případů, kdy:
a)
pamětní mince vydají společně všechny členské státy, jejichž měnou je euro, nebo
b)
pamětní mince je vydána u příležitosti dočasného uvolnění či provizorního obsazení funkce hlavy státu.
2. Celkové množství pamětních mincí uvedených do peněžního oběhu v rámci jednotlivých emisí nesmí překročit vyšší z těchto dvou limitů:
a)
0,1 % kumulovaného celkového čistého počtu dvoueurových mincí uvedených do peněžního oběhu všemi členskými státy, jejichž měnou je euro, do začátku roku předcházejícího roku vydání pamětní mince; limit může být zvýšen na 2 % kumulovaného celkového čistého počtu dvoueurových mincí v peněžním oběhu ve všech členských státech, jejichž měnou je euro, pokud se připomíná všeobecně známá a vysoce symbolická příležitost; v takovém případě vydávající členský stát během následujících čtyř let nepoužije zvýšeného stropu pro další vydání pamětní mince a důvody použití zvýšeného stropu vysvětlí, nebo
b)
5,0 % kumulovaného celkového čistého počtu dvoueurových mincí uvedených do peněžního oběhu dotčeným členským státem do začátku roku předcházejícího roku vydání pamětní mince.
3. Rozhodnutí, zda vydat pamětní mince se společným vzorem, jež společně vydají všechny členské státy, jejichž měnou je euro, přijme Rada. Hlasovací práva členských států, jejichž měnou je euro, ohledně účasti na euru, se pro účely přijetí tohoto rozhodnutí pozastavují.
Článek 5
Vydávání sběratelských mincí
1. Sběratelské mince mají postavení zákonného platidla pouze ve vydávajícím členském státě.
Vydávající členský stát musí být na minci uveden jasným a snadno rozpoznatelným způsobem.
2. Aby bylo možno sběratelské mince snadno rozlišit od oběžných mincí, musí splňovat všechna tato kritéria:
a)
jejich nominální hodnota musí být odlišná od nominálních hodnot oběžných mincí;
b)
nesmí být na nich vyobrazení podobná společným stranám oběžných mincí ani žádné národní straně oběžných mincí; pokud na nich jsou vyobrazení podobná některé národní straně oběžných mincí, musí být jejich celkový vzhled stále snadno odlišitelný;
c)
jejich barva, průměr a hmotnost se musí významně lišit od oběžných mincí alespoň ve dvou z těchto tří vlastností; rozdíl se považuje za významný, leží-li hodnoty včetně tolerancí mimo toleranční rozpětí stanovená pro oběžné mince, a
d)
nesmí mít profilovanou hranu s jemnými vroubky ani tvar „španělského květu“.
3. Sběratelské mince lze uvádět na trh v hodnotě stejné nebo vyšší než nominální hodnota.
4. Emise sběratelských mincí se zohlední na souhrnném základě v objemu emise mincí, který schvaluje Evropská centrální banka.
5. Členské státy přijmou všechna příslušná opatření s cílem odradit od používání sběratelských mincí jako platebního prostředku.
Článek 6
Konzultace před zničením oběžných mincí
Před zničením oběžných mincí, u nichž se nejedná o euromince nevhodné pro oběh ve smyslu čl. 2 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1210/2010 ze dne 15. prosince 2010 o ověřování pravosti euromincí a o zacházení s euromincemi nevhodnými pro oběh (7), vedou členské státy vzájemné konzultace prostřednictvím příslušného podvýboru Hospodářského a finančního výboru a informují ředitele mincoven členských států, jejichž měnou je euro.
Článek 7
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné v členských státech v souladu se Smlouvami.
Ve Štrasburku dne 4. července 2012.