KOMMISSIONENS FORORDNING (EU) Nr. 1158/2010
af 9. december 2010
om en fælles sikkerhedsmetode til vurdering af overholdelsen af kravene til opnåelse af jernbanesikkerhedscertifikater
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/49/EF af 29. april 2004 om jernbanesikkerhed i EU og om ændring af Rådets direktiv 95/18/EF om udstedelse af licenser til jernbanevirksomheder og direktiv 2001/14/EF om tildeling af jernbaneinfrastrukturkapacitet og opkrævning af afgifter for brug af jernbaneinfrastruktur samt sikkerhedscertificering (jernbanesikkerhedsdirektivet) (1), særlig artikel 6, stk. 1,
under henvisning til Det Europæiske Jernbaneagenturs henstilling ERA/REC/SAF/09-2009 om fælles sikkerhedsmetoder, der blev afgivet til Kommissionen den 18. september 2009, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Direktiv 2004/49/EF opstiller rammerne for lige vilkår for alle jernbanevirksomheder i form af anvendelsen af de samme krav til sikkerhedscertificering i hele Unionen. Målet med den fælles sikkerhedsmetode er, at opstille rammer for de nationale sikkerhedsmyndigheder med henblik på at harmonisere kriterierne for deres beslutningstagning i hele Unionen i overensstemmelse med artikel 17, stk. 4, i direktiv 2004/49/EF.
(2)
Det er nødvendigt at give de nationale sikkerhedsmyndigheder en metode til at vurdere hensigtsmæssigheden af de fremgangsmåder, som jernbanevirksomhederne følger, for at leve op til de harmoniserede kriterier for opnåelse af A-sikkerhedscertifikater, der udstedes i henhold til artikel 10, stk. 2, litra a), og B-sikkerhedscertifikater, der udstedes i henhold til artikel 10, stk. 2, litra b), i direktiv 2004/49/EF. De kriterier, som de nationale sikkerhedsmyndigheder skal anvende til deres vurderinger, bør fastlægges, og de procedurer, der skal følges, bør fastsættes.
(3)
Med hensyn til overholdelsen af sikkerhedskravet om, at ansvaret for vedligeholdelsen af jernbanekøretøjer bør fastlægges tydeligt, bør en jernbanevirksomhed, som ikke er den enhed, der foretager vedligeholdelsen af alle de køretøjer, den anvender, med passende ordninger som GCU-kontrakter (General Contract of Use) sikre, at der for hvert køretøj er udpeget en enhed, der har ansvaret for dets vedligeholdelse i overensstemmelse med artikel 14a i direktiv 2004/49/EF. Kontrakten bør specificere, hvilke oplysninger det er nødvendigt at udveksle mellem virksomhederne, for at sikre sikker drift af køretøjerne.
(4)
Ved vurderingen af, om kontrahenternes eller leverandørernes produkter eller tjenester til jernbanevirksomhederne, som f. eks. tjenester fra uddannelsescentre, der er godkendt i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2007/59/EF af 23. oktober 2007 om certificering af lokomotivførere, der fører lokomotiver og tog på jernbanenettet i Fællesskabet (2), lever op til sikkerhedskravene, kan godkendelser eller certifikater, der er udstedt til kontrahenterne eller leverandørerne i overensstemmelse med den relevante EU-lovgivning, betragtes som gyldig dokumentation. Certificering af enheder, der har ansvaret for vedligeholdelse i henhold til artikel 14a i direktiv 2004/49/EF, kan også betragtes som gyldig dokumentation. Indtil det europæiske system til certificering træder i kraft kan certifikater, der er udstedt på grundlag af det aftalememorandum om fastsættelse af de grundlæggende principper for en fælles certificering af enheder med ansvar for vedligeholdelsen af godsvogne (3), der blev undertegnet den 14. maj 2009, betragtes som gyldig dokumentation, når overholdelsen af de relevante sikkerhedskrav vurderes.
(5)
De nationale sikkerhedsmyndigheder vurderer en jernbanevirksomheds evne til at overholde kravene til almindelig drift og kravene vedrørende det særlige net, for hvilket jernbanevirksomheden søger om certificering, ved at vurdere dets samlede sikkerhedsledelsessystem.
(6)
Hver national sikkerhedsmyndighed bør oprette ordninger med henblik på at undersøge om de resultater, der er angivet i ansøgningen om et sikkerhedscertifikat, afspejler sig i driften efter udstedelsen af certifikatet, og om alle de nødvendige krav fortsat opfyldes som omhandlet i artikel 16, stk. 2, litra f), og artikel 17, stk. 2, i direktiv 2004/49/EF. Dette forudsætter derfor, at der udarbejdes en ordning for tilsyn med forholdene efter udstedelsen af certifikatet, der er baseret på grundlæggende nøgleprincipper, så det sikres, at de nationale sikkerhedsmyndigheders tilgang i medlemsstaterne er ensartet.
(7)
Foranstaltningerne i denne forordning er i overensstemmelse med udtalelsen fra udvalget som omhandlet i artikel 27, stk. 1, i direktiv 2004/49/EF -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
Genstand
Denne forordning fastsætter en fælles sikkerhedsmetode til vurdering af overholdelsen af kravene i sikkerhedscertifikater i henhold til artikel 6, stk. 3, litra b), i direktiv 2004/49/EF.
Den fælles sikkerhedsmetode omfatter:
a)
en procedure og kriterier til brug ved vurderinger af jernbanevirksomhedernes ansøgninger om sikkerhedscertifikater i henhold til artikel 10, stk. 2, i direktiv 2004/49/EF, jf. bilag I, II og III til nærværende forordning
b)
principper for tilsynet med overholdelsen af kravene i direktiv 2004/49/EF efter at den nationale sikkerhedsmyndighed har udstedt certifikatet, jf. bilag IV til nærværende forordning.
Artikel 2
Definitioner
I denne forordning forstås ved: »tilsyn«: den ordning, der oprettes af den nationale sikkerhedsmyndighed med henblik på at kontrollere sikkerhedspræstationerne, efter at den har udstedt et sikkerhedscertifikat.
Artikel 3
Procedurer for vurdering af ansøgninger
1. Når de nationale sikkerhedsmyndigheder behandler ansøgninger om både A- og B-sikkerhedscertifikater, der indsendes efter nærværende forordnings ikrafttræden, skal de anvende de procedurer, der er fastsat i bilag I til nærværende forordning, når de vurderer overensstemmelsen med kravene i direktiv 2004/49/EF. De nationale sikkerhedsmyndigheder skal anvende de kriterier til vurdering, der er fastsat i bilag II til nærværende forordning, når det drejer sig om sikkerhedscertifikater, der er udstedt i henhold til artikel 10, stk. 3, i direktiv 2004/49/EF, og de kriterier, der er fastsat i bilag III til nærværende forordning, når det drejer sig om sikkerhedscertifikater, der er udstedt i henhold til artikel 10, stk. 4, i direktiv 2004/49/EF. Disse kriterier skal også anvendes i forbindelse med fornyelsen af sikkerhedscertifikater i henhold til artikel 10, stk. 5, i direktiv 2004/49/EF.
2. Under vurderingen kan de nationale sikkerhedsmyndigheder godtage, at ansøgerne forpligter sig til at foretage risikoforvaltningen ved at indgå kontrakter med tredjeparter. Kontrakterne skal også specificere den udveksling af oplysninger, der er nødvendig for at sikre en sikker drift af køretøjerne, navnlig på områder relateret til vedligeholdelse.
3. Det antages, at produkter eller tjenester, som kontrahenterne eller leverandørerne leverer eller yder til jernbanevirksomhederne, lever op til sikkerhedskravene, hvis kontrahenterne, leverandørerne eller produkterne i forbindelse med en sådan levering eller ydelse er certificeret i overensstemmelse med de relevante certificeringsordninger, der er oprettet i medfør af EU-lovgivningen.
Artikel 4
Tilsyn
Efter udstedelsen af sikkerhedscertifikater skal de nationale sikkerhedsmyndigheder, både for A- og B-sikkerhedscertifikater, føre tilsyn med, at jernbanevirksomhedernes sikkerhedsledelsessystemer fortsat anvendes, og de skal anvende de principper for tilsyn, der er fastsat i bilag IV.
Artikel 5
Ikrafttræden
Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 9. december 2010.
NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 1158/2010
ze dne 9. prosince 2010
o společné bezpečnostní metodě pro posuzování shody s požadavky pro získání osvědčení o bezpečnosti železnic
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2004/49/ES ze dne 29. dubna 2004 o bezpečnosti železnic Společenství a o změně směrnice Rady 95/18/ES o vydávání licencí železničním podnikům a směrnice 2001/14/ES o přidělování kapacity železniční infrastruktury, zpoplatnění železniční infrastruktury a o vydávání osvědčení o bezpečnosti (směrnice o bezpečnosti železnic) (1), a zejména na čl. 6 odst. 1uvedené směrnice,
s ohledem na doporučení Evropské agentury pro železnice ERA/REC/SAF/09-2009 o společné bezpečnostní metodě pro posuzování shody doručené Komisi dne 18. září 2009,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Směrnice 2004/49/ES stanoví rámec pro vytvoření rovných podmínek pro všechny železniční podniky uplatňováním stejných požadavků v oblasti udělování osvědčení o bezpečnosti v celé Unii uplatňovány. Účelem této společné bezpečnostní metody (CSM) je vytvořit rámec pro vnitrostátní bezpečnostní orgány s cílem harmonizovat jejich rozhodovací kritéria v celé Unii v souladu s čl. 17 odst. 4 směrnice 2004/49/ES.
(2)
Je nezbytné stanovit pro vnitrostátní bezpečnostní orgány metodu posuzování přiměřenosti procesů vytvořených železničními podniky s cílem splnit harmonizované požadavky pro získání části A osvědčení o bezpečnosti vydávaných podle čl. 10 odst. 2 písm. a) a části B osvědčení o bezpečnosti vydávaných podle čl. 10 odst. 2 písm. b) část B osvědčení o bezpečnosti směrnice 2004/49/ES. Měla by být definována kritéria, na jejichž základě budou vnitrostátní bezpečnostní orgány posuzování provádět, a měly by být stanoveny postupy, kterými se budou řídit.
(3)
Pokud jde o shodu s požadavkem na bezpečnost, aby byla jasně vymezena odpovědnost za údržbu železničních vozidel, železniční podnik, který není subjektem odpovědným za údržbu všech vozidel používaných v jeho provozu, by měl na základě vhodných smluvních ujednání, jako je všeobecná dohoda o používání (GCU), zajistit, aby byl ke každému vozidlu přidělen subjekt odpovědný za údržbu, který přijme odpovědnost za údržbu vozidla v souladu s článkem 14a směrnice 2004/49/ES. V rámci smlouvy by měla být upřesněna výměna informací mezi oběma podniky nutná k zaručení bezpečného provozu vozidel.
(4)
Při posuzování shody s bezpečnostními požadavky na výrobky a služby poskytované železničním podnikům smluvními subjekty nebo dodavateli, jako je poskytování služeb školicími středisky uznávanými v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2007/59/ES ze dne 23. října 2007 o vydávání osvědčení strojvedoucím obsluhujícím hnací vozidla a vlaky v železničním systému Společenství (2), lze za platný doklad považovat schválení nebo osvědčení udělená smluvním subjektům či dodavatelům v souladu s příslušným právem Unie. Za platný doklad lze rovněž považovat osvědčení udělené subjektům odpovědným za údržbu v souladu s článkem 14a směrnice 2004/49/ES. Dokud nevstoupí v platnost evropský systém udělování osvědčení, lze za platný doklad při posuzování shody s příslušnými bezpečnostními požadavky považovat i osvědčení vydaná na základě memoranda o porozumění (3), kterým se stanoví základní zásady společného systému osvědčení subjektů odpovědných za údržbu nákladních vagónů, podepsaného dne 14. května 2009.
(5)
Vnitrostátní bezpečnostní orgány posuzují schopnost železničních podniků dodržet veškeré požadavky nezbytné pro provoz obecně či pro provoz v konkrétní síti, na kterou se jím požadované osvědčení vztahuje, posouzením jejich systému zajišťování bezpečnosti na globální úrovni.
(6)
Jednotlivé vnitrostátní bezpečnostní orgány musí zavést opatření, aby mohly přezkoumat, zda výsledky popsané v žádosti o osvědčení o bezpečnosti jsou v praxi plněny i po udělení osvědčení a zda jsou průběžně dodržovány všechny nezbytné požadavky, jak je stanoveno v čl. 16 odst. 2 písm. f) a čl. 17 odst. 2 směrnice 2004/49/ES. Aby byl zaručen harmonizovaný přístup vnitrostátních bezpečnostních orgánů v jednotlivých členských státech, je třeba vytvořit režim dozoru po udělení osvědčení založený na základních klíčových zásadách.
(7)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle čl. 27 odst. 1 směrnice 2004/49/ES,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět
Toto nařízení stanoví společnou bezpečnostní metodu (CSM) pro posuzování shody s požadavky pro získání osvědčení o bezpečnosti podle čl. 6 odst. 3 písm. b) směrnice 2004/49/ES.
Metoda CSM zahrnuje:
a)
postupy a kritéria pro posuzování žádostí o osvědčení o bezpečnosti podaných železničními podniky podle čl. 10 odst. 2 směrnice 2004/49/ES, jež jsou stanoveny v příloze I, II a III tohoto nařízení;
b)
zásady pro dozor nad dodržováním požadavků směrnice 2004/49/ES poté, co vnitrostátní bezpečnostní orgán udělí osvědčení, jež jsou stanoveny v příloze IV tohoto nařízení.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se použijí tyto definice: „dozorem“ se rozumí opatření zavedená vnitrostátním bezpečnostním orgánem za účelem kontroly výkonu v oblasti bezpečnosti poté, co udělil osvědčení o bezpečnosti.
Článek 3
Postupy pro posuzování žádostí
1. Při zkoumání žádostí o část A a část B osvědčení o bezpečnosti podaných po vstupu tohoto nařízení v platnost vnitrostátní bezpečnostní orgány uplatní pro posouzení shody s požadavky stanovenými ve směrnici 2004/49/ES postup stanovený v příloze I tohoto nařízení. Pro osvědčení o bezpečnosti vydaná v souladu s čl. 10 odst. 3 směrnice 2004/49/ES vnitrostátní bezpečnostní orgány použijí kritéria pro posuzování shody stanovená v příloze II tohoto nařízení a pro osvědčení o bezpečnosti vydaná v souladu s čl. 10 odst. 4 směrnice 2004/49/ES kritéria stanovená v příloze III tohoto nařízení. Tato kritéria se rovněž použijí v případě obnovení osvědčení o bezpečnosti v souladu s čl. 10 odst. 5 směrnice 2004/49/ES.
2. Při posuzování žádosti mohou vnitrostátní bezpečnostní orgány přijímat závazky žadatelů k řízení rizik na základě smluv uzavřených s třetími stranami. Ve smlouvách musí být rovněž upřesněn způsob výměny informací potřebných k zajištění bezpečného provozu vozidel, zejména v oblastech týkajících se zajišťování údržby.
3. Má se za to, že výrobky či služby poskytované železničním podnikům smluvními subjekty či dodavateli odpovídají bezpečnostním požadavkům, mají-li tyto smluvní subjekty, dodavatelé či výrobky k poskytování uvedených výrobků a služeb osvědčení vydaná v souladu s příslušnými systémy udělování osvědčení vytvořenými v souladu s právními předpisy Unie.
Článek 4
Dozor
Po udělení osvědčení o bezpečnosti dohlíží vnitrostátní bezpečnostní orgány jak v případě části A, tak v případě části B osvědčení o bezpečnosti na to, aby železniční podniky průběžné uplatňovaly svůj systém zajišťování bezpečnosti, a uplatňují zásady dozoru stanovené v příloze IV.
Článek 5
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 9. prosince 2010.