RÅDETS AFGØRELSE
af 9. juni 2011
om godkendelse på Den Europæiske Unions vegne af Haagerkonventionen af 23. november 2007 om international inddrivelse af børnebidrag og andre former for underholdsbidrag
(2011/432/EU)
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 81, stk. 3, første afsnit, sammenholdt med artikel 218, stk. 6, litra b), og artikel 218, stk. 8, andet afsnit, første punktum,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (1), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Unionen ønsker at skabe et fælles retsområde baseret på princippet om gensidig anerkendelse af retsafgørelser.
(2)
Haagerkonventionen af 23. november 2007 om international inddrivelse af børnebidrag og andre former for underholdsbidrag (»konventionen«) er et godt grundlag for et verdensomspændende administrativt samarbejde og for anerkendelse og fuldbyrdelse af afgørelser og aftaler om underholdspligt, idet den indfører gratis retshjælp i næsten alle sager om børnebidrag og en strømlinet procedure for anerkendelse og fuldbyrdelse.
(3)
Konventionens artikel 59 giver organisationer for regional økonomisk integration såsom Unionen mulighed for at undertegne, acceptere, godkende eller tiltræde konventionen.
(4)
De anliggender, der reguleres af konventionen, indgår også i Rådets forordning (EF) nr. 4/2009 af 18. december 2008 om kompetence, lovvalg, anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser og samarbejde vedrørende underholdspligt (2). Som aftalt i forbindelse med vedtagelsen af Rådets afgørelse 2011/220/EU (3) om undertegnelse af konventionen bør Unionen indgå konventionen alene og udøve sin kompetence på alle de af konventionen regulerede områder. Medlemsstaterne bør derfor være bundet af konventionen i kraft af Unionens godkendelse heraf.
(5)
Når Unionen godkender konventionen, bør den derfor afgive den erklæring om kompetence, der er omhandlet i artikel 59, stk. 3, i konventionen.
(6)
Unionen bør desuden på tidspunktet for godkendelse af konventionen tage alle de forbehold og afgive alle de erklæringer, der er tilladt i henhold til henholdsvis artikel 62 og 63 i konventionen, som den finder nødvendige.
(7)
Unionen bør i den forbindelse erklære i henhold til konventionens artikel 2, stk. 3, at den vil udvide anvendelsesområdet for konventionens kapitel II og III til underholdspligt mellem ægtefæller og tidligere ægtefæller. Unionen bør samtidig afgive en ensidig erklæring, hvorved den forpligter sig til på et senere tidspunkt at undersøge muligheden for en mere vidtgående udvidelse af anvendelsesområdet.
(8)
Unionen bør tage de i konventionens artikel 44, stk. 3, nævnte forbehold vedrørende de sprog, der accepteres i forbindelse med meddelelser mellem de centrale myndigheder. De medlemsstater, der ønsker, at Unionen tager nævnte forbehold for deres vedkommende, bør meddele Kommissionen dette i forvejen samt angive indholdet af det forbehold, der skal tages.
(9)
Unionen bør afgive de erklæringer, der er nævnt i konventionens artikel 11, stk. 1, litra g), og artikel 44, stk. 1 og 2. De medlemsstater, der ønsker, at Unionen afgiver sådanne erklæringer for deres vedkommende, bør meddele Kommissionen dette i forvejen samt angive indholdet af de erklæringer, der skal afgives.
(10)
En medlemsstat, der har behov for på et senere tidspunkt at tilbagekalde det forbehold, der vedrører den, jf. bilag II, eller at ændre eller tilbagekalde de erklæringer, der vedrører den, jf. bilag III, eller at tilføje en erklæring, der vedrører den, jf. bilag III, bør underrette Rådet og Kommissionen herom. På dette grundlag bør Unionen behørigt underrette depositaren.
(11)
Medlemsstaterne bør underrette Kommissionen om udpegelsen af centrale myndigheder i overensstemmelse med konventionens artikel 4, stk. 3, og meddele den de oplysninger om love, procedurer og tjenester, der er nævnt i konventionens artikel 57. Kommissionen bør fremlægge nævnte oplysninger for Det Permanente Kontor for Haagerkonferencen om International Privatret (i det følgende benævnt »Det Permanente Kontor«), når Unionen deponerer sit instrument om godkendelse, jf. konventionen.
(12)
Når medlemsstaterne fremsender oplysninger om deres centrale myndigheder og deres love, procedurer og tjenester til Kommissionen, bør de anvende den landeprofilformular, som Haagerkonferencen om International Privatret har anbefalet og offentliggjort, om muligt i elektronisk form.
(13)
En medlemsstat, der har behov for på et senere tidspunkt at ændre oplysningerne om sin centrale myndighed eller sine love, procedurer og tjenester, bør underrette det permanente kontor direkte herom og samtidig underrette Kommissionen om ændringen.
(14)
I medfør af artikel 3 i protokol (nr. 21) om Det Forenede Kongeriges og Irlands stilling for så vidt angår området med frihed, sikkerhed og retfærdighed, der er knyttet som bilag til traktaten om Den Europæiske Union og til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, deltager Det Forenede Kongerige og Irland i vedtagelsen og anvendelsen af denne afgørelse.
(15)
I medfør af artikel 1 og 2 i protokol (nr. 22) om Danmarks stilling, der er knyttet som bilag til traktaten om Den Europæiske Union og til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, deltager Danmark ikke i vedtagelsen af denne afgørelse, som ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Danmark -
VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
Artikel 1
Haagerkonventionen af 23. november 2007 om international inddrivelse af børnebidrag og andre former for underholdsbidrag (»konventionen«) godkendes herved på Den Europæiske Unions vegne.
Teksten til konventionen er knyttet til denne afgørelse.
Artikel 2
Formanden for Rådet bemyndiges til at udpege den eller de personer, der er beføjet til på Unionens vegne at deponere det instrument, der er omhandlet i konventionens artikel 58, stk. 2.
Artikel 3
Ved deponering af det instrument, der er omhandlet i konventionens artikel 58, stk. 2, afgiver Unionen en erklæring om kompetence i henhold artikel 59, stk. 3.
Teksten til denne erklæring findes i bilag I, afsnit A, til denne afgørelse.
Artikel 4
1. Ved deponering af det instrument, der er omhandlet i konventionens artikel 58, stk. 2, erklærer Unionen i henhold til konventionens artikel 2, stk. 3, at den vil udvide anvendelsesområdet for konventionens kapitel II og III til underholdspligt mellem ægtefæller og tidligere ægtefæller.
Teksten til denne erklæring findes i bilag I, afsnit B, til denne afgørelse.
2. Ved deponering af det instrument, der er omhandlet i konventionens artikel 58, stk. 2, afgiver Unionen en ensidig erklæring, hvortil teksten er knyttet som bilag IV til denne afgørelse.
Artikel 5
Ved deponering af det instrument, der er omhandlet i konventionens artikel 58, stk. 2, tager Unionen det i konventionens artikel 44, stk. 3, nævnte forbehold vedrørende de medlemsstater, der modsætter sig brugen af enten fransk eller engelsk i meddelelser mellem de centrale myndigheder.
Teksten til dette forbehold findes i bilag II til denne afgørelse.
Artikel 6
Ved deponering af det instrument, der er omhandlet i konventionens artikel 58, stk. 2, afgiver Unionen de erklæringer, der er nævnt i konventionens artikel 11, stk. 1, litra g), vedrørende de oplysninger eller dokumenter, som medlemsstaterne kræver fremlagt, og i konventionens artikel 44, stk. 1, vedrørende de sprog, der godkendes af medlemsstaterne ud over deres egne officielle sprog, samt den erklæring, der er nævnt i konventionens artikel 44, stk. 2.
Teksten til disse erklæringer findes i bilag III til denne afgørelse.
Artikel 7
1. Medlemsstaterne giver senest den 10. december 2012 Kommissionen meddelelse om:
a)
kontaktoplysninger for de udpegede centrale myndigheder i overensstemmelse med konventionens artikel 4, stk. 3, og
b)
oplysninger om love, procedurer og tjenester som omhandlet i konventionens artikel 57.
2. I forbindelse med fremsendelsen af de i stk. 1 nævnte oplysninger til Kommissionen anvender medlemsstaterne landeprofilformularen, som Haagerkonferencen om International Privatret har anbefalet og offentliggjort, om muligt i elektronisk form.
3. Kommissionen fremsender de enkelte landeprofilformularer, som medlemsstaterne har udfyldt, til Det Permanente Kontor for Haagerkonferencen om International Privatret (»Det Permanente Kontor«), når Unionen deponerer det instrument, der er omhandlet i konventionens artikel 58, stk. 2.
Artikel 8
En medlemsstat, der ønsker at tilbagekalde et forbehold, der vedrører den, jf. bilag II, eller at ændre eller tilbagekalde en erklæring, der vedrører den, jf. bilag III, eller at tilføje en erklæring, der vedrører den, jf. bilag III, underretter Rådet og Kommissionen om den ønskede tilbagekaldelse eller tilføjelse.
Unionen underretter derefter depositaren herom i overensstemmelse med konventionens artikel 63, stk. 2.
Artikel 9
En medlemsstat, der efter Kommissionens første fremsendelse af landeprofilformularen for den pågældende medlemsstat ønsker at ændre oplysningerne i nævnte formular, underretter direkte Det Permanente Kontor eller foretager direkte den nødvendige ændring, hvis den anvender den elektroniske udgave af landeprofilformularen. Medlemsstaten underretter samtidig Kommissionen.
Artikel 10
Denne afgørelse træder i kraft på dagen for vedtagelsen.
Udfærdiget i Luxembourg, den 9. juni 2011.
ROZHODNUTÍ RADY
ze dne 9. června 2011
o schválení Haagské úmluvy ze dne 23. listopadu 2007 o mezinárodním vymáhání výživného na děti a dalších druhů vyživovacích povinností vyplývajících z rodinných vztahů jménem Evropské unie
(2011/432/EU)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 81 odst. 3 první pododstavec ve spojení s čl. 218 odst. 6 druhým písm. b) druhým pododstavcem a čl. 218 odst. 8 druhým pododstavcem první větou této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu (1),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Unie usiluje o vytvoření společného justičního prostoru založeného na zásadě vzájemného uznávání soudních rozhodnutí.
(2)
Haagská úmluva ze dne 23. listopadu 2007 o mezinárodním vymáhání výživného na děti a dalších druhů vyživovacích povinností vyplývajících z rodinných vztahů (dále jen „úmluva“) představuje dobrý základ pro celosvětový systém správní spolupráce a pro uznávání a výkon rozhodnutí a úmluv ve věcech výživného, neboť stanoví bezplatnou právní pomoc prakticky ve všech věcech výživného na děti a zjednodušené řízení pro uznávání a výkon.
(3)
Článek 59 úmluvy umožňuje organizacím regionální hospodářské integrace, jako je Unie, aby úmluvu podepsaly, přijaly, schválily nebo aby k ní přistoupily.
(4)
Věci, které jsou upraveny úmluvou, jsou rovněž předmětem nařízení Rady (ES) č. 4/2009 ze dne 18. prosince 2008 o příslušnosti, rozhodném právu, uznávání a výkonu rozhodnutí a o spolupráci ve věcech vyživovacích povinností (2). Jak bylo dohodnuto při přijetí rozhodnutí Rady 2011/220/EU (3) o podpisu úmluvy, měla by úmluvu schválit pouze Unie, která by vykonávala svou pravomoc ve všech věcech, které úmluva upravuje. V důsledku toho by členské státy měly být touto úmluvou vázány z titulu jejího schválení Unií.
(5)
Při schválení úmluvy by proto Unie měla učinit prohlášení o pravomoci v souladu s čl. 59 odst. 3 úmluvy.
(6)
Unie by navíc při schválení úmluvy měla formulovat všechny výhrady podle článku 62 úmluvy a všechna prohlášení podle článku 63 úmluvy, jež považuje za nezbytné.
(7)
V této souvislosti by Unie měla v souladu s čl. 2 odst. 3 úmluvy učinit prohlášení, že rozšíří působnost kapitol II a III úmluvy na vyživovací povinnosti mezi manžely a bývalými manžely. Současně by měla učinit jednostranné prohlášení, ve kterém se zaváže, že později posoudí možnost rozšíření působnosti úmluvy na další oblasti.
(8)
Unie by měla rovněž vznést výhradu podle čl. 44 odst. 3 úmluvy týkající se jazyků přijatelných pro komunikaci mezi ústředními orgány. Členské státy, které požadují, aby Unie v jejich případě tuto výhradu učinila, by o tom měly předem informovat Komisi a měly by upřesnit obsah této výhrady.
(9)
Unie by měla v neposlední řadě učinit prohlášení podle čl. 11 odst. 1 písm. g) a čl. 44 odst. 1 a 2 úmluvy. Členské státy, které požadují, aby Unie v jejich případě taková prohlášení učinila, by o tom měly předem informovat Komisi a měly by upřesnit obsah těchto prohlášení.
(10)
Členský stát, který by měl zapotřebí následně odvolat výhradu uvedenou v příloze II, která se ho týká, nebo pozměnit nebo odvolat prohlášení uvedené v příloze III, které se ho týká, nebo přidat prohlášení uvedené v příloze III, které se ho týká, o tom musí předem informovat Radu a Komisi. Na tomto základě by Unie měla učinit příslušné oznámení depozitáři.
(11)
Členské státy by měly oznámit Komisi ústřední orgány určené v souladu s čl. 4 odst. 3 úmluvy a měly by jí předat informace o právních předpisech, postupech a službách uvedené v článku 57 úmluvy. Komise by tyto informace měla předat Stálému výboru Haagské konference mezinárodního práva soukromého (dále jen „stálý výbor“) v okamžiku, kdy Unie uloží listinu o schválení, jak požaduje úmluva.
(12)
Členské státy by při poskytování příslušných informací Komisi o svých ústředních orgánech a svých právních předpisech, postupech a službách měly používat formulář profilu země doporučený a zveřejněný Haagskou konferencí mezinárodního práva soukromého, pokud možno jeho elektronickou verzi.
(13)
Členský stát, který by poté potřeboval provést změny informací o svém ústředním orgánu a svých právních předpisech, postupech a službách, musí o těchto změnách informovat přímo stálý výbor a současně i Komisi.
(14)
V souladu s článkem 3 Protokolu (č. 21) o postavení Spojeného království a Irska s ohledem na prostor svobody, bezpečnosti a práva, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a Smlouvě o fungování Evropské unie, se Spojené království a Irsko účastní přijímání a používání tohoto rozhodnutí.
(15)
V souladu s články 1 a 2 Protokolu (č. 22) o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o fungování Evropské unie, se Dánsko neúčastní přijímání tohoto rozhodnutí a toto rozhodnutí pro ně není závazné ani použitelné,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Haagská úmluva ze dne 23. listopadu 2007 o mezinárodním vymáhání výživného na děti a dalších druhů vyživovacích povinností vyplývajících z rodinných vztahů (dále jen „úmluva“) se schvaluje jménem Evropské unie.
Znění úmluvy se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu nebo osoby zmocněné uložit jménem Unie listinu uvedenou v čl. 58 odst. 2 úmluvy.
Článek 3
Při uložení listiny uvedené v čl. 58 odst. 2 úmluvy učiní Unie prohlášení o pravomoci v souladu s čl. 59 odst. 3 úmluvy.
Znění prohlášení je uvedeno v části A přílohy I tohoto rozhodnutí.
Článek 4
1. Při uložení listiny podle čl. 58 odst. 2 úmluvy učiní Unie v souladu s čl. 2 odst. 3 úmluvy prohlášení, že rozšíří použitelnost kapitol II a III úmluvy na vyživovací povinnosti mezi manžely a bývalými manžely.
Znění prohlášení je uvedeno v části B přílohy I tohoto rozhodnutí.
2. Při ukládání listiny uvedené v čl. 58 odst. 2 úmluvy učiní Unie jednostranné prohlášení, jehož znění je uvedeno v příloze IV tohoto rozhodnutí.
Článek 5
Při uložení listiny podle čl. 58 odst. 2 úmluvy formuluje Unie výhradu podle čl. 44 odst. 3 úmluvy týkající se členských států, které nesouhlasí s používáním buď francouzštiny nebo angličtiny při komunikaci mezi ústředními orgány.
Znění této výhrady je uvedeno v příloze II tohoto rozhodnutí.
Článek 6
Při uložení listiny podle čl. 58 odst. 2 úmluvy Unie učiní prohlášení podle čl. 11 odst. 1 písm. g) úmluvy o informacích nebo dokumentech vyžadovaných členskými státy a podle čl. 44 odst. 1 úmluvy o jazycích, které jsou pro členské státy přijatelné pro komunikaci kromě jejich úředních jazyků, jakož i prohlášení podle čl. 44 odst. 2 úmluvy.
Znění těchto prohlášení je uvedeno v příloze III tohoto rozhodnutí.
Článek 7
1. Členské státy oznámí Komisi nejpozději dne 10. prosince 2012:
a)
kontaktní údaje ústředních orgánů určených podle čl. 4 odst. 3 úmluvy a
b)
informace o právních předpisech, postupech a službách uvedené v článku 57 úmluvy.
2. Pro předání těchto informací Komisi použijí členské státy formulář profilu země doporučený a zveřejněný Haagskou konferencí mezinárodního práva soukromého, a pokud možno jeho elektronickou verzi.
3. Komise předá jednotlivé formuláře profilu země vyplněné členskými státy Stálému výboru Haagské konference mezinárodního práva soukromého (dále jen „stálý výbor“) v okamžiku, kdy Unie uloží listinu uvedenou v čl. 58 odst. 2 úmluvy.
Článek 8
Členský stát, který požaduje odvolání výhrady uvedené v příloze II, která se ho týká, nebo změnu nebo odvolání prohlášení uvedeného v příloze III, které se ho týká, nebo doplnění prohlášení uvedeného v příloze III, které se ho týká, informuje o požadované odvolání, změně nebo doplnění Radu a Komisi.
Unie poté učiní příslušné oznámení depozitáři v souladu s čl. 63 odst. 2 úmluvy.
Článek 9
Členský stát, který poté, co Komise předá původní formulář profilu země, který se ho týká, požaduje změnu informací v něm obsažených, o tom informuje přímo stálý výbor, nebo v případě použití elektronické verze formuláře profilu země provede nezbytnou změnu přímo. Současně o tom informuje Komisi.
Článek 10
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.
V Lucemburku dne 9. června 2011.