KOMMISSIONENS AFGØRELSE
af 19. oktober 2011
om de statsstøtteordninger, som Grækenland har iværksat i form af gældssanering i amterne Kastoria, Evia, Florina, Kilkis, Rhodópi, Évros, Xánthi og Dodekánisos og på øerne Lésvos, Sámos og Khíos
(Nr. C 23/04 (ex NN 153/03), C 20/05 (ex NN 70/04) og C 50/05 (ex NN 20/05))
(meddelt under nummer C(2011) 7252)
(Kun den græske udgave er autentisk)
(EØS-relevant tekst)
(2012/307/EU)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 108, stk. 2, første afsnit,
under henvisning til om aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, særlig artikel 62, stk. 1, litra a),
efter at have opfordret interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger i overensstemmelse med artikel 108, stk. 2, første afsnit, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF) (1), under hensyntagen til disse bemærkninger, og
ud fra følgende betragtninger:
I. SAGSFORLØB
(1)
Efter at have modtaget oplysninger, ifølge hvilke støtten skal være ydet i 1993 og de følgende år til virksomheder i amterne Kastoria og Evia i forbindelse med en genforhandling af gældsposter, anmodede Kommissionen ved brev af 27. maj 2003 de græske myndigheder om inden fire uger at fremsende en udskrift af retsgrundlaget for denne genforhandling sammen med enhver anden nødvendig oplysning med henblik på en undersøgelse i henhold til EF-traktatens artikel 87 og 88 (3).
(2)
Ved brev af 10. juli 2003, der blev registreret den 17. juli 2003, sendte Grækenlands faste repræsentation ved Den Europæiske Union Kommissionen en skrivelse fra de græske myndigheder, hvori disse anmodede om at få den i betragtning 1 nævnte frist forlænget med en måned.
(3)
Ved brev af 4. august 2003, der blev registreret den 6. august 2003, sendte Grækenlands faste repræsentation ved Den Europæiske Union Kommissionen de oplysninger, den havde udbedt sig ved brev af 27. maj 2003.
(4)
Af disse oplysninger fremgik det, at støtten var blevet ydet uden Kommissionens godkendelse. Derfor besluttede Kommissionen at registrere støtten som ikkeanmeldt under nr. NN 153/03.
(5)
Ved brev af 21. juni 2004 (4) meddelte Kommissionen Grækenland, at den havde besluttet at indlede proceduren efter EF-traktatens artikel 88, stk. 2, (C 23/2004) (herefter »indledning af første procedure«).
(6)
Kommissionens beslutning om at indlede proceduren blev offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende (5). Kommissionen opfordrede interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger til de omhandlede støtteforanstaltninger.
(7)
Kommissionen modtog ingen bemærkninger fra interesserede tredjeparter.
(8)
Ved brev af 13. juli 2004, der blev registreret den 19. juli 2004, anmodede Grækenlands faste repræsentation ved Den Europæiske Union Kommissionen om en måneds forlængelse af den frist, som de græske myndigheder havde fået til at fremsende deres svar på indledningen af den første procedure.
(9)
Ved fax af 6. august 2004 indrømmede Kommissionen den ønskede forlængelse af fristen.
(10)
Ved brev af 9. august 2004, der blev registreret den 10. august 2004, sendte Grækenlands faste repræsentation ved Den Europæiske Union Kommissionen de græske myndigheders svar på indledningen af den første procedure.
(11)
Af de oplysninger, som de græske myndigheder fremsendte ved brev af 4. august 2003, fremgik det, at den omhandlede støtte ikke kun vedrørte amterne Kastoria og Evia, men også Florina og Kilkis. Derfor bad Kommissionen ved fax af 22. april 2004 de græske myndigheder fremsende supplerende oplysninger om støtten til sidstnævnte amter.
(12)
Ved brev af 26. maj 2004 anmodede Grækenlands faste repræsentation ved Den Europæiske Union Kommissionen om en måneds forlængelse af den frist, som de græske myndigheder havde fået til at fremsende førnævnte supplerende oplysninger.
(13)
Ved fax af 7. juni 2004 indrømmede Kommissionen den ønskede forlængelse af fristen.
(14)
Ved brev af 1. juli 2004, der blev registreret samme dag, sendte Grækenlands faste repræsentation ved Den Europæiske Union Kommissionen de oplysninger, den havde udbedt sig ved fax af 22. april 2004.
(15)
Af disse oplysninger fremgik det, at støtten var blevet ydet uden Kommissionens godkendelse. Derfor besluttede Kommissionen at registrere støtten som ikkeanmeldt under nr. NN 70/04.
(16)
Ved brev af 9. juni 2005 (7) meddelte Kommissionen Grækenland, at den havde besluttet at indlede proceduren efter artikel 88, stk. 2, i EF-traktaten i henseende til den støtte, der blev ydet i amterne Florina og Kilkis (C 20/2005) (herefter »indledning af anden procedure«).
(17)
Kommissionens beslutning om at indlede proceduren blev offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende (8). Kommissionen opfordrede interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger til de omhandlede støtteforanstaltninger.
(18)
Kommissionen modtog ingen bemærkninger fra interesserede tredjeparter.
(19)
Ved brev af 24. juni 2005, der blev registreret den 28. juni 2005, anmodede Grækenlands faste repræsentation ved Den Europæiske Union Kommissionen om to måneders forlængelse af den frist, som de græske myndigheder havde fået til at fremsende deres svar på indledningen af denne anden procedure.
(20)
Ved fax af 13. juli 2005 indrømmede Kommissionen den ønskede forlængelse af fristen.
(21)
Ved brev af 18. august 2005, der blev registreret den 24. august 2005, sendte Grækenlands faste repræsentation ved Den Europæiske Union Kommissionen de græske myndigheders svar på indledningen af anden procedure.
(22)
Af de oplysninger, som de græske myndigheder fremsendte ved brev af 1. juli 2004, fremgik det, at den omhandlede støtte også var ydet i andre amter end dem, der var genstand for indledningen af de to første procedurer. Derfor bad Kommissionen ved fax af 12. november 2004 de græske myndigheder fremsende supplerende oplysninger om støtten til disse amter.
(23)
Ved brev af 13. december 2004, der blev registreret den 15. december 2004, anmodede Grækenlands faste repræsentation ved Den Europæiske Union Kommissionen om en måneds forlængelse af den frist, som de græske myndigheder havde fået til at fremsende førnævnte supplerende oplysninger.
(24)
Ved fax af 6. januar 2005 indrømmede Kommissionen den ønskede forlængelse af fristen.
(25)
Ved brev af 27. januar 2005, der blev registreret den 1. februar 2005, sendte Grækenlands faste repræsentation ved Den Europæiske Union Kommissionen de oplysninger, den havde udbedt sig ved fax af 12. november 2004.
(26)
Af disse oplysninger fremgik det, at støtten var blevet ydet uden Kommissionens godkendelse. Derfor besluttede Kommissionen at registrere støtten som ikkeanmeldt under nr. NN 20/05.
(27)
Ved brev af 22. december 2005 (10) meddelte Kommissionen Grækenland, at den havde besluttet at indlede proceduren efter EF-traktatens artikel 88, stk. 2, i henseende til den støtte, der blev ydet i amterne Rhodópi, Évros, Xánthi og Dodekánisos og på øerne Lésvos, Sámos og Khíos (C 50/05) (herefter »indledning af tredje procedure«).
(28)
Kommissionens beslutning om at indlede proceduren blev offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende (11). Kommissionen opfordrede interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger til de omhandlede støtteforanstaltninger.
(29)
Kommissionen modtog ingen bemærkninger fra interesserede tredjeparter.
(30)
Ved brev af 23. januar 2006, der blev registreret den 25. januar 2006, anmodede Grækenlands faste repræsentation ved Den Europæiske Union Kommissionen om tre måneders forlængelse af den frist, som de græske myndigheder havde fået til at fremsende deres svar på indledningen af denne tredje procedure.
(31)
Ved fax af 3. februar 2006 indrømmede Kommissionen den ønskede forlængelse af fristen.
(32)
Ved brev af 10. maj 2006, der blev registreret den 11. maj 2006, sendte Grækenlands faste repræsentation ved Den Europæiske Union Kommissionen de græske myndigheders svar på indledningen af denne tredje procedure.
(33)
Efter fornyet undersøgelse af alle fremsendte akter og oplysninger bad Kommissionen ved fax af 12. januar 2011 de græske myndigheder om inden en måned at præcisere de omhandlede støtteforanstaltninger.
(34)
Ved e-mail af 7. februar 2011 anmodede Grækenlands faste repræsentation ved Den Europæiske Union Kommissionen om en forlængelse på 40 arbejdsdage af den nævnte frist.
(35)
Ved fax af 17. februar 2011 indrømmede Kommissionen en fristforlængelse på 20 arbejdsdage.
(36)
Ved e-mail af 15. marts 2011 og 29. marts 2011 sendte Grækenlands faste repræsentation ved Den Europæiske Union Kommissionen de førnævnte præciseringer.
II. BESKRIVELSE
(37)
Ifølge bekendtgørelse nr. 69836/B1461 af 30.9.1993 kan gæld, der pr. 30. juni 1993 er forfalden eller ikke, på lån af enhver art (som driftskapital og til investering) i drakmer eller udenlandsk valuta, ydet til industri- og håndværksvirksomheder, der uanset deres hovedsædes beliggenhed er etableret og driver virksomhed i amterne Kastoria og Evia, og på bankgarantier i drakmer eller udenlandsk valuta, der er stillet for disse virksomheder, konverteres til et nyt lån, der skal afdrages over 10 år med fast halvårlig ydelse eller med lige store halvårlige afdrag og tillæg af renter til den rentesats, der på tidspunktet for hver beregning er gældende for denne gældssanering (den gældende rentesats er renten på 12-måneders-skatkammerbeviser ved den emission, der går forud på hver halvårlig beregning af renten på lånet, forhøjet med to og med en rentegodtgørelse på 10 procentpoint i de første fem år trukket på den konto, der er fastlagt ved lov nr. 128/75 (12)).
(38)
Alternativt kan de førnævnte virksomheder i fem år få en rentegodtgørelse på 10 procentpoint på gæld opgjort pr. 30. juni 1993, der er stiftet i drakmer eller udenlandsk valuta og knyttet til investeringer i aktiver eller i driftskapital.
(39)
Virksomhederne skal være levedygtige efter gældssaneringen (hvilket indebærer, at virksomheden er kriseramt), og det påhviler bankerne at verificere, om dette kriterium er opfyldt.
(40)
Bekendtgørelse nr. 2035824/5887 af 1.6.1994, 2045909/7431/0025 af 26.8.1994, 2071670/11297 af 9.11.1994 og 72742/B1723 af 8.12.1994 ændrer henstanden og rentegodtgørelserne på de nye lån og hjemler statsgaranti for disse lån.
(41)
Ministeriel bekendtgørelse nr. 66336/B1398 af 14.9.1993 indeholder de samme støtteforanstaltninger og -vilkår som dem, der er beskrevet i betragtning 37. Ligeledes ydes der ifølge denne bekendtgørelse statsgaranti for hovedstol og renter af saneret gæld stiftet af industri- og håndværksvirksomheder i amterne Florina og Kilkis, og det bestemmes, at staten påtager sig betaling af morarenter pr. 31. december 1992 på lån ydet til driftskapital eller investeringer i disse virksomheder inden for grænserne af budgettet for lov nr. 128/75.
(42)
Bekendtgørelse nr. 66336/B1398 af 14.9.1993 blev ændret ved en række bekendtgørelser, nemlig nr. 30755/B1199 af 21.7.1994, 60029/B1541 af 23.9.1994, 72742/B1723 af 8.12.1994, 236/B22 af 4.1.1995, 8014/B285 af 28.2.1995, 44678/B1145 af 3.7.1995, 44446/B1613 af 24.12.1996, 40410/B1678 af 9.12.1997, 10995/B546 af 24.3.1999, 12169/B736 af 22.3.2000 og 35913/B2043 af 24.10.2000. Disse forskellige bekendtgørelser ændrer lånenes løbetid, henstanden og rentegodtgørelserne på de nye lån og forlænger ligeledes den periode, ved hvis udløb de ubetalte veksler forfalder.
(43)
Virksomhederne skal være levedygtige efter gældssaneringen (hvilket indebærer, at virksomheden er kriseramt), og det påhviler bankerne at verificere, om dette kriterium er opfyldt.
(44)
Ministeriel bekendtgørelse nr. 1648/B.22 af 13.1.1994 indeholder følgende bestemmelser:
a)
På de nye driftslån, der er ydet siden den 1. april 1993 til industri-, håndværks- og minevirksomheder, industrielle husdyrbrug, hotelvirksomheder og skibsværfter etableret, uanset hovedsædets beliggenhed, i amterne Xánthi, Rhodópi og Évros, gives en rentegodtgørelse på 10 (ti) procentpoint trukket på den konto, der er fastlagt ved lov nr. 128/75, på op til 20 % af virksomhedens omsætning i løbet af det foregående år eller 50 % af indeværende års ordrebeholdning, af renter bogført fra 1.4.1993 til 31.3.1996 og med statsgaranti på op til et samlet beløb af 100 000 000 GRD (293 470 EUR).
b)
Sammenlægning sker i et nyt lån, der afdrages over 10 år med fast halvårlig ydelse beregnet af det fulde beløb pr. 31.12.1993, af forfalden eller ikke forfalden gæld på lån til investering eller driftskapital ydet til industri-, håndværks- og minevirksomheder, industrielle husdyrbrug, hotelvirksomheder og virksomheder i regionen Thrakien med en rentegodtgørelse på 10 procentpoint i de første fem år trukket på den konto, der er fastlagt ved lov nr. 128/75, og med statsgaranti.
c)
I gældssaneringen indgår morarenter, der er forfaldne pr. 31.12.1992, på lån til investering eller driftskapital.
(45)
Virksomhederne skal være levedygtige efter gældssaneringen (hvilket indebærer, at virksomheden er kriseramt), og det påhviler bankerne at verificere, om dette kriterium er opfyldt.
(46)
Bekendtgørelse nr. 1648/B.22 af 13.1.1994 blev ændret ved en række ministerielle bekendtgørelser, nemlig nr. 14237/B.664 af 6.4.1994, 235/B.21 af 4.1.1995, 44678/B.1145 af 3.7.1995, 14946/B.566 af 30.4.1996, 44446/B.1613 af 24.12.1996, 32576/B.1282 af 9.10.1997 (13), 11362/B.472 af 7.4.1997, 40412/B.1677 af 9.12.1997 (14), 42998/B.2026 af 15.12.1998, 19954/B.957 af 7.6.1999, 10123/B.507 af 17.3.1999, 6244/B.270 af 18.2.2000 og 35913/B.2043 af 24.10.2000 (15). Alle disse bekendtgørelser ændrer de tekniske parametre såsom rentegodtgørelserne, henstanden, lånenes løbetid og de perioder, efter hvis udløb ubetalte veksler forfalder.
(47)
Ved ministeriel bekendtgørelse nr. 2003341/683/0025 af 17.2.1994 ydes statsgaranti for lån til driftskapital ydet siden den 1. april 1993 til industri-, håndværks- og minevirksomheder, industrielle husdyrbrug, hotelvirksomheder og skibsværfter etableret, uanset hovedsædets beliggenhed, i amterne Xánthi, Rhodópi og Évros på op til et samlet beløb af 100 000 000 GRD (293 470 EUR) pr. virksomhed og for lån (hovedstol og renter), der stammer fra gældssanering pr. 31.12.1993 af gæld på gamle lån, der er ydet i overensstemmelse med bestemmelserne i fælles bekendtgørelse nr. 1648/G.G.54/B.22 af 13.1.1994.
(48)
Bekendtgørelse nr. 2003341/683/0025 af 17.2.1994 blev ændret ved en række bekendtgørelser, nemlig nr. 2022973/3968/0025 af 18.5.1994, 2043231/6673/0025 af 11.7.1995, 2030175/4446/0025 af 10.6.1996, 2087184/49/0025 af 11.7.1997, 2016123/2133/0025 af 6.3.1998, 2090373/11216/0025 af 1.6.1998 (16), 2/21857/0025 af 7.10.1999, 2/14774/0025 af 31.5.2000, 2/82257/0025 af 18.12.2000, 2/7555/0025 af 25.5.2001, 2/61352/0025 af 31.1.2002 og 2/64046/0025/2003 af 28.1.2004. Ifølge alle disse bekendtgørelser finder statsgarantien anvendelse ved iværksættelsen af de foranstaltninger, der er bestemt i de forskellige bekendtgørelser om ændring af bekendtgørelse nr. 1648/B.22 af 13.1.1994 (jf. betragtning 46).
(49)
I ovenanførte ministerielle bekendtgørelse nr. 2/82257/0025 af 18.12.2000 præciseres det, at virksomhederne for at falde ind under bestemmelserne heri skal være levedygtige i absolut forstand (og ikke efter gældssanering, som det bestemmes i de øvrige bekendtgørelser, der nævnes i denne afgørelse), hvilket indebærer, at de ikke må være kriseramte.
(50)
I henhold til ministeriel bekendtgørelse nr. 2041901 af 16.5.1989 ydes en rentegodtgørelse på tre procentpoint, trukket på den fælles konto, der er fastlagt ved lov nr. 128/75, af restgælden på lån ydet til driftskapital siden den 1. april 1989 til handels- og håndværksvirksomheder med hovedsæde i amterne Évros, Lésvos, Sámos, Khíos og Dodekánisos.
(51)
I henhold til ministeriel bekendtgørelse nr. 2078809 af 10.10.1989 ydes en rentegodtgørelse på tre procentpoint, trukket på den fælles konto, der er fastlagt ved lov nr. 128/75, af restgælden på lån ydet til driftskapital siden den 1. april 1989 til handels- og håndværksvirksomheder med hovedsæde i amterne Rhodópi, Xánthi og Sámos.
(52)
De ministerielle bekendtgørelser 9034/B.289 af 10.2.2003 og 37497/B.1232 af 2.6.2003 supplerer de bekendtgørelser, der nævnes i betragtning 50 og 51, idet rentegodtgørelsens omfang og visse tekniske parametre herfor præciseres.
III. BEGRUNDELSE FOR AT INDLEDE DEN FORMELLE UNDERSØGELSESPROCEDURE
(53)
Kommissionen nærede med hensyn til de tre omhandlede ordninger ikke blot tvivl om, hvorvidt der var tale om fravær af statsstøtte, men også om, hvorvidt den støtte, som den mente, der var tale om, var forenelig med det indre marked.
a) Begrundelse for indledningen af første procedure
(54)
Den første procedure blev indledt af følgende grunde i forening:
a)
Da de græske myndigheder blev bedt om at forklare de omhandlede støtteforanstaltninger, angav de, at de ministerielle bekendtgørelser, der var retsgrundlaget herfor, ikke var blevet anmeldt, fordi man mente, at den med bekendtgørelserne indførte støtteordning ikke udgjorde statsstøtte i henhold til EF-traktatens artikel 87, stk. 1. I øvrigt tilføjede de, at de pågældende støttebeløb formentlig faldt ind under de minimis-reglen, selv om de ikke kendte det nøjagtige antal støttemodtagere.
b)
Da de minimis-reglen ikke fandt anvendelse på landbrugssektoren på tidspunktet for støttetildelingen, og bekendtgørelserne, der udgjorde retsgrundlaget for den omhandlede støtte, var rettet mod virksomheder med likviditetsproblemer, mente Kommissionen, at støtten skulle analyseres i lyset af de mange bestemmelser for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder, der har fundet anvendelse, siden den første af ovennævnte bekendtgørelser trådte i kraft. Men de tilgængelige oplysninger gjorde det ikke muligt at fastslå, om disse regler var blevet overholdt.
c)
De tilgængelige oplysninger vedrørende landbrugssektoren var ikke tilstrækkelige til at fastslå, om statsgarantien var blevet ydet under iagttagelse af de forskellige regler for statsstøtte i form af garantier, der har fundet anvendelse, siden den første af ovennævnte ministerielle bekendtgørelser trådte i kraft.
d)
I industri- og håndværkssektoren fandt de minimis-reglen til gengæld anvendelse, men da de græske myndigheder ikke kendte antallet af modtagere af den støtte, der blev indført med de nævnte ministerielle bekendtgørelser, og de minimis-støtten beregnes over en periode på tre år og ikke for en punktuel ydelse, var det umuligt at fastslå, om støtten ifølge de nævnte bekendtgørelser faktisk kunne falde ind under de minimis-reglen. På denne baggrund skulle støtten også analyseres på grundlag af de mange bestemmelser for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder, der har fundet anvendelse, siden den første af ovennævnte bekendtgørelser trådte i kraft. Men de tilgængelige oplysninger gjorde det ikke muligt at fastslå, om disse regler var blevet overholdt.
e)
De tilgængelige oplysninger vedrørende disse to sektorer var ikke tilstrækkelige til at fastslå, om statsgarantien var blevet ydet under iagttagelse af de forskellige regler for statsstøtte i form af garantier, der har fundet anvendelse, siden den første af ovennævnte bekendtgørelser trådte i kraft.
b) Begrundelse for indledningen af anden procedure
(55)
Den anden procedure blev indledt af følgende grunde i forening:
a)
Da de græske myndigheder blev bedt om at forklare de omhandlede støtteforanstaltninger, angav de, at de pågældende støttebeløb formentlig faldt ind under de minimis-reglen, selv om de ikke kendte det nøjagtige antal støttemodtagere. Ud over det forhold, at de minimis-reglen frem til den 1. januar 2005 ikke fandt anvendelse på landbrugssektoren, havde Kommissionen ingen oplysninger, som kunne gøre det muligt for den at fastslå, i hvilket omfang de beløb, som landbrugsvirksomhederne modtog i medfør af ministeriel bekendtgørelse nr. 66336/B.1398 og ændringerne hertil, kunne falde ind under Kommissionens forordning (EF) nr. 1860/2004 af 6. oktober 2004 om anvendelse af EF-traktatens artikel 87 og 88 på de minimis-støtte i landbrugs- og fiskerisektoren (17), hvormed de minimis-reglen blev udvidet til landbrugssektoren.
b)
Da de førnævnte bekendtgørelser var rettet mod kriseramte virksomheder, skulle støtten analyseres i lyset af de mange bestemmelser for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder, der har fundet anvendelse, siden den første af de omhandlede bekendtgørelser trådte i kraft, nærmere bestemt den 21. september 1993. Men de tilgængelige oplysninger gjorde det ikke muligt at fastslå, om disse regler var blevet overholdt.
c)
De tilgængelige oplysninger vedrørende landbrugssektoren var ikke tilstrækkelige til at fastslå, om statsgarantien var blevet ydet under iagttagelse af de forskellige regler for statsstøtte i form af garantier, der har fundet anvendelse siden den 21. september 1993.
d)
I industri- og håndværkssektoren fandt de minimis-reglen til gengæld anvendelse, men da de græske myndigheder ikke kendte antallet af modtagere af den støtte, der blev indført med de nævnte ministerielle bekendtgørelser, og de minimis-støttens loft beregnes over en periode på tre år og ikke for en punktuel ydelse, var det umuligt at fastslå, om støtten ifølge de nævnte bekendtgørelser faktisk kunne falde ind under de minimis-reglen. På denne baggrund skulle støtten også analyseres på grundlag af de mange bestemmelser for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder, der har fundet anvendelse siden den 21. september 1993. Men de tilgængelige oplysninger gjorde det ikke muligt at fastslå, om disse regler var blevet overholdt.
e)
De tilgængelige oplysninger vedrørende disse to sektorer var ikke tilstrækkelige til at fastslå, om statsgarantien var blevet ydet under iagttagelse af de forskellige regler for statsstøtte i form af garantier, der har fundet anvendelse siden den 21. september 1993.
c) Begrundelse for indledningen af tredje procedure
(56)
Den tredje procedure blev indledt af følgende grunde i forening:
a)
I de oplysninger, som de græske myndigheder fremsendte, angav de i lighed med bemærkningerne til de to andre procedurer, der var indledt, at de omhandlede beløb formentlig faldt ind under de minimis-reglen. Ud over det forhold, at de minimis-reglen frem til den 1. januar 2005 ikke fandt anvendelse på landbrugssektoren, havde Kommissionen ingen oplysninger, som kunne gøre det muligt for den at fastslå, i hvilket omfang de beløb, som landbrugsvirksomhederne modtog i medfør af de bekendtgørelser, der udgjorde retsgrundlaget for den omhandlede støtte, kunne falde ind under forordning (EF) nr. 1860/2004.
b)
Da de omhandlede bekendtgørelser var rettet mod kriseramte virksomheder, skulle støtten analyseres i lyset af de mange bestemmelser for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder, der har fundet anvendelse, siden den første af de omhandlede bekendtgørelser trådte i kraft. Men de tilgængelige oplysninger gjorde det ikke muligt at fastslå, om disse regler var blevet overholdt.
c)
I industri-, hotel- og håndværkssektoren fandt de minimis-reglen til gengæld anvendelse, men da de græske myndigheder ikke havde fremsendt oplysninger om antallet af støttemodtagere, og de minimis-støttens loft beregnes over en periode på tre år og ikke for en punktuel ydelse, var det umuligt at fastslå, om støtten ifølge de nævnte bekendtgørelser faktisk kunne falde ind under de minimis-reglen. På denne baggrund skulle støtten også analyseres i lyset af de mange bestemmelser for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder, der har fundet anvendelse, siden den første af de omhandlede bekendtgørelser trådte i kraft. Men de tilgængelige oplysninger gjorde det ikke muligt at fastslå, om disse regler var blevet overholdt.
d)
I stenkulindustrien og skibsbygningssektoren fandt de minimis-reglen først anvendelse efter ikrafttrædelsen af Kommissionens forordning (EF) nr. 69/2001 af 12. januar 2001 om anvendelse af EF-traktatens artikel 87 og 88 på de minimis-støtte (18). Af de i litra c) anførte grunde skulle støtten imidlertid også analyseres på grundlag af de mange bestemmelser for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder, der har fundet anvendelse, siden den første af de omhandlede bekendtgørelser trådte i kraft. Men de tilgængelige oplysninger gjorde det ikke muligt at fastslå, om disse regler var blevet overholdt.
e)
I søtransportsektoren fandtes ingen gældende de minimis-regler. Støtten skulle også analyseres på grundlag af de mange bestemmelser for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder, der har fundet anvendelse, siden den første af de omhandlede bekendtgørelser trådte i kraft. Men de tilgængelige oplysninger gjorde det ikke muligt at fastslå, om disse regler var blevet overholdt.
f)
I ingen af de nævnte sektorer var de tilgængelige oplysninger tilstrækkelige til at fastslå, om statsgarantien var blevet ydet under iagttagelse af de forskellige regler for statsstøtte i form af garantier, der har fundet anvendelse, siden den første af ovennævnte bekendtgørelser trådte i kraft.
g)
Ifølge bekendtgørelse nr. 2041901 af 16.5.1989 og de i betragtning 51 og 52 ovenfor nævnte bekendtgørelser blev der indført støtte til andre amter end Rhodópi, Xánthi og Évros, og det var ikke muligt at fastslå, om den påtænkte støtteordning var en udvidelse af den ordning, der var gældende for disse tre amter, eller en ny ordning. Uanset den påtænkte ordnings udformning var det ikke muligt på baggrund af de tilgængelige oplysninger at fastslå, om de gældende regler for statsstøtte (regler for regional støtte eller de minimis-reglen) var blevet overholdt.
h)
Ved anlæggelse af den synsvinkel, at de ministerielle bekendtgørelser nævnt i litra g) udgjorde en udvidelse af den støtteordning, der blev anvendt i amterne Rhodópi, Xánthi og Évros, var det ikke muligt at fastslå, om den påtænkte støtte kunne falde ind under de minimis-reglen eller skulle betragtes som forenelig med bestemmelserne om ydelse af støtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder.
i)
Ved anlæggelse af den anden synsvinkel, nemlig at de ministerielle bekendtgørelser nævnt i litra g) udgjorde en selvstændig ny ordning, skulle man af mangel på præcise angivelser herom i bekendtgørelsernes bestemmelser forvente, at anvendelsen heraf på sunde virksomheder såvel som kriseramte virksomheder var forenelig, men analysen udmøntede sig i følgende konklusioner:
-
For kriseramte virksomheders vedkommende var det ikke muligt at fastslå, om den påtænkte støtte kunne falde ind under de minimis-reglen eller skulle betragtes som forenelig med bestemmelserne om ydelse af støtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder
-
For sunde virksomheders vedkommende var det ikke muligt at fastslå, om deres driftskapital, der hidrørte fra et lån med rentegodtgørelse, var gået til finansiering af investeringer, der var støtteberettigede i henhold til Unionens regler om støtte med regionalt sigte.
IV. DE GRÆSKE MYNDIGHEDERS BEMÆRKNINGER TIL INDLEDNINGEN AF DEN FORMELLE UNDERSØGELSESPROCEDURE
a) De græske myndigheders bemærkninger til indledningen af første undersøgelsesprocedure
(57)
I deres brev af 9. august 2004 anførte de græske myndigheder følgende:
a)
Sammenlægning af lån er et forvaltningsinstrument, som ikke medfører nogen stor udgift for det offentlige.
b)
Beregningen af renter for hver halvårsperiode støttes allerede af retspraksis ved højesteret i Grækenland, som har erklæret kvartalsvis kapitalisering af renter ulovlig og urimelig og medvirkende til øget gældsætning.
c)
Ydelse af statsgaranti kan ikke betragtes som støtte, idet brugen heraf er ledsaget af vilkår, der er særlig belastende for skyldnerne.
d)
I referenceperioden forblev rentesatserne langt højere i Grækenland end i resten af Unionen trods rentegodtgørelserne. Der var derfor ikke tale om konkurrenceforvridning, så meget mere som de støttemodtagende virksomheder skulle være levedygtige. I øvrigt blev godtgørelserne finansieret over en særlig konto uden for statens budget.
e)
Indrømmelsen af henstand kan ikke betragtes som støtte, idet gælden og renterne består, og det dermed kun drejer sig om en forskydning af tilbagebetalingen, hvilket berettiges af den økonomiske konjunktur.
f)
Bekendtgørelse nr. 72742/B1723 (se betragtning 42) medfører ingen ekstra udgift i forhold til de udgifter, der er forbundet med den bekendtgørelse, der udgør retsgrundlaget for den omhandlede støtteordning.
g)
Frigivelse af sikkerhedsstillelse i medfør af ministeriel bekendtgørelse nr. 2071670/11297 kan ikke betragtes som støtte til virksomheden, idet sikkerhedsstillelsen er afpasset efter de sanerede låns hovedstol. I øvrigt dækker den græske statsgaranti ikke alle typer omkostninger, som bankerne pålægger låntagerne.
h)
Ministeriel bekendtgørelse nr. 69836/B1451 og ændringerne hertil vedrørte forarbejdningsvirksomheder i almindelighed og omtalte ikke specifikt forarbejdningsvirksomheder i landbrugssektoren, som var omfattet af Rådets forordning (EØF) nr. 866/90 af 29. marts 1990 om forbedring af vilkårene for forarbejdning og afsætning af landbrugsprodukter (19), Rådets forordning (EF) nr. 951/97 af 20. maj 1997 om forbedring af vilkårene for forarbejdning og afsætning af landbrugsprodukter (20) og Rådets forordning (EF) nr. 1257/1999 af 17. maj 1999 om støtte til udvikling af landdistrikterne fra Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL) (21). Disse forordninger har fundet anvendelse undervejs i hele gennemførelsen af de operationelle programmer til anden og tredje EF-støtteramme. De virksomheder, der har foretaget investeringer, og som til formålet har modtaget støtte fra det græske ministerium for landbrug, udvikling af landdistrikter og fødevarer, har ikke kunnet udnytte gældssaneringsordningen, da det ikke var tanken. Ej heller fandt de minimis-reglen anvendelse, idet de erhvervsdrivende for at få tilskud skulle have udført et stykke arbejde og afholdt omkostningerne herved.
i)
Henvisningen til de minimis-reglen tjener udelukkende til at illustrere det forhold, at størsteparten af den ydede støtte lå under de minimis-loftet, uden særlig reference til landbrugssektoren.
j)
Kriteriet om »levedygtighed efter gældssaneringen« berører på ingen måde den overordnede vurdering af virksomhedens levedygtighed, som kreditinstitutionen foretager, idet beslutningen om, at en virksomhed er berettiget til gældssanering, træffes umiddelbart efter levedygtighedsvurderingen.
k)
Gældssaneringen vedrører gamle lån, og der er ikke ydet finansiering til nye investeringer.
l)
For så vidt angår den samlede subventionsækvivalent for gældssaneringen, var størstedelen af støtteudbetalingerne på beskedne beløb, de pågældende områder (Kastoria og Evia) var alle ugunstigt stillede områder i henhold til Rådets direktiv 75/268/EØF af 28. april 1975 om landbrug i bjergområder og i visse ugunstigt stillede områder (22), og landet faldt som helhed ind under mål 1.
m)
Den rentesats, der blev anvendt til de nye lån, er den, der gælder ved den seneste emission af skatkammerbeviser, og godtgørelsen vedrører ikke hele det gældssanerede låns løbetid, men kun de første kritiske år, og forskellen på satserne er ikke særlig stor (1-2 procentpoint).
n)
Ordningen varede fra 30. juni 1993 til 30. juni 2003.
b) De græske myndigheders bemærkninger til indledningen af anden undersøgelsesprocedure
(58)
I deres brev af 18. august 2005 fremsatte de græske myndigheder følgende argumenter, som allerede for størstedelens vedkommende var fremsat i deres svar på indledningen til den første procedure (se foregående punkt):
a)
Sammenlægning af lån er et forvaltningsinstrument, som ikke medfører nogen stor udgift for det offentlige (de tilføjer, at dette instrument ikke har til formål at yde selektiv støtte).
b)
Beregningen af renter for hver halvårsperiode støttes allerede af retspraksis ved højesteret i Grækenland, som har erklæret kvartalsvis kapitalisering af renter ulovlig og urimelig og medvirkende til øget gældsætning.
c)
I referenceperioden forblev rentesatserne langt højere i Grækenland end i resten af Unionen trods rentegodtgørelserne.
d)
Ydelse af statsgaranti kan ikke betragtes som støtte, idet brugen heraf er ledsaget af vilkår, der er særlig belastende for skyldnerne.
e)
Morarenter og godtgørelser blev finansieret over en særlig konto (i henhold til lov nr. 128/75) uden for statens budget.
f)
Indrømmelsen af henstand kan ikke betragtes som støtte, idet gælden og renterne består, og det dermed kun drejer sig om en forskydning af tilbagebetalingen, hvilket berettiges af den økonomiske konjunktur.
g)
Bestemmelserne i ministeriel bekendtgørelse nr. 66336/B.1398 af 1993 og ændringerne hertil gav mulighed for støtteforanstaltninger til virksomheder, der var etableret i amterne Florina og Kilkis, uden nogen større omkostning for det offentlige og på betingelse af, at disse virksomheder blev anset for levedygtige. Der var derfor ikke tale om konkurrenceforvridning efter EF-traktatens artikel 87. I øvrigt må man huske, at amterne Florina og Kilkis støder op til Den tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien, og at de i referenceperioden (1990'erne) led meget under krigshandlingerne og den manglende stabilitet i regionen.
h)
Endelig henvises der i førnævnte bekendtgørelse til industri- og håndværksvirksomheder. Ifølge de græske myndigheder berørte bestemmelserne heri ikke landbrugsvirksomheder.
c) De græske myndigheders bemærkninger til indledningen af tredje undersøgelsesprocedure
(59)
I deres brev af 10. maj 2006 fremførte de græske myndigheder følgende argumenter:
a)
De amter, der er berørt af de omhandlede bekendtgørelser, gennemlevede en vanskelig økonomisk periode kendetegnet ved en lav grad af aktivitet og en højere arbejdsløshed end resten af landet. Denne situation blev forværret af nabolandenes krigstilstand (f.eks. Kosovo). Der kunne derfor ikke være tale om konkurrenceforvridning, og støtten i form af gældssanering og rentegodtgørelse kunne falde ind under undtagelsen i EF-traktatens artikel 87, stk. 3, litra a) og c).
b)
Støtten var fokuseret på at løse problemer såsom manglen på dynamik i de lokale markeder, arbejdsmarkedets fastfrysning og faldet i efterspørgslen samt på langsigtet økonomisk udvikling.
c)
For så vidt angår Kommissionens argument om, at konkurrencevilkårene i det indre marked kunne fordrejes i kraft af den skarpe konkurrence i landbrugssektoren, er det kun bekendtgørelse nr. 1648/B22 af 13.1.1994 blandt alle de undersøgte bekendtgørelser, der vedrører industrielle husdyrbrug. I øvrigt udgjorde kødproduktionen i perioden 1995-2004 i amterne Évros, Rhodópi og Xánthi kun en lille del af de pågældende amters landbrugsproduktion, og i den omhandlede periode forblev bruttonationalproduktet (BNP) i disse amter (både absolut og pr. capita) - om end det var steget - mindre end det nationale gennemsnit.
d)
Ifølge bekendtgørelse nr. 2041901 af 16.5.1989 og 2078809 af 1989 om rentegodtgørelse på lån til driftskapital til virksomheder på Lésvos, Sámos, Khíos og Dodekánisos skal også disse virksomheder være levedygtige før og efter saneringen af deres gæld.
e)
De kompetente myndigheder i Grækenland er blevet bedt om at indsamle oplysninger om den faktisk ydede støtte, men har ikke kunnet levere disse oplysninger.
f)
Rentegodtgørelserne finansieres over en konto i henhold til lov nr. 128/75, som ikke indeholder statslige midler, idet det drejer sig om en konto, der i det væsentlige er bestemt til omfordeling af midler.
d) Brev fra de græske myndigheder af 15. og 29. marts 2011
(60)
I deres breve af 15. og 29. marts 2011 præciserede de græske myndigheder først og fremmest udløbsdatoerne for de oprindelige bekendtgørelser om de omhandlede ordninger. Der var tale om følgende datoer:
a)
den 30. juni 2003 for bekendtgørelse nr. 69836/B1461 (amterne Kastoria og Evia)
b)
den 30. juni 2000 for bekendtgørelse nr. 66336/B/398 af 14.9.1993 (amterne Florina og Kilkis)
c)
den 31. december 2005 for bekendtgørelse nr. 1648/B.22 af 13.1.1994 (amterne Xánthi, Rhodópi og Évros)
d)
den 31. december 2004 for bekendtgørelse nr. 2041901 af 16.5.1989 (amterne Rhodópi, Évros, Xánthi og Dodekánisos og øerne Lésvos, Sámos og Khíos).
(61)
Derefter præciserede de græske myndigheder, at levedygtighedskriteriet for virksomhederne efter gældssaneringen ikke indebar, at der udelukkende blev taget hensyn til virksomhedens levedygtighed efter gældssaneringen, men snarere at der blev foretaget en overordnet vurdering af virksomhedens levedygtighed før og efter saneringen.
(62)
De to breve indeholder også tabeller over subventionsækvivalenten for hver udbetaling af den omhandlede støtte til de modtagende virksomheder, idet formålet hermed var at afdække andelen af virksomheder, til hvilke støtten kunne falde ind under de minimis-reglen. De græske myndigheder angav imidlertid, at de tilgængelige oplysninger, for så vidt angik støtte i henhold til bekendtgørelse nr. 2041901 af 16.5.1989 (Xánthi, Rhodópi og Évros, Sámos, Lésvos, Khíos og Dodekánisos) og 1648/B.22 af 13.1.1994 (Xánthi, Rhodópi og Évros), kun dækker perioden 2004-2007. De fremsendte oplysninger om støtte tildelt i henhold til bekendtgørelse nr. 69836/B1461 (Kastoria og Evia) dækker perioden 1993-1998, og støtte tildelt i henhold til bekendtgørelse nr. 66336/B/398 af 14.9.1993 (Florina og Kilkis) perioden 1993-2001. Oplysningerne er indhentet hos bankerne, men ikke alle har svaret. De græske myndigheder mener imidlertid, at tallene ligger tæt på det samlede støttebeløb, der blev tildelt, idet de banker, der svarede, er de primære leverandører af kreditter til de berørte amter. Efter deres mening viser analysen af tallene, at støtten holder sig under de minimis-loftet i 73,55-99,46 % af tilfældene alt efter den omhandlede periode og relevante bekendtgørelse.
(63)
De græske myndigheder præciserer endelig, at virksomheder inden for produktion, forarbejdning og afsætning af landbrugsprodukter ikke var støtteberettigede, og at udtrykket »minevirksomheder« dækker virksomheder, der udvinder marmor og sten.
V. VURDERING
V.I. EKSISTENSEN AF STØTTE
(64)
I henhold til artikel 107, stk. 1, i TEUF er statsstøtte eller støtte, som ydes ved hjælp af statsmidler under enhver tænkelig form, og som fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencevilkårene ved at begunstige visse virksomheder eller visse produktioner, uforenelig med det indre marked, i det omfang den påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne. I absolut forstand svarer den omhandlede støtte til denne definition, da den er finansieret af staten eller ved hjælp af statslige midler, den begunstiger visse virksomheder (virksomheder inden for landbrug, håndværk, industri, hotelbranchen, udvindingsindustrien - se betragtning 63 - og skibssektoren i de nævnte amter) i form af tilbud om foranstaltninger som låneomlægning, lettelser af vekselløbetider, rentegodtgørelser og garantistillelse, og den kan påvirke samhandelen (23) og fordreje konkurrencevilkårene (24).
(65)
Ganske vist har de græske myndigheder forsøgt at påvise, at den omhandlede støtte kunne falde ind under de minimis-reglen og derfor ikke udgør statsstøtte efter artikel 107, stk. 1, i TEUF. Men ud over at de minimis-reglen ikke altid har været gældende i alle de berørte sektorer i den periode, hvor bekendtgørelserne, der udgør retsgrundlaget for de omhandlede støtteordninger, har fundet anvendelse, er oplysningerne ufuldstændige, hvilket de græske myndigheder også selv har indrømmet (se betragtning 62). I øvrigt varierer beløbene for de minimis-støtten fra sektor til sektor (de er ikke ens for industrisektoren og landbrugssektoren), og de fremsendte tabeller giver indtryk af, at de græske myndigheder ikke rigtig har opfattet denne forskel. Endelig bemærker Kommissionen, at førnævnte tabeller, trods de græske myndigheders oplysninger om, at virksomheder inden for produktion, forarbejdning og afsætning af landbrugsprodukter ikke var berettigede til de omhandlede støtteordninger, tydeligt viser, at en række virksomheder i disse erhverv alligevel har fået støtte, og at de er blevet anset for at falde ind under de minimis-reglen, selv om de åbenlyst har oversteget det tilladte beløb.
(66)
Kommissionen minder om, at enhver individuel støtte, der ydes i henhold til en ordning, som på tildelingstidspunktet opfylder de betingelser, som fremgår af en gældende de minimis-forordning, anses for ikke at udgøre statsstøtte efter artikel 107, stk. 1, i TEUF.
(67)
I landbrugssektoren fandtes der endnu ingen EU-bestemmelser om de minimis-støtte, dengang de græske myndigheder begyndte at tildele den omhandlede støtte.
(68)
De første bestemmelser, der blev vedtaget på området, indgik i forordning (EF) nr. 1860/2004 (25).
(69)
I overensstemmelse med forordning (EF) nr. 1860/2004, som både finder anvendelse på primærproduktionen af landbrugsvarer og forarbejdningen og afsætningen heraf, påvirker støtte på højst 3 000 EUR pr. støttemodtager over en treårig periode ikke samhandelen mellem medlemsstaterne eller fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencevilkårene og falder derfor ikke ind under artikel 107, stk. 1, i TEUF.
(70)
I henhold til artikel 5 i forordning (EF) nr. 1860/2004 gælder dette også for støtte, som er bevilget før forordningens ikrafttræden, hvis støtten opfylder alle betingelserne i artikel 1 og 3.
(71)
Den 1. januar 2008 blev forordning (EF) nr. 1860/2004 erstattet af Kommissionens forordning (EF) nr. 1535/2007 af 20. december 2007 om anvendelse af EF-traktatens artikel 87 og 88 på de minimis-støtte til produktion af landbrugsprodukter (26), som forhøjer de minimis-støttebeløbet til 7 500 EUR pr. støttemodtager over en periode på tre regnskabsår, uanset støttens form og indhold, og hver medlemsstats samlede loft til 0,75 % af værdien af den årlige landbrugsproduktion.
(72)
I artikel 6, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1535/2007 står der, at »forordningen finder anvendelse på støtte, som før den 1. januar 2008 er ydet til virksomheder i landbrugsproduktionssektoren, hvis støtten opfylder alle betingelser i artikel 1 til 4, med undtagelse af kravet om den udtrykkelige henvisning til denne forordning, jf. artikel 4, stk. 1, første afsnit.« Forordningen finder dog ikke anvendelse på primærproduktion af landbrugsprodukter.
(73)
På området forarbejdning og afsætning af landbrugsprodukter findes den pr. 1. januar 2007 gældende de minimis-regel i Kommissionens forordning (EF) nr. 1998/2006 af 15. december 2006 om anvendelse af traktatens artikel 87 og 88 på de minimis-støtte (27).
(74)
I artikel 2, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1998/2006 fastsættes beløbet 200 000 EUR pr. støttemodtager over en periode på tre regnskabsår som den grænse, hvorunder støtten ikke påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne eller fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencevilkårene og derfor ikke falder ind under artikel 107, stk. 1, i TEUF.
(75)
I artikel 5, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1998/2006 står der, at »denne forordning finder anvendelse på støtte, der inden dens ikrafttræden er ydet til virksomheder i transportsektoren og inden for forædling og afsætning af landbrugsprodukter, hvis støtten opfylder alle betingelserne i artikel 1 og 2.«
(76)
På den baggrund anser Kommissionen ikke den støtte, der er ydet i henhold til de undersøgte bekendtgørelser, som statsstøtte, når støtten pr. støttemodtager ikke overstiger:
a)
i henseende til primærproduktion af landbrugsprodukter: 3 000 EUR over en treårig periode, såfremt støtten på tildelingstidspunktet var i overensstemmelse med bestemmelserne i forordning (EF) nr. 1860/2004, eller 7 500 EUR over en periode på tre regnskabsår, såfremt støtten på tildelingstidspunktet var i overensstemmelse med bestemmelserne i forordning (EF) nr. 1535/2007
b)
i henseende til forarbejdning og afsætning af landbrugsprodukter: 3 000 EUR over en treårig periode, såfremt støtten på tildelingstidspunktet var i overensstemmelse med bestemmelserne i forordning (EF) nr. 1860/2004, eller 200 000 EUR over en periode på tre regnskabsår, såfremt støtten på tildelingstidspunktet var i overensstemmelse med bestemmelserne i forordning (EF) nr. 1998/2006.
(77)
Kommissionen understreger imidlertid, at kriseramte virksomheder ikke kan falde ind under bestemmelserne i forordning (EF) nr. 1998/2006 eller (EF) nr. 1535/2007.
(78)
I andre sektorer end landbrugssektoren (med andre ord i den foreliggende sag de forskellige sektorer, der er nævnt i denne afgørelse, med undtagelse af skibsbygningssektoren, som behandles i betragtning 80 og 81 herunder (28)) var det den de minimis-regel, som blev omtalt i Kommissionens meddelelse af 20. maj 1992 - Fællesskabets rammebestemmelser for statsstøtte til små og mellemstore virksomheder (29) (herefter »rammebestemmelserne fra 1992«), der var gældende på det tidspunkt, hvor den omhandlede støtte blev tildelt. Heraf fremgår det, at »engangsstøtte på op til 50 000 ECU til en given udgiftskategori således ikke længere anmeldes i henhold til [EF-traktatens] (30) artikel 93, stk. 3. Det samme gælder støtteordninger, hvorved den støtte, en virksomhed kan få udbetalt til en given udgiftstype, begrænses til 50 000 ECU over en treårig periode. Det er dog en forudsætning, at der til den pågældende støtte eller støtteordning er knyttet den udtrykkelige betingelse, at yderligere støtte til samme virksomhed for samme udgiftstype fra andre ordninger ikke bringer den samlede støtte til virksomheden op over 50 000 ECU.« Denne regel blev derefter omdefineret i Kommissionens meddelelse om de minimis-støtteordninger fra 1996 (31) (herefter »rammebestemmelserne fra 1996«), hvori de minimis-støttebeløbet blev fastsat til 100 000 ECU for samme periode, og siden i Kommissionens forordning (EF) nr. 69/2001, hvorefter samme beløb blev fastsat til 100 000 EUR for samme periode.
(79)
I betragtning af de undersøgte ordningers udløbsdato (31. december 2005 var den sidste), og da reglerne ikke anvendes med tilbagevirkende kraft på de i betragtning 78 nævnte sektorer, anser Kommissionen ikke den støtte, der er ydet i henhold til de undersøgte bekendtgørelser, som statsstøtte, når støtten pr. støttemodtager ikke overstiger:
a)
50 000 ECU over en treårig periode i perioden fra den 19. august 1992 til den 5. marts 1996, såfremt støtten på tildelingstidspunktet var i overensstemmelse med rammebestemmelserne fra 1992
b)
100 000 ECU/EUR over en treårig periode i perioden fra den 6. marts 1996 til den 1. februar 2001, såfremt støtten på tildelingstidspunktet var i overensstemmelse med rammebestemmelserne fra 1996
c)
100 000 EUR over en treårig periode i perioden fra den 2. februar 2001 til den 31. december 2005, såfremt støtten på tildelingstidspunktet var i overensstemmelse med de relevante bestemmelser i forordning (EF) nr. 69/2001.
(80)
Endelig gjaldt de minimis-reglen først i skibsbygningssektoren fra ikrafttrædelsen af forordning (EF) nr. 69/2001.
(81)
Derfor anser Kommissionen ikke den støtte, der er ydet i henhold til de undersøgte bekendtgørelser, som statsstøtte, når støtten pr. støttemodtager ikke overstiger 100 000 EUR over en treårig periode i perioden fra den 2. februar 2001 til den 30. juni 2007, såfremt støtten på tildelingstidspunktet var i overensstemmelse med de relevante bestemmelser i forordning (EF) nr. 69/2001.
(82)
De øvrige argumenter, som de græske myndigheder har fremsat for, at der ikke var tale om statsstøtte, kan ikke tages til følge af Kommissionen af nedenstående grunde, som er holdbare i hvert enkelt tilfælde, hvor argumenterne er blevet påberåbt:
a)
Ved at hævde, at lånesammenlægningen ikke medfører nogen stor udgift for de offentlige myndigheder (se især betragtning 57, litra a), og 58, litra a)), erkender de græske myndigheder, at operationen påfører staten en udgift eller med andre ord udgør et forbrug af statslige midler.
b)
Indtil meddelelsen om anvendelse af traktatens artikel 87 og 88 på statsstøtte i form af garantier (32) (herefter »meddelelsen fra 2000«) trådte i kraft, blev alle garantier betragtet som indeholdende et element af statsstøtte (se betragtning 105, litra a)). Ifølge meddelelsen fra 2000 kan en garanti anses for ikke at indeholde et element af statsstøtte efter artikel 107, stk. 1, i TEUF, såfremt garantimodtagerne ikke er låntagere i økonomiske vanskeligheder og derfor i princippet ville kunne opnå et lån på markedsvilkår på finansmarkederne uden medvirken fra statens side, såfremt garantierne er knyttet til en præcis finansiel operation, vedrører et bestemt maksimalt beløb, ikke dækker mere end 80 % af restgælden på lånet eller en anden finansiel forpligtelse (medmindre det drejer sig om obligationer og lignende instrumenter) og ikke er ubegrænsede, såfremt reglerne for ordningen bygger på en realistisk vurdering af den risiko, der efter al sandsynlighed er ved at dække garantierne, som er selvfinansierende takket være de præmier, som modtagervirksomhederne betaler, såfremt ordningen indeholder de bestemmelser, ifølge hvilke garantierne ydes, og det i ordningen er bestemt, at den almindelige finansiering af ordningen skal undersøges mindst en gang om året, og såfremt præmierne dækker såvel de risici, der normalt er forbundet med ydelse af garantier, som ordningens administrative omkostninger og tillader et normalt afkast af den eventuelle startkapital, som staten har investeret i ordningen. Men de græske myndigheder fremsendte ingen oplysninger, der kunne bekræfte, at disse forudsætninger var opfyldt.
c)
For så vidt angår konkurrence, er indrømmelsen af henstand (se betragtning 57, litra e), og 58, litra f)) mere end blot en tidsmæssig forskydning af tilbagebetalingen, eftersom den letter tilbagebetalingsbyrden på et nærmere bestemt tidspunkt og således også midlertidigt letter modtagerens økonomiske situation.
d)
Kontoen i henhold til lov nr. 128/75, der bruges til finansiering af rentegodtgørelser (se betragtning 57, litra d), 58, litra e), og 59, litra f)), udgør statslige midler (33), selv om den ikke er opført på den græske stats budget, som de græske myndigheder selv anfører.
e)
Ydelsen af en rentegodtgørelse på lån giver de modtagende virksomheder en fordel, selv om rentesatsen er høj i Grækenland.
f)
Frigivelsen af den sikkerhed, der skal stilles for at opnå garantien (se betragtning 57, litra g)), indeholder - selv om den ikke indebærer nogen direkte udgift for den græske stat ifølge ministeriel bekendtgørelse nr. 2071670/11297 - et element af støtte, fordi staten ved at tilbyde muligheden ikke alene tilbyder modtagervirksomhederne adgang til kapital, men også fjerner en modydelse for at opnå denne statsgaranti.
g)
Det forhold, at rentesatsen er høj i Grækenland (se betragtning 57, litra d)), indebærer ikke fravær af støtte, idet alene dette at yde rentegodtgørelser - uanset den økonomiske baggrund for at foretage omlægninger med godtgørelser - er det samme som at lette modtagerne for en byrde, som de normalt ville have skullet bære i forbindelse med deres erhvervsvirksomhed.
(83)
Under hensyntagen til disse elementer kan Kommissionen kun konkludere, at den støtte, som ikke overholder de minimis-beløbsgrænserne og ikke opfylder betingelserne for tildeling af de minimis-støtte som defineret i betragtning 68-81, falder ind under artikel 107, stk. 1, i TEUF.
V.II. STØTTENS FORENELIGHED MED DET INDRE MARKED
(84)
Imidlertid kan visse støtteformer i henhold til undtagelsesbestemmelsen i artikel 107, stk. 2 og 3, i TEUF anses som forenelige med det indre marked.
(85)
I det foreliggende tilfælde bør det i henseende til hver af de tre indledte procedurer undersøges, hvilken undtagelse der kunne være gældende alt efter den berørte sektor (idet der sondres mellem landbrugssektoren og de øvrige sektorer).
V.II.1 STØTTE VEDRØRENDE AMTERNE KASTORIA OG EVIA, SOM ER GENSTAND FOR FØRSTE INDLEDTE PROCEDURE
a) Landbrugssektoren
(86)
I betragtning af arten af den tildelte støtte er den eneste undtagelse, der kunne påberåbes for støttens forenelighed med det indre marked, undtagelsen i artikel 107, stk. 3, litra c), i TEUF, ifølge hvilken støtte kan betragtes som forenelig med det indre marked, hvis den har til formål at fremme udviklingen af visse erhvervsgrene eller økonomiske regioner, når den ikke ændrer samhandelsvilkårene på en måde, der strider mod den fælles interesse.
(87)
Da den omhandlede støtte ikke er anmeldt, er det en forudsætning for anvendelsen af undtagelsen, at støtten er i overensstemmelse med de gældende statsstøtteregler på tidspunktet for støttetildelingen. Ifølge de græske myndigheders oplysninger varede den omhandlede ordning fra den 30. juni 1993 til den 30. juni 2003. Det er derfor i lyset af de gældende statsstøtteregler i denne periode, at den omhandlede ordnings forenelighed med det indre marked skal analyseres.
(88)
En af grundene til, at Kommissionen indledte proceduren i artikel 108, stk. 2, i TEUF, er, at støtten syntes at være indført med henblik på kriseramte virksomheder. Til dette anførte de græske myndigheder i deres brev af 9. august 2004, at kriteriet om »levedygtighed efter gældssaneringen« på ingen måde berørte den overordnede vurdering af virksomhedens levedygtighed, som kreditinstitutionen skulle foretage, idet beslutningen om, at en virksomhed var berettiget til gældssanering, blev truffet umiddelbart efter levedygtighedsvurderingen. Dette argument blev gentaget i brevene af 15. og 29. marts 2011 (se betragtning 61).
(89)
Kommissionen mener ikke, at denne forklaring tillader den at konkludere, at der ikke blev ydet støtte til kriseramte virksomheder, for selv om - som de græske myndigheder hævder - virksomhedernes berettigelse til gældssanering blev afgjort umiddelbart efter levedygtighedsvurderingen, gjaldt vurderingen som sådan deres levedygtighedsperspektiver, efter at gældssaneringen var gennemført, hvilket indebærer, at kandidatvirksomhederne kunne være i vanskeligheder på tidspunktet for vurderingen, men ikke desto mindre få tilbudt ordningen, fordi vurderingsorganet kunne se muligheder for en tilbagevenden for virksomheden til levedygtighed efter gældssaneringen (dette element understregede Kommissionen i øvrigt i betragtning 23 i sin beslutning om at indlede proceduren efter artikel 108, stk. 2, i TEUF, idet det i præamblen til bekendtgørelse nr. 2045909/7931/0025 nævnes, at det er nødvendigt at understøtte virksomheder med likviditetsproblemer i amterne Kastoria og Evia).
i) Bestemmelser for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder i den omhandlede periode
I. Fra den 1. oktober 1993 til den 31. december 1997
(90)
Statsstøtte til kriseramte virksomheder er underlagt en række regler. Da ministeriel bekendtgørelse nr. 69836/B1461 trådte i kraft, var det Kommissionens praksis at anse denne støtte, for så vidt angik landbrugssektoren, som driftsstøtte, der ikke kunne erklæres forenelig med det indre marked, medmindre følgende tre betingelser var opfyldt:
a)
den pågældende støtte skulle vedrøre lån, der var blevet optaget for at finansiere allerede foretagne investeringer
b)
den kumulerede subventionsækvivalent for støtte, der eventuelt blev ydet, når lånene blev optaget, og den pågældende støtte måtte ikke overstige de satser, som Kommissionen generelt tillod, nemlig
i)
i henseende til investeringer i primærproduktion af landbrugsprodukter: 35 % eller 75 % i ugunstigt stillede områder i henhold til direktiv 75/268/EØF af 28. april 1975
ii)
i henseende til investeringer i forarbejdning og afsætning af landbrugsprodukter: 55 % eller 75 % i mål 1-regioner vedrørende projekter, der var i overensstemmelse med sektorprogrammerne eller et af målene for artikel 1 i forordning (EØF) nr. 866/90 (34), og 35 % (eller 50 % i mål 1-regioner) vedrørende andre projekter, forudsat at disse ikke var udelukket fra udvælgelseskriterierne i punkt 2 i bilaget til Kommissionens beslutning 90/342/EØF af 7. juni 1990 om fastlæggelse af udvælgelseskriterier for investeringer vedrørende forbedring af vilkårene for forarbejdning og afsætning af landbrugs- og skovbrugsprodukter (35) (eller beslutning 94/173/EF (36), som erstattede den).
c)
den pågældende støtte skulle følge efter rentejusteringer af nye lån, der blev foretaget for at tage hensyn til det ændrede renteniveau - støttebeløbet måtte ikke overstige ændringen af satserne for de nye lån - eller støtten skulle vedrøre levedygtige landbrugsbedrifter, især når de finansielle byrder som følge af eksisterende lån var af et så stort omfang, at landbrugsbedrifternes eksistens var i fare, og der eventuelt var en konkursrisiko.
(91)
I deres brev af 9. august 2004 anførte de græske myndigheder, at bekendtgørelse nr. 69836/B1451 og ændringerne hertil gjaldt forarbejdningsvirksomheder i almindelighed uden specifik angivelse af de forarbejdningsvirksomheder i landbrugssektoren, som var omfattet af forordning (EØF) nr. 866/90, (EF) nr. 951/97 og (EF) nr. 1257/1999, at hele landet hørte under mål 1, og at de virksomheder, der havde foretaget investeringer, og som til formålet havde modtaget støtte fra ministeriet for landbrug, udvikling af landdistrikter og fødevarer, ikke havde kunnet udnytte gældssaneringsordningen, da det ikke var tanken. De tilføjede i øvrigt, for så vidt angik den samlede subventionsækvivalent for gældssaneringen, at størstedelen af støtteudbetalingerne var på beskedne beløb, og at gældssaneringen gjaldt gamle lån og derfor allerede foretagne investeringer.
(92)
Først og fremmest gør de græske myndigheders præciseringer det ikke muligt for Kommissionen at udelukke, at forarbejdningsvirksomhederne i landbrugssektoren kunne have modtaget støtte i medfør af ministeriel bekendtgørelse nr. 69836/B1451 og ændringerne hertil, idet det forhold, at de nævnte virksomheder ikke er nævnt specifikt, ikke automatisk indebærer, at de ikke tilhører den generiske kategori forarbejdningsvirksomheder (industrivirksomheder), som falder ind under bekendtgørelsens anvendelsesområde.
(93)
Med hensyn til opfyldelsen af de betingelser, der nævnes i betragtning 90, konstaterer Kommissionen, at bekendtgørelse nr. 69836/B1451 og ændringerne hertil dækkede sanering af lån, der kunne vedrøre enten investeringer eller driftskapital.
(94)
Med hensyn til saneringen af lån til investeringer gør de græske myndigheders præciseringer det muligt for Kommissionen at konstatere, at den i betragtning 90, litra a), nævnte betingelse er opfyldt, eftersom disse lån vedrørte allerede foretagne investeringer.
(95)
Kommissionen kan ligeledes anse alternativ to til betingelsen i betragtning 90, litra c), som opfyldt, eftersom modtagervirksomhederne skal være levedygtige efter gældssaneringen på baggrund af en vurdering foretaget af finansielle institutioner.
(96)
Til gengæld kan Kommissionen ikke på baggrund af de foreliggende oplysninger konkludere, at betingelsen i betragtning 90, litra b), uden al tvivl er opfyldt, for de græske myndigheder præciserede i deres brev af 9. august 2004, at virksomheder, der forarbejder eller afsætter landbrugsprodukter, bl.a. var omfattet af bestemmelserne i forordning (EØF) nr. 866/90 og (EF) nr. 951/97, og at disse forordninger var blevet anvendt i overensstemmelse med bestemmelserne heri, hvilket indebærer, at der allerede havde kunnet ydes støtte op til den maksimale støtteintensitet, der var tilladt ifølge de nævnte forordninger (75 % for mål 1-regioner, som Grækenland tilhører), og at anvendelsen af den i den foreliggende sag omhandlede ordning på grund af kumuleringen af støtte kunne medføre, at denne intensitet var blevet overskredet.
(97)
For så vidt angår gældssaneringen af lån til driftskapital, kunne den omhandlede ordning heller ikke anvendes under overholdelse af alle betingelserne i betragtning 90, idet den førstnævnte betingelse (litra a)) udtrykkeligt er, at lånene skal være knyttet til investeringer.
II. Fra den 1. januar 1998 til den 30. juni 2000
(98)
I 1997 blev betingelserne i betragtning 90 erstattet af bestemmelserne i Kommissionens meddelelse om Fællesskabets rammebestemmelser for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder (herefter »rammebestemmelserne fra 1997«) (37). Det er bestemt i punkt 4.4 i disse rammebestemmelser, at »for så vidt angår landbrugssektoren træder nærværende rammebestemmelser imidlertid i kraft den 1. januar 1998 for nye statsstøtteordninger. De træder i kraft samme dag for bestående ordninger, eller, hvis Kommissionen i denne forbindelse har indledt proceduren i EF-traktatens artikel 93, stk. 2, mod en eller flere medlemsstater, når Kommissionen har vedtaget en endelig beslutning over for den eller de pågældende medlemsstat(er) på grundlag af EF-traktatens artikel 93, stk. 2.«
(99)
I rammebestemmelserne fra 1997, som var helt nye for landbrugssektoren, gjaldt bl.a.:
a)
at redningsstøtte skulle: bestå af tilførsel af likviditet, være begrundet i alvorlige sociale vanskeligheder, antage form af lånegarantier eller lån til normal markedsrente, være begrænset til, hvad der er strengt nødvendigt for at sikre virksomhedens fortsatte beståen (f.eks. dækning af lønudgifter og rutinemæssige leverancer) og kun ydes i et tidsrum, der ligeledes var begrænset til, hvad der var strengt nødvendigt for at få fastlagt de fornødne og gennemførlige saneringsforanstaltninger, uden uacceptable virkninger for industrien og landbruget i andre medlemsstater
b)
at omstruktureringsstøtte skulle: bestå af støtte til gennemførelsen af en omstruktureringsplan med henblik på nedskæring eller definitiv nedlukning af produktionskapacitet i tilfælde af strukturel overkapacitet i sektoren (idet nedskæringen er et supplement til enhver nedskæring, der foretages uden omstruktureringsstøtte) med undtagelse af tilfælde, hvor alle de beslutninger, der træffes om at yde støtte, ikke i nogen sammenhængende tolvmånedersperiode omfatter en produktmængde, der overstiger en vis andel af den samlede årlige mængde af den pågældende produktion i det pågældende land (3 % for foranstaltninger, der tager sigte på en bestemt kategori af produkter eller erhvervsdrivende og 1,5 % for foranstaltninger uden dette sigte).
(100)
Medlemsstaterne kunne vælge at anvende førnævnte bestemmelser for landbrugssektoren som erstatning for rammebestemmelserne fra 1997 på andre sektorer end landbrugssektoren, som faldt ind under deres anvendelsesområde (i disse andre sektorer gjaldt meget strenge kriterier, især med hensyn til omstruktureringsplanen og støttemodtagerens bidrag til omstruktureringen, se nedenfor under punkt b), »Andre sektorer end landbrugssektoren«, betragtning 109-121).
(101)
I deres brev af 9. august 2004 fremkom de græske myndigheder ikke med en eneste oplysning, som kunne gøre det muligt for Kommissionen at konstatere, at støtteordningen var blevet tilpasset denne lovgivning, og at støtten, der var tildelt i den omhandlede periode, derfor var ydet i overensstemmelse med de relevante betingelser i rammebestemmelserne fra 1997, med andre ord enten de betingelser, der er beskrevet i betragtning 99, litra b), eller de betingelser, der gælder andre sektorer end landbrugssektoren (fremlæggelse af en omstruktureringsplan, der inden for et rimeligt tidsrum og på basis af en realistisk vurdering skal kunne gøre virksomheden sund og rentabel på længere sigt, afbødning af støttens eventuelle skadelige virkninger for konkurrenterne, iagttagelse af princippet om engangsstøtte, kapacitetsnedskæring i tilfælde af strukturel overkapacitet i sektoren, sikring af proportionalitet mellem støtten og omkostningerne og fordelene ved omstruktureringen og dækning af omstruktureringens sociale omkostninger).
III. Fra den 1. juli 2000 til den 30. juni 2003
(102)
Rammebestemmelserne fra 1997 blev den 9. oktober 1999 erstattet af Fællesskabets rammebestemmelser for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder (herefter »rammebestemmelserne fra 1999«) (38). I punkt 6.3 i rammebestemmelserne fra 1999 står der, at »medlemsstaterne skal tilpasse deres bestående rednings- og omstruktureringsstøtteordninger, som vil være i kraft efter den 30. juni 2000, så de bringes i overensstemmelse med rammebestemmelserne efter denne dato.« Endvidere: »For at Kommissionen kan kontrollere denne tilpasning, bør medlemsstaterne inden den 31. december 1999 fremsende en oversigt over alle disse ordninger. De skal derefter inden den 30. juni 2000 fremsende tilstrækkelige oplysninger til, at Kommissionen kan kontrollere, at ordningerne er blevet ændret i overensstemmelse med nærværende rammebestemmelser.«
(103)
Rammebestemmelserne fra 1999 indeholdt også et særligt kapitel om omstrukturering af kriseramte virksomheder i landbrugssektoren. I forhold til kapitlet i rammebestemmelserne fra 1997 indførtes der med dette særlige kapitel en definition af strukturel overkapacitet i sektoren, undtagelsen, der nævnes i betragtning 99, litra b), blev begrænset til virksomheder i primærsektoren (hvilket indebærer, at undersektorerne forarbejdning og afsætning af landbrugsprodukter automatisk blev underlagt kravet om kapacitetsnedskæring), og princippet om engangsstøtte, hvorefter støtte til omstrukturering kun kan gives én gang, blev indført.
(104)
I deres brev af 9. august 2004 fremkom de græske myndigheder ikke med en eneste oplysning, som kunne gøre det muligt for Kommissionen at konstatere, at støtteordningen var blevet tilpasset denne lovgivning, og at støtten, der var tildelt i den omhandlede periode, derfor var ydet i overensstemmelse med de relevante betingelser i rammebestemmelserne fra 1999, med andre ord efter fremlæggelse af en omstruktureringsplan for bl.a. nedskæring af kapacitet i tilfælde af strukturel overkapacitet, eventuelt med den begrænsede undtagelse i betragtning 103 og på basis af princippet om engangsstøtte.
ii) Spørgsmålet om garantier
(105)
Et andet punkt, der fik Kommissionen til at indlede proceduren efter artikel 108, stk. 2, i TEUF, er spørgsmålet om foreneligheden af den støtte, der blev ydet i form af garantier. De græske myndigheder fremsatte en række bemærkninger i deres brev af 9. august 2004 (se betragtning 57, litra c) og g)). Kommissionen mener imidlertid, at disse bemærkninger giver anledning til følgende kommentarer:
a)
Med hensyn til litra c) beviser det forhold, at ydelsen af en garanti er forbundet med strenge betingelser, ikke i sig selv, at der ikke er tale om statsstøtte. Tværtimod angives det tydeligt i de regler, der fandt anvendelse, mens den omhandlede ordning var gældende, og som fremgik af brevene til medlemsstaterne SG(89) D/4328 af 5. april 1989 og SG(89) D/12772 af 12. oktober 1989 samt af punkt 38 i Kommissionens meddelelse til medlemsstaterne om anvendelsen af EØF-traktatens artikel 92 og 93 og artikel 5 i Kommissionens direktiv 80/723/EØF på offentlige virksomheder i fremstillingssektoren (39), at »alle garantier, der ydes af staten direkte eller indirekte via finansieringsinstitutter, falder inden for rammerne af EØF-traktatens artikel 92, stk. 1«, og at der kræves anvendt betingelser, som bl.a. kan indebære, at virksomheden træder i likvidation.Ganske vist erstattedes førnævnte breve i 2000 af meddelelsen om anvendelsen af EF-traktatens artikel 87 og 88 angående statsstøtte i form af garantier , som indeholdt en række betingelser, der garanterede fraværet af statsstøtte, men de græske myndigheder angav i deres brev af 9. august 2004 intet, der kunne godtgøre, at de omhandlede garantier var ydet på denne måde.
b)
Selv om de græske myndigheder havde givet oplysninger til påvisning af, at garantierne var ydet, uden at der var tale om statsstøtte, ville Kommissionen ikke have kunnet verificere det, fordi dette, for bare at give et enkelt eksempel, kun er gældende, hvis de modtagende virksomheder ikke er kriseramte.
c)
For så vidt angår litra g), udgør det forhold, at garantien ikke dækker visse udgifter, på ingen måde et bevis for, at samtlige betingelser er overholdt, og man dermed kan konkludere, at den i garantien iboende støtte var forenelig med det indre marked. Desuden må det konstateres, at ingen af de græske myndigheders øvrige oplysninger i deres brev af 9. august 2004 godtgør, at betingelserne var opfyldt.
(106)
Efter at have præciseret dette mener Kommissionen snarere, at garantierne i løbet af den periode, den omhandlede ordning varede, udgjorde et element i en samling af instrumenter til ydelse af statsstøtte til kriseramte virksomheder, og at garantiernes forenelighed derfor er knyttet til hele omstruktureringsprocessens forenelighed, hvorom - som det til fulde fremgår af analysen i betragtning 94-104 - de græske myndigheder ikke har oplyst tilstrækkeligt til at befri Kommissionen for den tvivl, den udtrykte ved indledningen af proceduren efter artikel 108, stk. 2, i TEUF (disse betragtninger om garantierne gælder alle tre procedurer i denne afgørelse og alle de nævnte sektorer, undtagen de garantier, der er omfattet af ministeriel bekendtgørelse nr. 2/82257/0025 af 18.12.2000, som i kraft af det anvendte kriterium om levedygtighed - levedygtighed før gældssaneringen - bliver genstand for en særskilt undersøgelse).
(107)
De øvrige argumenter, som de græske myndigheder fremsatte i deres brev af 9. august 2004 (anvendt rentesats, spørgsmålet om eksistens eller ikke af større omkostninger som følge af bekendtgørelser, der udgør en integreret del af retsgrundlaget for ordningen, rentetilskrivningsperioder), indeholder intet element, der vil kunne ændre Kommissionens holdning som beskrevet ovenfor.
(108)
Da de græske myndigheders oplysninger ikke fjerner den tvivl, som Kommissionen udtrykte ved indledningen af proceduren efter artikel 108, stk. 2, i TEUF, kan Kommissionen kun konkludere, at den omhandlede ordning var uforenelig med det indre marked.
b) Andre sektorer end landbrugssektoren
(109)
Som med landbrugssektoren skal Kommissionen også analysere den omhandlede støtte i lyset af bestemmelserne for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder.
(110)
Da ministeriel bekendtgørelse nr. 69836/B1461 trådte i kraft den 1. oktober 1993, fremgik de pågældende bestemmelser af Ottende beretning om konkurrencepolitikken, navnlig punkt 177, 227 og 228.
(111)
I punkt 177 i beretningen står der, at hvis det kan vise sig nødvendigt med redningsforanstaltninger for at give et pusterum, som kan bruges til at iværksætte langsigtede løsninger på en virksomheds vanskeligheder, skal disse foranstaltninger ikke bruges til at hindre uomgængelige kapacitetsnedskæringer og derfor også kun bruges i tilfælde, hvor de er nødvendige for at løse alvorlige sociale problemer.
(112)
I punkt 227 i beretningen præciseres det, at redningsstøtten kan være berettiget i traktatens forstand, når den er knyttet til en omstrukturering med sigte på varig sanering af de omhandlede kriseramte virksomheder og/eller regioner, og når den har et regionalt eller sektorrelateret sigte, der er tilstrækkeligt til, at virkningerne af støtten lader sig vurdere.
(113)
I punkt 228 i beretningen præciseres yderligere Kommissionens holdning til redningsstøtte, og der gives en definition af »ledsagende støtte«.
(114)
Redningsstøtte skal:
a)
bestå af kontant støtte i form af lånegarantier eller lån til normal markedsrente
b)
være begrænset til, hvad der er strengt nødvendigt for at sikre virksomhedens fortsatte drift, f.eks. dækning af lønudgifter og rutinemæssige leverancer
c)
kun ydes i det tidsrum, der er nødvendigt for at få fastlagt de fornødne og gennemførlige saneringsforanstaltninger (normalt ikke over seks måneder)
d)
være begrundet i alvorlige sociale vanskeligheder og ikke have uacceptable virkninger for industrien i andre medlemsstater.
(115)
Den ledsagende støtte bør være betinget af gennemførelsen af et veldefineret omstrukturerings- og/eller omstillingsprogram samt reelt og effektivt medvirke til at genoprette levedygtigheden for den pågældende produktion. Støttens intensitet og størrelse bør begrænses til det absolut nødvendige til sikring af virksomhedens ligevægt i den uundgåelige overgangsperiode, inden et sådant program kan bære frugt. Støtten bør være af begrænset varighed og reduceres gradvis.
(116)
Disse betingelser blev erstattet af Fællesskabets rammebestemmelser for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder fra 1994 (40), der trådte i kraft den 23. december 1994 (herefter »rammebestemmelserne fra 1994«), derefter af rammebestemmelserne fra 1997, som trådte i kraft den 1. januar 1998, og siden af rammebestemmelserne fra 1999, der trådte i kraft den 1. juli 2000, idet der skal tages hensyn til den periode, medlemsstaterne fik til at tilpasse deres støtteordninger herefter (se betragtning 98 og 102).
(117)
Rammebestemmelserne fra 1994 bekræfter Kommissionens politik med hensyn til redningsstøtte (se betragtning 114) og indeholder en mere præcis definition af indhold og konsekvenser af de omstruktureringsplaner, der skal fremlægges (og som inden for et rimeligt tidsrum og på basis af en realistisk vurdering skal kunne gøre virksomheden sund og rentabel på længere sigt, med afbødning af støttens eventuelle skadelige virkninger for konkurrenterne, under iagttagelse af princippet om engangsstøtte, med kapacitetsnedskæring i tilfælde af strukturel overkapacitet i sektoren, sikring af proportionalitet mellem støtten og omkostningerne og fordelene ved omstruktureringen og dækning af omstruktureringens sociale omkostninger).
(118)
Uden for landbrugssektoren bekræfter rammebestemmelserne fra 1997, som er frugten af en regelmæssig gennemgang af Kommissionens politik for støtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder, indholdet af rammebestemmelserne fra 1994.
(119)
Retningslinjerne fra 1999 skærper betingelserne for ydelse af redningsstøtte ved at indføre en bestemt tidsfrist for fremlæggelse af omstruktureringsplanen. Med hensyn til omstrukturering angår skærpelsen især SMV'erne, og der gives mulighed for at kræve en kapacitetsnedskæring, selv om der ikke forekommer strukturel overkapacitet i sektoren.
(120)
Idet de græske myndigheders forklaringer i deres brev af 9. august 2004 både gælder landbrugssektoren og andre sektorer, kan Kommissionen kun konstatere, som den allerede har gjort for landbrugssektorens vedkommende, at de græske myndigheder ikke har angivet noget som helst, der gør det muligt for Kommissionen at konstatere, at de forskellige betingelser, der er fastlagt i rammebestemmelserne fra 1994, 1997 og 1999, er blevet opfyldt (for blot at nævne et enkelt eksempel er der intet, der tyder på, at en omstruktureringsplan med de nødvendige modydelser er blevet fremlagt af de støttemodtagende virksomheder). Denne konstatering gælder også med hensyn til de bestemmelser, der er beskrevet i Ottende beretning om konkurrencepolitikken.
(121)
I mangel af elementer, der kan bekræfte overholdelsen af ovennævnte bestemmelser, er Kommissionen ikke i stand til at konstatere, at den tildelte støtte er ydet, efter at der er fremlagt en omstruktureringsplan med alle de karakteristika, der er defineret i ovennævnte mangfoldige lovgivning (især en plan, der inden for et rimeligt tidsrum og på basis af en realistisk vurdering skal kunne gøre virksomheden sund og rentabel på længere sigt, afbødning af støttens virkninger for konkurrenterne, iagttagelse af princippet om engangsstøtte, kapacitetsnedskæring, proportionalitet mellem støtten og omkostningerne og fordelene ved omstruktureringen samt dækning af omstruktureringens sociale omkostninger). Kommissionen kan derfor ikke fjerne den tvivl, som den udtrykte ved indledningen af proceduren efter artikel 108, stk. 2, i TEUF, og kan derfor kun konkludere, at den omhandlede ordning var uforenelig med det indre marked.
V.II.2 STØTTE VEDRØRENDE AMTERNE FLORINA OG KILKIS, SOM ER GENSTAND FOR ANDEN INDLEDTE PROCEDURE
a) Landbrugssektoren
(122)
I deres brev af 18. august 2005 anførte de græske myndigheder, at grundbekendtgørelsen, der er retsgrundlag for ydelsen af støtten (ministeriel bekendtgørelse nr. 66336/B.1398 af 1993) henviste til industri- og håndværksvirksomheder, og at en landbrugsvirksomhed ikke ville være omfattet af dens bestemmelser.
(123)
Kommissionen noterer sig disse præciseringer og mener derfor, at den ikke behøver analysere den omhandlede ordning i lyset af de statsstøtteregler for landbrugssektoren, som fandt anvendelse, da støtten blev ydet.
b) Andre sektorer end landbrugssektoren
(124)
Kommissionen vurderede ved indledningen af proceduren, at ordningen var beregnet til kriseramte virksomheder, fordi virksomhederne ifølge ministeriel bekendtgørelse nr. 66336/B.1398 af 1993 skulle være levedygtige efter omstruktureringen (hvilket ikke udelukker en krisesituation på tidspunktet, hvor det afgøres, at virksomheden er støtteberettiget), og den skal derfor undersøge den omhandlede støttes forenelighed i lyset af de regler, der var gældende for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder på støttetildelingstidspunktet.
(125)
De regler, der fandt anvendelse på redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder på støttetildelingstidspunktet, var først og fremmest punkt 177, 227 og 228 i Ottende beretning om konkurrencepolitikken, rammebestemmelserne fra 1994 og rammebestemmelserne fra 1997 i den rækkefølge.
(126)
For så vidt angår punkt 177, 227 og 228 i Ottende beretning om konkurrencepolitikken, rammebestemmelserne fra 1994 og rammebestemmelserne fra 1997, afgav de græske myndigheder i deres brev af 18. august 2005 forklaringer, der var identiske med dem, de havde afgivet for at begrunde statsstøtten i amterne Kastoria og Evia (de græske myndigheders argumenter, der er anført i betragtning 57, litra a)-f), er allerede anført i betragtning 56, litra a)-e)). Den analyse, som Kommissionen foretager i betragtning 110-121, er derfor også gyldig i det foreliggende tilfælde, hvilket betyder, at Kommissionen ikke er i stand til at fjerne den tvivl, den udtrykte ved indledningen af proceduren efter artikel 108, stk. 2, i TEUF, og at den kun kan konkludere, at den omhandlede ordning var uforenelig med det indre marked.
(127)
I deres brev af 18. august 2005 forsøgte de græske myndigheder ligeledes at begrunde den omhandlede støtte i, at amterne Florina og Kilkis støder op til Den tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien, og at de lokale virksomheder led meget under krigshandlingerne og den manglende stabilitet i regionen.
(128)
Denne henvisning til usædvanlige begivenheder kunne have bragt artikel 107, stk. 2, litra b), i TEUF i anvendelse, ifølge hvilken bestemmelse det er foreneligt med det indre marked at yde støtte, hvis formål er at råde bod på skader, der er forårsaget af naturkatastrofer eller af andre usædvanlige begivenheder. Imidlertid har de græske myndigheder intet oplyst, som kunne påvise de vanskeligheder, som virksomhederne i de to amter hævdes at være påført, og hvordan disse er forårsaget af ustabiliteten i regionen som følge af begivenhederne i Jugoslavien. I øvrigt er Kommissionen ikke i besiddelse af oplysninger, der vil kunne bekræfte, at de af de græske myndigheder nævnte begivenheder har kunnet fremkalde virkninger under ordningens fulde løbetid. Endelig undrer Kommissionen sig over, at ordningen kun skulle vedrøre visse økonomiske sektorer i de to amter, mens de nævnte begivenheder logisk set burde have påvirket samtlige lokale virksomheder i alle sektorer.
(129)
I betragtning af disse elementer kan Kommissionen ikke se, hvordan den omhandlede støtteordning kunne være omfattet af artikel 107, stk. 2, litra b), i TEUF. Den kan derfor kun konkludere endnu en gang, at den omhandlede ordning var uforenelig med det indre marked.
V.II.3 STØTTE VEDRØRENDE AMTERNE RHODÓPI, ÉVROS, XÁNTHI OG DODEKÁNISOS, ØERNE LÉSVOS, SÁMOS OG KHÍOS, SOM ER GENSTAND FOR TREDJE INDLEDTE PROCEDURE
(130)
Idet Kommissionen i sin beslutning om at indlede proceduren angav, at den på baggrund af de oplysninger, den var i besiddelse af, ikke kunne fastslå, om de to ministerielle bekendtgørelser fra 1989 og de efterfølgende bekendtgørelser, som er nævnt i betragtning 50-52 ovenfor, udgjorde en ny, selvstændig støtteordning eller en integreret del af den samlede ordning, som er analyseret i de forskellige procedurer, der blev indledt, og idet de græske myndigheder i deres brev af 10. maj 2006 ikke afgav nogen forklaring herpå, vil foreneligheden med det indre marked af de ordninger, som er indført ved de omhandlede ministerielle bekendtgørelser, blive undersøgt separat. Garantierne i ministeriel bekendtgørelse nr. 2/82257/0025 af 18.12.2000 (se betragtning 49) bliver også genstand for en separat undersøgelse, idet de støttemodtagende virksomheder ifølge denne bekendtgørelse skal være levedygtige i det hele taget og ikke kun levedygtige efter gældssaneringen som i de øvrige tilfælde, der nævnes i den foreliggende sag.
(131)
For så vidt angår de ministerielle bekendtgørelser i betragtning 44-52, består analysen af to store dele, nemlig en landbrugsdel og en ikkelandbrugsrelateret del, som det er tilfældet med de ordninger, der er omfattet af de to først indledte procedurer. Dog vil delen, der ikke angår landbrug, være opdelt i to kategorier, nemlig industri-, hotel- og håndværkssektoren henholdsvis skibssektoren. Stenkulsindustrien, som ligeledes var omfattet af proceduren efter artikel 108, stk. 2, i TEUF, bliver ikke behandlet her, idet de græske myndigheder i deres breve af 15. og 29. marts 2011 anførte, at de omhandlede udvindingsaktiviteter gjaldt marmor og sten, hvilket gør, at de berørte virksomheder henhører under analysen af støtten til industrisektoren.
a) Landbrugssektoren
(132)
Kommissionen skal analysere den omhandlede ordning i lyset af de regler, der var gældende for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder på støttetildelingstidspunktet.
(133)
I landbrugssektoren er de pågældende regler allerede beskrevet i betragtning 90 og 98-103. Idet ordningen i det foreliggende tilfælde udløb den 31. december 2005, skal der til listen over gældende regler føjes Fællesskabets rammebestemmelser fra 2004 om statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder (41) (herefter »rammebestemmelserne fra 2004«), som trådte i kraft den 10. oktober 2004 og skærpede betingelserne i rammebestemmelserne fra 1999 (især ved at fastslå, at modtageren af omstruktureringsstøtten skal give reelle modydelser, der ikke indeholder støtte). I betragtning af arten af støttemodtagere (industrielle husdyrbrug og malkekvægsbedrifter) bør det i øvrigt overvejes, om ordningen både kunne omfatte virksomheder i primærproduktionen (ren avl) og forarbejdning/afsætning (f.eks. avl med forarbejdningsaktiviteter på stedet).
(134)
Med hensyn til den egentlige overholdelse af reglerne konstaterer Kommissionen, at bekendtgørelse nr. 1648/B22 af 13.1.1994 og ændringerne hertil dækkede sanering af lån, der kunne vedrøre enten investeringer eller driftskapital.
(135)
For så vidt angår saneringen af lån til investeringer, oplyste de græske myndigheder intet i deres brev af 10. maj 2006, der kunne gøre det muligt for Kommissionen at konstatere, at lånene, der var genstand for saneringen, faktisk var optaget for at dække allerede foretagne investeringer. Kommissionen kan derfor ikke konkludere, at betingelsen i betragtning 90, litra a), er opfyldt.
(136)
Kommissionen kan heller ikke på grundlag af de foreliggende oplysninger konkludere, at betingelsen i betragtning 90, litra b), uden al tvivl er opfyldt, for de græske myndigheder har intet anført herom i deres brev af 10. maj 2006.
(137)
For så vidt angår betingelsen i betragtning 90, litra c), kan Kommissionen anse alternativ to som opfyldt, eftersom modtagervirksomhederne skulle være levedygtige efter gældssaneringen på baggrund af en vurdering foretaget af bankerne.
(138)
For så vidt angår gældssaneringen af lån til driftskapital, kunne den omhandlede ordning heller ikke anvendes under overholdelse af alle betingelserne i betragtning 90, idet den første betingelse i litra a) udtrykkeligt er, at lånene skal være knyttet til investeringer.
(139)
Med hensyn til støtten, der er ydet fra den 1. januar 1998 og indtil datoen for ikrafttrædelsen af rammebestemmelserne fra 2004, er den analyse, der foretages i betragtning 98-104, ligeledes gyldig for substansen i det foreliggende tilfælde, idet de græske myndigheder i deres brev af 10. maj 2006 intet anførte, der kunne gøre det muligt for Kommissionen at konstatere, at der var fremlagt en omstruktureringsplan, inklusive de obligatoriske modydelser, med henblik på at opnå den omhandlede støtte.
(140)
Hvad endelig angår den støtte, der blev ydet efter ikrafttrædelsen af rammebestemmelserne fra 2004, kan Kommissionen kun konstatere, at de græske myndigheder i deres brev af 10. maj 2006 intet anførte, som kunne gøre det muligt for Kommissionen at konstatere, at der var fremlagt en omstruktureringsplan, inklusive de obligatoriske modydelser, med henblik på at opnå den omhandlede støtte. Kommissionen kan derfor ikke fjerne den tvivl, som den udtrykte ved indledningen af proceduren efter artikel 108, stk. 2, i TEUF, og kan derfor kun konkludere, at den omhandlede ordning var uforenelig med det indre marked.
(141)
I deres brev af 10. maj 2006 forsøgte de græske myndigheder at begrunde den omhandlede støtte i krigen i naboregionerne. Ifølge de græske myndigheder gjorde denne baggrund støtten berettiget til at være omfattet af undtagelsen i artikel 107, stk. 3, litra a) og c), i TEUF (se betragtning 59, litra a)).
(142)
Kommissionen kan ikke godtage dette argument af flere grunde:
a)
Lovgivningsmæssigt er forekomsten af en konflikt en usædvanlig begivenhed, som kun kan være omfattet af artikel 107, stk. 2, litra b), i TEUF, ifølge hvilken bestemmelse støtte til erstatning for skader som følge af naturkatastrofer og andre usædvanlige begivenheder er forenelig med det indre marked
b)
I landbrugssektoren skal støttens forenelighed undersøges i lyset af undtagelsen i artikel 107, stk. 3, litra c), i TEUF, ifølge hvilken bestemmelse det er foreneligt med det indre marked at yde støtte til fremme af udviklingen af visse erhvervsgrene eller økonomiske regioner, når den ikke ændrer samhandelsvilkårene på en måde, der strider mod den fælles interesse, og ikke i lyset af undtagelsen i litra a) i samme artikels stk. 3, ifølge hvilken bestemmelse det er foreneligt med det indre marked at yde støtte til fremme af den økonomiske udvikling i områder, hvor levestandarden er usædvanlig lav, eller hvor der hersker en alvorlig underbeskæftigelse, samt i de områder, der er nævnt i artikel 349 (42), under hensyn til deres strukturelle, økonomiske og sociale situation
c)
For at denne undtagelse kan finde anvendelse, skulle støtten være tildelt under overholdelse af reglerne for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder. Men som det er påvist ovenfor, har det ikke været tilfældet.
(143)
Kommissionen kan heller ikke fastslå, at artikel 107, stk. 2, litra b), i TEUF kan finde anvendelse i det foreliggende tilfælde, af følgende grunde:
a)
I deres brev af 10. maj 2006 understregede de græske myndigheder ganske vist, at BNP samlet og pr. capita i de pågældende amter lå på et beskedent niveau i forhold til BNP i landets øvrige regioner i den periode, hvor ordningen gjaldt, men de præciserede også, at BNP var steget i samme periode, hvilket viser, at krigen i naboregionerne ikke har haft en katastrofal virkning for økonomien i de omhandlede amter
b)
Som beskrivelsen af retsgrundlaget for den omhandlede ordning viser, er der tilført ændringer til ordningen næsten 10 år efter ophøret af krigshandlingerne i naboregionerne. Man kan derfor ikke sige, at de græske myndigheder var tvunget til at gribe ind på grund af krigstilstanden i naboregionerne, og at der derfor består en årsagssammenhæng mellem krigen og virksomhedernes vanskeligheder (et enkelt eksempel er nok til at illustrere dette: Bekendtgørelse nr. 2/64046/0025/2003 af 28.1.2004, som nævnes i betragtning 48, dækker lån, som kunne optages af industrivirksomheder - med andre ord potentielt set af industrielle husdyrbrug - indtil den 31. december 2004).
(144)
For så vidt angår de græske myndigheders øvrige bemærkninger i deres brev af 10. maj 2006, understreger Kommissionen følgende (disse bemærkninger med undtagelse af bemærkningerne i litra b) gælder også for alle de øvrige sektorer, der er omfattet af proceduren):
a)
Problemer såsom manglen på dynamik i de lokale markeder eller faldet i efterspørgslen kan næppe løses gennem ydelse af støtte til kriseramte virksomheder uden omstrukturering. Strukturelle foranstaltninger er et mere velegnet virkemiddel
b)
De omhandlede amters andel af den samlede kødproduktion i Grækenland ændrer på ingen måde den risiko for konkurrenceforvridning, som følger af, at der ydes støtte i forbindelse med den etablerede lovgivning (i det foreliggende tilfælde ydelse af støtte til kriseramte virksomheder uden omstruktureringsplan). Ifølge Domstolens retspraksis kan denne støtte, når en finansiel støtte, som ydes af en stat, styrker en virksomheds position i forhold til andre virksomheder, som den konkurrerer med (hvilket er tilfældet i den foreliggende sag), medføre en fordrejning af konkurrencevilkårene for de konkurrerende virksomheder, som ikke har adgang til denne støtteordning (43)
c)
Spørgsmålet om virksomhedernes levedygtighed som defineret i de to ministerielle bekendtgørelser fra 1989 behandles senere i afgørelsen
d)
Argumentet om, at kontoen i henhold til lov nr. 128/75 ikke indeholder statslige midler, er allerede blevet behandlet i betragtning 82, litra d).
(145)
Som følge af disse betragtninger kan Kommissionen kun konkludere, at den omhandlede ordning var uforenelig med det indre marked.
b) Industri-, hotel- og håndværkssektoren
(146)
Kommissionen skal analysere den omhandlede ordning i lyset af de regler, der var gældende for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder.
(147)
Ligesom det var tilfældet med den støtte, der var genstand for de to første procedurer, der blev indledt, var de regler, der fandt anvendelse på redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder på støttetildelingstidspunktet, først og fremmest punkt 177, 227 og 228 i Ottende beretning om konkurrencepolitikken, rammebestemmelserne fra 1994, rammebestemmelserne fra 1997 og rammebestemmelserne fra 1999 i den rækkefølge. I det foreliggende tilfælde skal rammebestemmelserne fra 2004 føjes til listen, idet ordningen udløb den 31. december 2005 i visse amter.
(148)
De oplysninger, som de græske myndigheder fremsendte i deres brev af 10. maj 2006, og som er anført i betragtning 59 ovenfor, omfatter intet element vedrørende overholdelsen af reglerne for redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder. Kommissionen er derfor ikke i stand til at konstatere, om punkt 177, 227 og 228 i Ottende beretning om konkurrencepolitikken eller rammebestemmelserne fra 1994, 1997, 1999 og 2004 er opfyldt.
(149)
Kommissionen kan ikke fjerne den tvivl, som den udtrykte ved indledningen af proceduren efter artikel 108, stk. 2, i TEUF, og kan derfor kun konkludere, at den omhandlede ordning var uforenelig med det indre marked.
c) Skibssektoren
(150)
Den omhandlede ordnings forenelighed med det indre marked skal analyseres ud fra to vinkler, alt efter om »skibssektor« betegner skibsbygning eller søtransport.
(151)
Kommissionen skal analysere den omhandlede ordning i lyset af de regler, der var gældende for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder.
(152)
Med hensyn til skibsbygning har de gældende regler for redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder siden ikrafttrædelsen af ministeriel bekendtgørelse nr. 1648/B.22 af 13.1.1994 været og er fortsat følgende:
a)
indtil den 31. december 1998: Rådets direktiv 90/684/EØF af 21. december 1990 om støtte til skibsbygningsindustrien (44)
b)
fra den 1. januar 1999 til 31. december 2003: Rådets forordning (EF) nr. 1540/98 af 29. juni 1998 om nye regler for støtte til skibsbygningsindustrien (45)
c)
siden den 1. januar 2004: Rammebestemmelser for statsstøtte til skibsbygning (46).
(153)
I deres brev af 10. maj 2006 anførte de græske myndigheder intet, som kunne give Kommissionen mulighed for at konkludere, at den omhandlede støtteordning er blevet anvendt under overholdelse af reglerne for redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder i den pågældende sektor. Kommissionen kan derfor ikke fjerne den tvivl, som den udtrykte ved indledningen af proceduren efter artikel 108, stk. 2, i TEUF og kan derfor kun konkludere, at den omhandlede ordning var uforenelig med det indre marked.
(154)
Også i søtransportsektoren skal Kommissionen analysere den omhandlede ordning i lyset af de regler, der var gældende for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder.
(155)
Siden ministeriel bekendtgørelse nr. 1648/B.22 af 13.1.1994 trådte i kraft, har reglerne for redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder i søtransportsektoren været indeholdt i følgende akter:
a)
»Finansielle og fiskale foranstaltninger vedrørende skibsfart med fartøjer, der er indregistreret i Fællesskabet« (47)
b)
Fællesskabets retningslinjer for statsstøtte til søtransportsektoren fra 1997 (48)
c)
EU-retningslinjer for statsstøtte til søtransportsektoren 2004 (49).
(156)
Igen gjaldt, at de græske myndigheder i deres brev af 10. maj 2006 intet anførte, som kunne give Kommissionen mulighed for at konkludere, at den omhandlede støtteordning er blevet anvendt under overholdelse af reglerne for redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder i den pågældende sektor. Kommissionen kan derfor ikke fjerne den tvivl, som den udtrykte ved indledningen af proceduren efter artikel 108, stk. 2, i TEUF, og kan derfor kun konkludere, at den omhandlede ordning var uforenelig med det indre marked.
d) Støtte tildelt i amterne Lésvos, Sámos, Khíos og Dodekánisos, som ligeledes er genstand for tredje indledte procedure
(157)
I forbindelse med indledningen af proceduren efter artikel 108, stk. 2, i TEUF havde Kommissionen i mangel af tilstrækkelige oplysninger to hypoteser:
a)
enten at den støtte, som var omfattet af ministeriel bekendtgørelse nr. 2041901 af 16.5.1989 og 2078809 af 10.10.1989 og ændringerne hertil, indgik i samme ramme som den, der var fastlagt ved de bekendtgørelser, der er beskrevet i betragtning 44-48
b)
eller at støtten udgjorde en del af et finansieringssystem, der ikke byggede på det samme retsgrundlag.
(158)
I deres brev af 10. maj 2006 oplyste de græske myndigheder, at de to bekendtgørelser fra 1989 krævede, at virksomhederne skulle være levedygtige før og efter gældssaneringen. Kommissionen kan ikke nøjes med denne præcisering, idet det efter en fornyet undersøgelse viser sig, at det ikke i nogen af de to pågældende bekendtgørelser er angivet, at virksomhederne skulle være levedygtige før og efter gældssaneringen. Derfor skal Kommissionen ikke alene analysere foreneligheden af støtten i de to bekendtgørelser og ændringerne hertil på baggrund af de to hypoteser i betragtning 157, men også uden i hypotese to at udelukke, at støtten kunne være ydet til kriseramte virksomheder.
(159)
For så vidt angår den første hypotese i betragtning 157, kan Kommissionen kun konstatere, at hvis de to ministerielle bekendtgørelser fra 1989 og ændringerne hertil indgår i samme ramme som den, der var fastlagt ved de bekendtgørelser, der er beskrevet i betragtning 44-48, er analysen, som Kommissionen foretog i betragtning 146-149, også gyldig her, og at de græske myndigheders forklaringer i deres brev af 10. maj 2006 ikke kan fjerne den tvivl, som den udtrykte ved indledningen af proceduren efter artikel 108, stk. 2, i TEUF, hvorfor den kun kan konkludere, at den omhandlede ordning var uforenelig med det indre marked.
(160)
For så vidt angår den anden hypotese, skal der ses på to tilfælde, nemlig ydelse af støtte til kriseramte virksomheder og ydelse af støtte til levedygtige virksomheder.
(161)
I den første hypotese er analysen i betragtning 146-149 også gyldig, og de græske myndigheders forklaringer i deres brev af 10. maj 2006 kan ikke fjerne den tvivl, som Kommissionen udtrykte ved indledningen af proceduren efter artikel 108, stk. 2, i TEUF, hvorfor den kun kan konkludere, at den omhandlede ordning var uforenelig med det indre marked.
(162)
I den anden hypotese kan Kommissionen ligeledes konstatere, at de græske myndigheders forklaringer i deres breve af 10. maj 2006, 15. marts 2011 og 29. marts 2011 ikke gør det muligt at fastslå, om driftskapitalen, der var rejst ved hjælp af lån med rentegodtgørelse, tjente til at finansiere støtteberettigede investeringer ifølge Unionens regler om statsstøtte med regionalt sigte (siden ikrafttrædelsen af ministeriel bekendtgørelse nr. 2041901 af 16.5.1989 har de gældende regler været henholdsvis Kommissionens meddelelse vedrørende metoden for anvendelse af artikel 92, stk. 3, litra a) og c), i TEUF på regionalstøtte (50) og retningslinjerne for statsstøtte med regionalt sigte fra 1998 (51)). Kommissionen kan kun konkludere, at den omhandlede ordning var uforenelig med det indre marked.
(163)
I tilfælde af at driftskapitalen ikke var blevet brugt til finansiering af støtteberettigede investeringer i medfør af Unionens regler om støtte med regionalt sigte, skal Kommissionen endelig kontrollere, om støtten i form af driftskapital, som dermed får status af driftsstøtte, kan erklæres forenelig i lyset af de gældende bestemmelser i Unionens regler om støtte med regionalt sigte. I denne sammenhæng vil Kommissionen gerne understrege, at det påhviler den pågældende medlemsstat at samarbejde med Kommissionen og forelægge alle oplysninger, der gør det muligt for Kommissionen at kontrollere, om den omhandlede støtte er forenelig (52). Da de græske myndigheders oplysninger i de forskellige breve ikke gør det muligt at kontrollere overholdelsen af bestemmelserne i Unionens regler om statsstøtte med regionalt sigte, kan Kommissionen kun konkludere, at den omhandlede ordning var uforenelig med det indre marked.
(164)
Den garanti, der blev ydet i medfør af bekendtgørelse nr. 2/82257/0025 af 18.12.2000, skal ikke betragtes som et instrument, der indgår i forbindelse med en omstrukturering af en kriseramt virksomhed i lighed med den, der er omfattet af de øvrige bekendtgørelser omhandlet i denne afgørelse, for bekendtgørelsen kræver, for at garantien kan ydes, at virksomheden er levedygtig i absolut forstand og ikke først efter gældssaneringen. Den skal derfor analyseres i lyset af de statsstøtteregler, der finder anvendelse herpå.
(165)
Siden ikrafttrædelsen af bekendtgørelse nr. 2/82257/0025 af 18.12.2000 og indtil den 31. december 2005 (ordningens udløbsdato) har garantierne været omfattet af meddelelsen fra 2000.
(166)
I denne meddelelse fra 2000 præciseres det, at Kommissionen skal vurdere foreneligheden af den støtte, der er knyttet til ydelsen af en garanti, ifølge de regler, der finder anvendelse på andre former for støtte, og som er præciseret i de forskellige rammebestemmelser og retningslinjer, der gælder i de omhandlede erhvervssektorer. I øvrigt kan garantien kun accepteres, hvis mobiliseringen heraf er knyttet til specifikke betingelser, som f.eks. kan indebære, at virksomheden erklæres konkurs, eller en lignende procedure.
(167)
I det foreliggende tilfælde har de græske myndigheder intet oplyst om statsstøtteelementet i de tildelte garantier. Kommissionen er derfor ikke i stand til at bedømme det i lyset af de forskellige bestemmelser, der finder anvendelse alt efter den givne sektor, og at fastslå, om dette element af statsstøtte kunne medføre en overskridelse af den maksimale støtteintensitet, som i givet fald gælder for virksomheder, der ikke er kriseramte (de græske myndigheder har i øvrigt ikke fremsendt oplysninger om overholdelsen af de forskellige regler i deres svar på indledningen af tredje procedure).
(168)
Kommissionen er på denne baggrund ikke i stand til at konkludere, at støtten, der er ydet i form af garantier i henhold til ministeriel bekendtgørelse nr. 2/82257/0025 af 18.12.2000, er forenelig med det indre marked.
VI. KONKLUSION
(169)
Kommissionen konstaterer, at Grækenland har iværksat den omhandlede støtte i strid med artikel 108, stk. 3, i TEUF. Ovenstående analyse viser, at den omhandlede støtte ikke kan erklæres forenelig med det indre marked, eftersom de græske myndigheder ikke har fremsendt oplysninger, der kan påvise overholdelsen af de forskellige regler, der er nævnt, og at Kommissionen derfor ikke er i stand til at fjerne den tvivl, som den udtrykte ved indledningen af de forskellige procedurer. I denne sammenhæng vil Kommissionen gerne understrege, at det påhviler den pågældende medlemsstat at samarbejde med Kommissionen og forelægge alle oplysninger, der gør det muligt for Kommissionen at kontrollere, om den omhandlede støtte er forenelig.
(170)
I henhold til artikel 14, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 af 22. marts 1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 93 (53) beslutter Kommissionen, når den træffer negative afgørelser i tilfælde af ulovlig støtte, at den berørte medlemsstat træffer alle nødvendige foranstaltninger for at tilbagesøge støtten fra støttemodtagerne (i det foreliggende tilfælde alle dem, der har nydt godt af bestemmelserne i de undersøgte bekendtgørelser). Grækenland skal således træffe alle nødvendige foranstaltninger for at tilbagesøge den uforenelige støtte, der allerede er udbetalt ulovligt til støttemodtagerne. I overensstemmelse med bestemmelserne i punkt 42 i Kommissionens meddelelse med titlen »Mod en effektiv gennemførelse af Kommissionens beslutninger, som pålægger en medlemsstat at tilbagesøge ulovlig og uforenelig statsstøtte« (54) skal Grækenland inden fire måneder efter meddelelsen af denne afgørelse efterkomme den. Det beløb, der tilbagesøges, tillægges påløbne renter i henhold til Kommissionens forordning (EF) nr. 794/2004 af 21. april 2004 om gennemførelse af Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 93 (55).
(171)
Denne afgørelse skal efterkommes straks, især for så vidt angår tilbagesøgningen af alle støttebeløb, der er tildelt individuelt i henhold til støtteordningen, med undtagelse af den støtte, der er ydet til specifikke projekter, som på tidspunktet for støttetildelingen opfyldte alle de betingelser, som er fastlagt i de minimis-forordningen eller undtagelsesforordningen, som finder anvendelse i medfør af artikel 1 og 2 i Rådets forordning (EF) nr. 994/98 af 7. maj 1998 om anvendelse af artikel 92 og 93 i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab på visse former for horisontal statsstøtte (56), eller i en støtteordning, som er godkendt af Kommissionen.
(172)
I artikel 15 i forordning (EF) nr. 659/1999 hedder det imidlertid, at Kommissionens beføjelser til at kræve tilbagebetaling af støtte forældes efter 10 år. Forældelsesfristen løber fra det tidspunkt, hvor den ulovlige støtte tilkendes støttemodtageren, enten som individuel støtte eller i henhold til en støtteordning. Enhver foranstaltning, der træffes af Kommissionen eller af en medlemsstat efter opfordring fra Kommissionen angående den ulovlige støtte, afbryder denne frist. Efter hver afbrydelse begynder forældelsesfristen forfra.
(173)
I det foreliggende tilfælde er de datoer, som Kommissionen kan gå tilbage til med henblik på at kræve tilbagebetaling, følgende:
a)
for den støtte, der er genstand for første procedure: den 1. oktober 1993, eftersom Kommissionen første gang traf en foranstaltning den 27. maj 2003, men bekendtgørelse nr. 69836/B1461, der blev vedtaget den 14. september 1993, blev offentliggjort i Grækenlands statstidende den 1. oktober 1993 og trådte i kraft på denne dato
b)
for den støtte, der er genstand for anden procedure: den 22. april 1994, eftersom Kommissionen traf den første foranstaltning den 22. april 2004
c)
for den støtte, der er genstand for tredje procedure: den 12. november 1994, eftersom Kommissionen traf den første foranstaltning den 12. november 2004.
VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
Artikel 1
De støtteordninger, som Grækenland i strid med artikel 108, stk. 3, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde har iværksat i form af gældssanering i amterne Kastoria, Evia, Florina, Kilkis, Rhodópi, Évros, Xánthi og Dodekánisos og på øerne Lésvos, Sámos og Khíos, er uforenelige med det indre marked.
Artikel 2
En individuel støtte, der ydes i henhold til en af de ordninger, som er omhandlet i artikel 1, udgør ikke statsstøtte, hvis den på tildelingstidspunktet opfylder de betingelser, der er fastlagt i en af de forordninger, der er vedtaget i medfør af artikel 2 i forordning (EF) nr. 994/98, som var gældende på tidspunktet for støttetildelingen.
Artikel 3
1. Grækenland har pligt til hos støttemodtagerne at tilbagesøge den uforenelige støtte, der er ydet i henhold til ordningerne ifølge artikel 1.
2. De støttebeløb, der skal tilbagebetales, tillægges renter fra den dato, hvor de blev udbetalt til støttemodtagerne, og indtil de er blevet tilbagebetalt.
3. Renterne beregnes som fastsat i kapitel V i forordning (EF) nr. 794/2004.
4. Grækenland annullerer alle udestående betalinger af støtte, der er ydet i henhold til ordningerne ifølge artikel 1, fra datoen for meddelelsen af denne afgørelse.
Artikel 4
Tilbagesøgningen af den støtte, der er ydet i henhold til ordningerne ifølge artikel 1, skal ske hurtigt og effektivt.
Grækenland sørger for at efterkomme nærværende afgørelse inden fire måneder efter meddelelsen af afgørelsen.
Artikel 5
1. Inden to måneder efter meddelelsen af denne afgørelse forelægger Grækenland følgende oplysninger:
a)
en liste over støttemodtagere, som har modtaget støtte i henhold til ordningerne ifølge artikel 1, og det samlede beløb, som hver enkelt har modtaget i forbindelse med den ordning, der berører vedkommende støttemodtager
b)
det samlede beløb (hovedstol og renter), der skal tilbagesøges hos hver støttemodtager, som har modtaget støtte, der ikke kan dækkes af reglen
c)
en detaljeret beskrivelse af allerede trufne eller planlagte foranstaltninger med henblik på at efterkomme denne afgørelse
d)
dokumenter, der godtgør, at støttemodtagerne har fået besked på at tilbagebetale støtten.
2. Grækenland holder Kommissionen orienteret om fremskridtene med de nationale foranstaltninger, der træffes for at efterkomme denne afgørelse, indtil den støtte, der er ydet i henhold til ordningen ifølge artikel 1, er tilbagebetalt. Grækenland forelægger straks på Kommissionens anmodning enhver oplysning om de foranstaltninger, der allerede er truffet og er planlagt for at efterkomme denne afgørelse. Grækenland skal også fremsende detaljerede oplysninger om de støttebeløb og renter, som støttemodtageren allerede har tilbagebetalt.
Artikel 6
Denne afgørelse er rettet til Den Hellenske Republik.
Udfærdiget i Bruxelles, den 19. oktober 2011.
ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 19. října 2011
o režimech státních podpor zavedených Řeckem ve prospěch prefektur Kastorie, Evia, Florina, Kilkis, Rhodope, Evros, Xanthi a Dodecanese a na ostrovech Lesbos, Samos a Chios (restrukturalizace dluhů)
(č. C 23/04 (ex NN 153/03), C 20/05 (ex NN 70/04) a C 50/05 (ex NN 20/05))
(oznámeno pod číslem C(2011) 7252)
(Pouze řecké znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2012/307/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 108 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
poté, co vyzvala zúčastněné strany k podání připomínek v souladu s čl. 108 odst. 2 prvním pododstavcem této smlouvy (1), a s ohledem na tyto připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
I. POSTUP
(1)
Po obdržení informací, podle nichž byly v rámci nového projednání dluhů údajně poskytnuty v roce 1993 a následujících rocích podpory podnikům prefektur Kastorie a Euboia, vyzvala Komise dopisem ze dne 27. května 2003 řecké orgány, aby jí ve lhůtě čtyř týdnů sdělily znění právního základu tohoto opatření a dále také všechny informace nutné pro přezkum podle článků 87 a 88 Smlouvy (3).
(2)
Dopisem ze dne 10. července 2003, který byl zaevidován dne 17. července 2003, předalo Komisi Stálé zastoupení Řecka při Evropské unii zprávu řeckých orgánů, v níž tyto orgány žádají o prodloužení lhůty uvedené v 1. bodě odůvodnění o jeden měsíc.
(3)
Dopisem ze dne 4. srpna 2003, který byl zaevidován dne 6. srpna 2003, předalo Stálé zastoupení Řecka při Evropské unii Komisi informace požadované v dopise ze dne 27. května 2003.
(4)
Po přezkumu těchto informací se ukázalo, že podpory byly poskytnuty bez schválení Komise. Komise proto rozhodla o otevření spisu o neoznámené státní podpoře, který byl zaevidován pod číslem NN 153/03.
(5)
Dopisem ze dne 21. června 2004 (4) Komise informovala Řecko o svém rozhodnutí zahájit řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES (C 23/04) (dále jen „první rozhodnutí o zahájení řízení“).
(6)
Rozhodnutí Komise o zahájení řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie (5). Komise vyzvala zúčastněné strany k předložení jejich připomínek k předmětným podporám.
(7)
Komise neobdržela od zúčastněných třetích stran žádné připomínky.
(8)
Dopisem ze dne 13. července 2004, který byl zaevidován dne 19. července 2004, Stálé zastoupení Řecka při Evropské unii požádalo Komisi o prodloužení lhůty poskytnuté řeckým orgánům na odpověď na první rozhodnutí o zahájení řízení o jeden měsíc.
(9)
Faxem ze dne 6. srpna 2004 Komise požadované prodloužení lhůty poskytla.
(10)
Dopisem ze dne 9. srpna 2004, který byl zaevidován dne 10. srpna 2004, předalo Stálé zastoupení Řecka při Evropské unii Komisi odpověď řeckých orgánů na první rozhodnutí o zahájení řízení.
(11)
Při přezkumu informací sdělených řeckými orgány v jejich dopise ze dne 4. srpna 2003 se ukázalo, že se předmětné podpory netýkají pouze prefektur Kastorie a Euboia, ale také prefektur Florina a Kilkis. Komise si proto faxem ze dne 22. dubna 2004 vyžádala od řeckých orgánů dodatečné informace o těchto podporách.
(12)
Dopisem ze dne 26. května 2004 Stálé zastoupení Řecka při Evropské unii požádalo Komisi o prodloužení lhůty poskytnuté řeckým orgánům na sdělení výše uvedených dodatečných informací o jeden měsíc.
(13)
Faxem ze dne 7. června 2004 Komise požadované prodloužení lhůty poskytla.
(14)
Dopisem ze dne 1. července 2004, který byl zaevidován stejného dne, předalo Stálé zastoupení Řecka při Evropské unii Komisi informace požadované faxem ze dne 22. dubna 2004.
(15)
Po přezkumu těchto informací se ukázalo, že podpory byly poskytnuty bez schválení Komise. Komise proto rozhodla o otevření spisu o neoznámené státní podpoře, který byl zaevidován pod číslem NN 70/04.
(16)
Dopisem ze dne 9. června 2005 (7) Komise informovala Řecko o svém rozhodnutí zahájit řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES týkající se podpor poskytnutých v prefekturách Florina a Kilkis (C 20/05) (dále jen „druhé rozhodnutí o zahájení řízení“).
(17)
Rozhodnutí o zahájení řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie (8). Komise vyzvala zúčastněné strany k předložení jejich připomínek k předmětným podporám.
(18)
Komise neobdržela od zúčastněných třetích stran žádné připomínky.
(19)
Dopisem ze dne 24. června 2005, který byl zaevidován dne 28. června 2005, Stálé zastoupení Řecka při Evropské unii požádalo Komisi o prodloužení lhůty poskytnuté řeckým orgánům na odpověď na druhé rozhodnutí o zahájení řízení o dva měsíce.
(20)
Faxem ze dne 13. července 2005 Komise požadované prodloužení lhůty poskytla.
(21)
Dopisem ze dne 18. srpna 2005, který byl zaevidován dne 24. srpna 2005, předalo Stálé zastoupení Řecka při Evropské unii Komisi odpověď řeckých orgánů na druhé rozhodnutí o zahájení řízení.
(22)
Při přezkumu informací sdělených řeckými orgány v jejich dopise ze dne 1. července 2004 se ukázalo, že podpory byly poskytnuty také v prefekturách, kterých se netýkala dvě první rozhodnutí o zahájení řízení. Komise si proto faxem ze dne 12. listopadu 2004 vyžádala od řeckých orgánů dodatečné informace o těchto podporách.
(23)
Dopisem ze dne 13. prosince 2004, který byl zaevidován dne 15. prosince 2004, Stálé zastoupení Řecka při Evropské unii požádalo Komisi o prodloužení lhůty poskytnuté řeckým orgánům na sdělení výše uvedených dodatečných informací o jeden měsíc.
(24)
Faxem ze dne 6. ledna 2005 Komise požadované prodloužení lhůty poskytla.
(25)
Dopisem ze dne 27. ledna 2005, který byl zaevidován dne 1. února 2005, předalo Stálé zastoupení Řecka při Evropské unii Komisi informace požadované faxem ze dne 12. listopadu 2004.
(26)
Po přezkumu těchto informací se ukázalo, že podpory byly poskytnuty bez schválení Komise. Komise proto rozhodla o otevření spisu o neoznámené státní podpoře, který byl zaevidován pod číslem NN 20/05.
(27)
Dopisem ze dne 22. prosince 2005 (10) Komise informovala Řecko o svém rozhodnutí zahájit řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES týkající se podpor poskytnutých v prefekturách Rhodope, Evros, Xanthi a Dodecanese a na ostrovech Lesbos, Samos a Chios (C 50/05) (dále jen „třetí rozhodnutí o zahájení řízení“).
(28)
Rozhodnutí o zahájení řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie (11). Komise vyzvala zúčastněné strany k předložení jejich připomínek k předmětným podporám.
(29)
Komise neobdržela od zúčastněných třetích stran žádné připomínky.
(30)
Dopisem ze dne 23. ledna 2006, který byl zaevidován dne 25. ledna 2006, Stálé zastoupení Řecka při Evropské unii požádalo Komisi o prodloužení lhůty poskytnuté řeckým orgánům na odpověď na třetí rozhodnutí o zahájení řízení o tři měsíce.
(31)
Faxem ze dne 3. února 2006 Komise požadované prodloužení lhůty poskytla.
(32)
Dopisem ze dne 10. května 2006, který byl zaevidován dne 11. května 2006, předalo Stálé zastoupení Řecka při Evropské unii Komisi odpověď řeckých orgánů na třetí rozhodnutí o zahájení řízení.
(33)
Po přezkumu všech sdělených právních základů požádala Komise faxem ze dne 12. ledna 2011 řecké orgány, aby jí ve lhůtě jednoho měsíce poskytly upřesnění ohledně předmětných podpor.
(34)
Elektronických dopisem ze dne 7. února 2011 požádalo Stálé zastoupení Řecka při Evropské unii Komisi o prodloužení výše uvedené lhůty o čtyřicet pracovních dnů.
(35)
Faxem ze dne 17. února 2011 Komise poskytla prodloužení lhůty o dvacet pracovních dnů.
(36)
Elektronickými dopisy ze dne 15. března 2011 a 29. března 2011 sdělilo Stálé zastoupení Řecka při Evropské unii Komisi výše uvedená upřesnění.
II. POPIS
(37)
Vyhláška č. 69836/B1461 ze dne 30. září 1993 stanoví přeměnu dluhů splatných či nesplatných k 30. červnu 1993, které vyplývají z půjček jakékoliv povahy (na provozní kapitál a investice) v drachmách nebo ve valutách poskytnutých průmyslovým podnikům a podnikům provozujícím řemeslnou výrobu, jenž jsou usazeny a bez ohledu na své sídlo vyvíjejí činnost v prefekturách Kastorie a Euboia, a také přeměnu bankovních záruk v drachmách nebo ve valutách získaných na úkor těchto podniků na novou půjčku splatnou do deseti roků pomocí konstantních půlročních splátek jistiny a úroků nebo půlročních splátek stejné částky a výpočtu úroků každé pololetí v sazbě uplatňované v daném okamžiku na restrukturalizaci dluhů (sazba použitelná na půjčku je sazba používaná u státních dluhopisů na dvanáct let při jejich emisi předcházející počátek každého období výpočtu úroků z půjčky navýšená během prvních pěti let o dvě jednotky deseti procentních bodů s úrokovou subvencí hrazené z účtu zřízeného zákonem č. 128/75 (12)).
(38)
Výše uvedené podniky mohou u svých dluhů v drachmách nebo ve valutách existujících k 30. červnu 1993 a spojených s investicemi v oblasti aktiv nebo provozního kapitálu případně využívat po dobu pěti let úrokové subvence ve výši deseti procentních bodů.
(39)
Podniky musí být po restrukturalizaci dluhu životaschopné (což předpokládá, že jsou v obtížích) a toto kritérium ověřují banky.
(40)
Vyhlášky č. 2035824/5887 ze dne 1. června 1994, 2045909/7431/0025 ze dne 26. srpna 1994, 2071670/11297 ze dne 9. listopadu 1994 a 72742/B1723 ze dne 8. prosince 1994 upravují období osvobození a úrokové subvence u nových půjček a tyto půjčky zabezpečují zárukou státu.
(41)
Vyhláška č. 66336/B1398 ze dne 14. září 1993 stanoví stejná opatření a podmínky podpory jako v případě popsaném v 37. bodě odůvodnění. Počítá rovněž s poskytnutím státní záruky na jistinu a úroky u restrukturalizovaných dluhů průmyslových podniků a podniků provozujících řemeslnou výrobu v prefekturách Florina a Kilkis a také s tím, že stát uhradí v mezích rozpočtu zákona č. 128/75 úroky ze zpoždění existující k 31. prosinci 1992 u půjček poskytnutých těmto stejným podnikům na provozní kapitál nebo na investice.
(42)
Vyhláška č. 66336/B1398 ze dne 14. září 1993 byla změněna vyhláškou č. 30755/B1199 ze dne 21. července 1994, vyhláškou č. 60029/B1541 ze dne 23. září 1994, vyhláškou č. 72742/B1723 ze dne 8. prosince 1994, vyhláškou č. 236/B22 ze dne 4. ledna 1995, vyhláškou č. 8014/B285 ze dne 28. února 1995, vyhláškou č. 44678/B1145 ze dne 3. července 1995, vyhláškou č. 44446/B1613 ze dne 24. prosince 1996, vyhláškou č. 40410/B1678 ze dne 9. prosince 1997, vyhláškou č. 10995/B546 ze dne 24. března 1999, vyhláškou č. 12169/B736 ze dne 22. března 2000 a vyhláškou č. 35913/B2043 ze dne 24. října 2000. Tyto různé vyhlášky upravují délku půjček, období osvobození a úvěrové subvence u nových půjček a také prodlužují období, po kterém se neuhrazené splátky stávají vymahatelnými.
(43)
Podniky musí být po restrukturalizaci dluhu životaschopné (což předpokládá, že jsou v obtížích) a toto kritérium ověřují banky.
(44)
Vyhláška č. 1648/B.22/13.1.1994 stanoví toto:
a)
u nových půjček na provozní kapitál poskytnutých počínaje 1. dubnem 1993 průmyslovým, řemeslným a těžebním podnikům, hospodářstvím s průmyslovým typem chovu, hotelovým společnostem a loďařským podnikům usazeným bez ohledu na jejich hlavní sídlo v prefekturách Xanthi, Rhodope a Evros úrokovou subvenci ve výši deseti procentních bodů hrazenou z účtu zřízeného zákonem č. 128/75, a to až do výše 20 % obratu podniku v předchozím roce nebo do výše 50 % zakázek ve stávajícím roce u úroků účtovaných od 1. dubna 1993 do 31. března 1996 se státní zárukou až do celkové částky ve výši 100 000 000 GRD (293 470 EUR);
b)
seskupení do nové půjčky se státní zárukou a splatné do deseti roků pomocí konstantních půlročních splátek jistiny a úroků celkové částky dluhů splatných či nesplatných k 31. prosinci 1993 a vyplývajících z půjček poskytnutých na investice nebo na provozní kapitál průmyslovým, řemeslným a těžebním podnikům, hospodářstvím s průmyslovým typem chovu, hotelovým společnostem a podnikům kraje Thrákie, a to během prvních pěti let s úrokovou subvencí ve výši deseti procentních bodů hrazenou z účtu zřízeného zákonem č. 128/75;
c)
zahrnutí do restrukturalizace dluhů úroků ze zpoždění dlužných k 31. prosinci 1992 u půjček na investice nebo provozní kapitál.
(45)
Podniky musí být po restrukturalizaci dluhu životaschopné (což předpokládá, že jsou v obtížích) a toto kritérium ověřují banky.
(46)
Vyhláška č. 1648/B.22/13.1.1994 prošla řadou změn zavedených vyhláškami č. 14237/B.664/6.4.1994, 235/B.21/4.1.1995, 44678/B.1145/3.7.1995, 14946/B.566/30.4.1996, 44446/B.1613/24.12.1996, 32576/B.1282/9.10.1997 (13), 11362/B.472/7.4.1997, 40412/B.1677/9.12.1997 (14), 42998/B.2026/15.12.1998, 19954/B.957/7.6.1999, 10123/B.507/17.3.1999, 6244/B.270/18.2.2000 a 35913/B.2043/24.10.2000 (15). Všechny tyto dokumenty upravují technické parametry, jako jsou úrokové subvence, období osvobození, délka půjček a délka období, po jehož uplynutí se neuhrazené splátky stávají vymahatelnými.
(47)
Vyhláška č. 2003341/683/0025/17.2.94 uděluje státní záruku na půjčky na provozní kapitál poskytnuté počínaje 1. dubnem 1993 průmyslovým, řemeslným a těžebním podnikům, hospodářstvím s průmyslovým typem chovu, hotelovým společnostem a loďařským podnikům usazeným bez ohledu na jejich hlavní sídlo v prefekturách Xanthi, Rhodope a Evros, a to až do výše 100 000 000 GRD (293 470 EUR) na podnik, a také státní záruku na dluhy (jistinu a úroky) vyplývající z restrukturalizace dluhů k 31. prosinci 1993, které vznikly na základě minulých půjček poskytnutých v souladu s ustanoveními společné vyhlášky č. 1648/G.G.54/B.22/13.1.94.
(48)
Vyhláška č. 2003341/683/0025/17.2.94 prošla řadou změn zavedených vyhláškami č. 2022973/3968/0025/18.5.94, 2043231/6673/0025/11.7.95, 2030175/4446/0025/10.6.1996, 2087184/49/0025/11.7.97, 2016123/2133/0025/6.3.1998, 2090373/11216/0025/1.6.98 (16), 2/21857/0025/7.10.1999, 2/14774/0025/31.5.2000, 2/82257/0025/18.12.2000, 2/7555/0025/25.5.2001, 2/61352/0025/31.1.2002 a 2/64046/0025/2003/28.1.2004. Všechny tyto dokumenty uplatňují státní záruku při provádění opatření stanovených různými vyhláškami, kterými se mění vyhláška č. 1648/B.22/13.1.1994 (viz 46. bod odůvodnění).
(49)
Ve výše uvedeném seznamu vyhláška č. 2/82257/0025/18.12.2000 upřesňuje, že jejích ustanovení mohou využít pouze podniky životaschopné jako takové (a ne pouze až po restrukturalizaci dluhů, jak uvádějí ostatní vyhlášky zmiňované v tomto rozhodnutí), což předpokládá, že se nejedná o podniky v obtížích.
(50)
Vyhláška č. 2041901/16.5.1989 poskytuje úrokovou subvenci ve výši tří procentních bodů hrazenou ze společného účtu zřízeného zákonem č. 128/75 u dlužných zůstatků půjček na provozní kapitál poskytnutých počínaje 1. dubnem 1989 obchodním a řemeslným podnikům, které mají sídlo v prefekturách Evros, Lesbos, Samos, Chios a Dodecanese.
(51)
Vyhláška č. 2078809/10.10.89 stanoví úrokovou subvenci ve výši tří procentních bodů (3 %) hrazenou ze společného účtu zřízeného zákonem č. 128/75 u dlužných zůstatků půjček na provozní kapitál poskytnutých počínaje 1. dubnem 1989 obchodním a řemeslným podnikům, které mají sídlo v prefekturách Rhodope, Xanthi a Samos.
(52)
Vyhlášky č. 9034/B.289/10.2.2003 a 37497/B.1232/2.6.2003 doplňují vyhlášky uvedené v 50. a 51. bodě odůvodnění tím, že upřesňují rozsah a některé technické parametry stanovených úvěrových subvencí.
III. DŮVODY, KTERÉ VEDLY K ZAHÁJENÍ FORMÁLNÍHO VYŠETŘOVACÍHO ŘÍZENÍ
(53)
U třech předmětných režimů měla Komise pochyby nejenom o neexistenci státních podpor, ale také o slučitelnosti podpor, o jejichž přítomnosti byla přesvědčena, s vnitřním trhem.
a) Odůvodnění prvního rozhodnutí o zahájení řízení
(54)
První řízení bylo zahájeno z těchto kumulativních důvodů:
a)
když byly řecké orgány požádány o vysvětlení ohledně předmětných podpor, uvedly, že vyhlášky, jež jim posloužily jako právní základ, nebyly oznámeny, protože se domnívaly, že podpory, které tyto vyhlášky zavedly, nepředstavují státní podpory ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES; kromě toho dodaly, že i když neznají přesný počet příjemců, vztahuje se pravděpodobně na částky předmětných podpor pravidlo de minimis;
b)
vzhledem ke skutečnosti, že v době poskytnutí půjček nebylo pravidlo de minimis použitelné v odvětví zemědělství a že vyhlášky sloužící jako právní základ předmětných podpor se týkaly podniků, které čelily potížím s likviditou, Komise soudila, že je podpory nutno analyzovat z hlediska různých pravidel použitelných na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích, a to počínaje okamžikem, kdy vstoupila v platnost první z výše uvedených vyhlášek; dostupné informace ovšem neumožňovaly zjistit, zda byla tato pravidla dodržena;
c)
pokud jde stále o odvětví zemědělství, dostupné informace neumožňovaly zjistit, zda byla státní záruka poskytnuta při dodržení různých pravidel použitelných na státní podpory ve formě záruk, a to od okamžiku, kdy vstoupila v platnost první z výše uvedených vyhlášek;
d)
v odvětvích průmyslu a řemeslné výroby bylo sice pravidlo de minimis použitelné, protože ale řecké orgány neznaly počet příjemců opatření stanovených výše uvedenými vyhláškami a protože se podpory de minimis vypočítávají za období tří let a ne pro jednorázové opatření, nebylo možno zjistit, zda se na podpory stanovené výše uvedenými vyhláškami mohlo skutečně vztahovat pravidlo de minimis; v těchto souvislostech bylo rovněž nutno analyzovat podpory na základě různých pravidel použitelných na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích, která platila v okamžiku, kdy vstoupila v platnost první z výše uvedených vyhlášek; dostupné informace ovšem neumožňovaly zjistit, zda byla tato pravidla dodržena;
e)
v případě těchto stejných odvětví neumožňovaly dostupné informace zjistit, zda byla státní záruka poskytnuta při dodržení různých pravidel týkajících se státní podpory ve formě záruk použitelných od okamžiku, kdy vstoupila v platnost první z výše uvedených vyhlášek.
b) Odůvodnění druhého rozhodnutí o zahájení řízení
(55)
Druhé řízení bylo zahájeno z těchto kumulativních důvodů:
a)
když byly řecké orgány požádány o vysvětlení ohledně předmětných podpor, uvedly, že i když neznají přesný počet příjemců, vztahuje se pravděpodobně na částky předmětných podpor pravidlo de minimis; kromě skutečnosti, že se pravidlo de minimis až do 1. ledna 2005 nevztahovalo na odvětví zemědělství, Komise neměla žádný údaj, který by jí umožnil zjistit, do jaké míry částky obdržené zemědělskými podniky na základě vyhlášky č. 66336/B.1398 a jejích změněných znění spadají do pole působnosti nařízení Komise (ES) č. 1860/2004 ze dne 6. října 2004 o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na podporu de minimis v zemědělském odvětví (17), kterým se zavedlo pravidlo de minimis v odvětví zemědělství;
b)
vzhledem ke skutečnosti, že se výše uvedené vyhlášky vztahovaly na podniky v obtížích, bylo nutno analyzovat podpory z hlediska různých pravidel použitelných na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích, a to od okamžiku, kdy vstoupila v platnost první z dotyčných vyhlášek, tj. počínaje 21. zářím 1993; dostupné informace ovšem neumožňovaly zjistit, zda byla tato pravidla dodržena;
c)
pokud jde stále o odvětví zemědělství, dostupné informace neumožňovaly zjistit, zda byla státní záruka poskytnuta při dodržení různých pravidel použitelných na státní podporu ve formě záruk, a to od 21. září 1993;
d)
v odvětvích průmyslu a řemeslné výroby bylo sice pravidlo de minimis použitelné, protože ale řecké orgány neznaly počet příjemců opatření stanovených výše uvedenými vyhláškami a protože se prahy podpor vypočítávají za období tří let a ne pro jednorázové opatření, nebylo možno zjistit, zda se na podpory stanovené výše uvedenými vyhláškami mohlo skutečně vztahovat pravidlo de minimis; v těchto souvislostech bylo nutno analyzovat podpory rovněž na základě různých pravidel použitelných na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích od 21. září 1993; dostupné informace ovšem neumožňovaly zjistit, zda byla tato pravidla dodržena;
e)
v případě těchto stejných odvětví neumožňovaly dostupné informace zjistit, zda byla státní záruka poskytnuta při dodržení různých pravidel použitelných na státní podpory ve formě záruk, a to od 21. září 1993.
c) Odůvodnění třetího rozhodnutí o zahájení řízení
(56)
Třetí řízení bylo zahájeno z těchto kumulativních důvodů:
a)
v informacích, jež poskytly, řecké orgány stejně jako v případě obou prvních rozhodnutí o zahájení řízení uvedly, že předmětné částky měly pravděpodobně spadat pod pravidlo de minimis; kromě skutečnosti, že až do 1. ledna 2005 se pravidlo de minimis netýkalo odvětví zemědělství, neměla Komise k dispozici žádné údaje, které by jí umožnily posoudit, do jaké míry by částky obdržené zemědělskými podniky na základě vyhlášek, jež tvořily právní základ předmětného režimu, mohly spadat do oblasti působnosti nařízení (ES) č. 1860/2004;
b)
vzhledem k tomu, že se předmětné vyhlášky vztahovaly na podniky v obtížích, bylo nutno analyzovat podpory z hlediska různých pravidel použitelných na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích, a to od okamžiku, kdy vstoupila v platnost první z dotyčných vyhlášek, přičemž dostupné informace neumožňovaly zjistit, zda byla tato pravidla dodržena;
c)
v odvětvích průmyslu, hotelových služeb a řemeslné výroby bylo sice pravidlo de minimis použitelné, protože ale řecké orgány neposkytly informace o počtu příjemců podpor a protože se prahy podpory de minimis vypočítávají za období tří let a ne pro jednorázové opatření, nebylo možno zjistit, zda se na podpory stanovené výše uvedenými vyhláškami mohlo skutečně vztahovat pravidlo de minimis; v těchto souvislostech bylo rovněž nutno analyzovat podpory na základě různých pravidel použitelných na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích, která platila v okamžiku, kdy vstoupila v platnost první z výše uvedených vyhlášek; dostupné informace ovšem neumožňovaly zjistit, zda byla tato pravidla dodržena;
d)
na odvětví těžby a loďařství se pravidlo de minimis vztahovalo až počínaje vstupem v platnost nařízení Komise (ES) č. 69/2001 ze dne 12. ledna 2001 o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na podporu de minimis (18); ovšem z důvodů uvedených v písmenu c) bylo rovněž nutno analyzovat podpory na základě různých pravidel použitelných na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích, která platila v okamžiku, kdy vstoupila v platnost první z výše uvedených vyhlášek; dostupné informace ovšem neumožňovaly zjistit, zda byla tato pravidla dodržena;
e)
v odvětví námořní dopravy nebylo pravidlo de minimis použitelné a podpory bylo rovněž nutno analyzovat na základě pravidel použitelných na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích, která platila od vstupu v platnost první z výše uvedených vyhlášek; dostupné informace ovšem neumožňovaly zjistit, zda byla tato pravidla dodržena
f)
v žádném z uvedených odvětví neumožňovaly dostupné informace zjistit, zda byla státní záruka poskytnuta při dodržení různých pravidel použitelných na státní podpory ve formě záruk, a to od okamžiku, kdy vstoupila v platnost první z výše uvedených vyhlášek;
g)
vyhláška č. 2041901/16.5.1989 a vyhlášky zmíněné ve výše uvedeném 50. a 51. bodě odůvodnění stanovily podpory pro jiné prefektury než Rhodope, Xanthi a Evros a nebylo možno zjistit, zda se u plánovaného systému zásahů jedná o rozšíření systému použitého u výše uvedených tří prefektur nebo o samostatný systém, a bez ohledu na zvažovaný případ nebylo také možno na základě dostupných informací zjistit, zda byly dodrženy normy použitelné na státní podporu (normy použitelné na regionální podporu nebo na pravidlo de minimis);
h)
za předpokladu, že by vyhlášky uvedené v písmenu g) představovaly rozšíření systému zásahů použitého v prefekturách Rhodope, Xanthi a Evros, nebylo možno zjistit, zda by plánované podpory mohly spadat do rámce pravidla de minimis nebo zda by mohly být považovány za slučitelné s ustanoveními, kterými se řídí poskytování podpor na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích;
i)
za předpokladu, že by vyhlášky uvedené v písmenu g) představovaly samostatný systém zásahů, bylo vzhledem k neupřesnění této otázky v jejich ustanoveních nutno zvážit slučitelnost jeho použití na zdravé podniky a na podniky v obtížích, přičemž analýza dospěla k těmto závěrům:
-
pokud jde o podniky v obtížích, nebylo možno zjistit, zda by plánované podpory nemohly spadat pod pravidlo de minimis nebo zda by je nebylo možno považovat za slučitelné s ustanoveními, kterými se řídí poskytování podpor na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích,
-
pokud jde o zdravé podniky, nebylo možno zjistit, zda provozní kapitál vytvořený díky půjčce s poskytnutou úrokovou subvencí sloužil k financování způsobilých investic ve smyslu nařízení EU o regionálních podporách.
IV. PŘIPOMÍNKY ŘECKÝCH ORGÁNŮ K ROZHODNUTÍ O ZAHÁJENÍ FORMÁLNÍHO VYŠETŘOVACÍHO ŘÍZENÍ
a) Připomínky řeckých orgánů k prvnímu rozhodnutí o zahájení vyšetřovacího řízení
(57)
Ve svém dopise ze dne 9. srpna 2004 uvedly řecké orgány následující:
a)
u seskupení půjček se jedná o správní nástroj, který pro veřejnou správu nepředstavuje vysoké náklady;
b)
výpočet úroků za období šesti měsíců již podpořila judikatura vnitrostátního nejvyššího soudu, který prohlásil čtvrtletní kapitalizaci za protiprávní a nevhodnou, protože je odpovědná za zhoršování zadlužení;
c)
poskytnutí státní záruky nelze považovat za podporu, protože její použití provázejí opatření, jež jsou pro dlužníky mimořádně tvrdá;
d)
během referenčního období zůstaly úrokové sazby v Řecku bez ohledu na úrokovou subvenci nadále mnohem vyšší než ve zbývající části Unie, čímž nedošlo k narušení hospodářské soutěže, a to tím spíše, že podniky, které byly příjemci podpory, musely být životaschopné; úroková subvence byla kromě toho financována ze zvláštního účtu mimo státní rozpočet;
e)
poskytnutí období osvobození nelze považovat podporu, protože dluh a úroky přetrvávají: jedná se pouze o odložení splátek, jež lze odůvodnit hospodářskou situací;
f)
vyhláška č. 72742/B1723 (viz výše uvedený 42. bod odůvodnění) nevede k žádným dodatečným nákladům v porovnání s náklady vyvolanými vyhláškou, která tvoří základ předmětného režimu;
g)
uvolnění jištění na základě vyhlášky č. 2071670/11297 nelze považovat za podporu podniku, protože tato jištění jsou přizpůsobena výši restrukturalizovaných půjček a záruka řeckého státu navíc nepokrývá jakékoli náklady uložené vypůjčovatelům bankami;
h)
vyhláška č. 69836/B1451 a její změněná znění se týkala obecně zpracovatelských podniků a nezmiňovala konkrétně zpracovatelské podniky v odvětví zemědělství, které byly pokryty nařízením Rady (EHS) č. 866/1990 ze dne 29. března 1990 o zlepšení podmínek zpracování a uvádění na trh zemědělských produktů (19), nařízením Rady (ES) č. 951/1997 ze dne 20. května 1997 o zlepšení podmínek zpracování a uvádění na trh zemědělských produktů (20) a nařízením Rady (ES) č. 1257/1999 ze dne 17. května 1999 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) (21); tato nařízení byla uplatněna zavedením operačních programů druhého a třetího rámce podpory Společenství; podniky, které investovaly a obdržely za tímto účelem podporu od ministerstva zemědělství, rozvoje a výživy, nemohly využít restrukturalizace dluhů, protože se s tím nepočítalo; nebylo použito ani pravidlo de minimis, protože k získání dotace musely hospodářské subjekty provést práce a nést s nimi spojené náklady;
i)
odkaz na pravidlo de minimis slouží výlučně k dokreslení skutečnosti, že většina poskytnutých podpor nepřesáhla prahovou hodnotu de minimis, aniž by se přitom zvláště odkazovalo na odvětví zemědělství;
j)
kritérium „životaschopnosti po restrukturalizaci dluhu“ nemá žádný vliv na celkové posouzení životaschopnosti podniku provedené úvěrovou institucí, protože o způsobilosti k restrukturalizaci dluhu se rozhoduje ihned po vypracování studie životaschopnosti;
k)
restrukturalizace se týká starých půjček a na nové investice nebylo poskytnuto žádné financování;
l)
pokud jde o celkový grantový ekvivalent podpory na restrukturalizaci dluhů, drtivá většina podpor představovala nízké částky, u cílených oblastí (Kastorie a Euboia) se jednalo o znevýhodněné oblasti ve smyslu směrnice Rady 75/268/EHS ze dne 28. dubna 1975 o zemědělství v horských a znevýhodněných oblastech (22) a celá země je součástí cíle č. 1;
m)
úroková sazba použitá u nových půjček odpovídá sazbě u poslední emise státních dluhopisů a úroková subvence se netýká celé doby trvání restrukturalizované půjčky ale pouze prvních kritických roků, přičemž rozdíl sazeb není příliš významný (jeden až dva procentní body);
n)
režim trval od 30. června 1993 do 30. června 2003.
b) Připomínky řeckých orgánů k druhému rozhodnutí o zahájení vyšetřovacího řízení
(58)
Ve svém dopise ze dne 18. srpna 2005 řecké orgány předložily tyto argumenty, přičemž se ve většině případů jednalo o tvrzení již obsažená v jejich odpovědi na první rozhodnutí o zahájení řízení (viz předchozí bod odůvodnění):
a)
u seskupení půjček se jedná o správní nástroj, který pro veřejnou správu nepředstavuje vysoké náklady (k tomu dodávají, že cílem tohoto nástroje není selektivní poskytování podpor);
b)
výpočet úroků za období šesti měsíců již podpořila judikatura vnitrostátního nejvyššího soudu, který prohlásil čtvrtletní kapitalizaci za protiprávní a nevhodnou, protože je odpovědná za zhoršování zadlužení;
c)
během referenčního období zůstaly úrokové sazby v Řecku bez ohledu na úrokovou subvenci nadále mnohem vyšší než ve zbývající části Společenství;
d)
poskytnutí státní záruky nelze považovat za podporu, protože její použití provázejí podmínky, jež jsou pro dlužníky mimořádně tvrdé;
e)
úroky z prodlení a úrokové subvence byly financovány ze zvláštního účtu (účet zřízený zákonem č. 128/75) mimo státní rozpočet;
f)
poskytnutí období osvobození nelze považovat podporu, protože dluh a úroky přetrvávají: jedná se pouze o odložení splátek, jež lze odůvodnit hospodářskou situací;
g)
ustanovení ministerské vyhlášky 66336/B.1398/1993 a její změněná znění počítala s možností zásahu ve prospěch podniků usazených v prefekturách Florina a Kilkis bez výrazných nákladů pro veřejnou správu a za podmínky, že uvedené podniky jsou považovány za životaschopné; nenarušovala proto hospodářskou soutěž ve smyslu článku 87 Smlouvy o ES; kromě toho nelze zapomínat na to, že prefektury Florina a Kilkis sousedí s bývalou jugoslávskou republikou Makedonie a že během referenčního období (devadesátá léta) značně trpěly nestabilitou a válečným stavem v tomto regionu;
h)
výše uvedená vyhláška k tomu odkazuje na průmyslové podniky a podniky s řemeslnou výrobou a podle řeckých orgánů se její ustanovení údajně netýkala zemědělských podniků.
c) Připomínky řeckých orgánů k třetímu rozhodnutí o zahájení vyšetřovacího řízení
(59)
Ve svém dopise ze dne 10. května 2006 uvedly řecké orgány tyto argumenty:
a)
prefektury dotčené předmětnými vyhláškami se nacházely v obtížné hospodářské situaci poznamenané nízkým stupněm hospodářské činnosti a vyšší mírou nezaměstnanosti než ve zbylé části země, přičemž tyto okolnosti zhoršoval válečný stav v sousedních zemích (např. v Kosovu); k narušení hospodářské soutěže proto nemohlo dojít a podpory poskytnuté formou restrukturalizace dluhů a úvěrových subvencí mohly využít výjimky stanovené v čl. 87 odst. 3 písm. a) a c) Smlouvy o ES;
b)
podpory byly zaměřeny na vyřešení potíží v podobě nedostatečné dynamiky místních trhů, oslabení pracovního trhu, snížení poptávky a rovněž na dlouhodobý hospodářský rozvoj;
c)
pokud jde o tvrzení Komise, podle nějž mohlo údajně dojít k narušení podmínek obchodu v rámci Společenství vzhledem k silné hospodářské soutěži, jež existuje v odvětví zemědělství, se ze všech zkoumaných vyhlášek pouze vyhláška 1648/B22/13.1.1994 týká podniků s průmyslovým typem chovu; k tomu produkce masa v prefekturách Evros, Rhodope a Xanthi představovala v období 1995-2004 pouze malou část zemědělské produkce dotyčných prefektur a hrubý domácí produkt (HDP) těchto prefektur sice během šetřeného období vzrostl (jak v absolutních údajích, tak na obyvatele), ale zůstával přesto nadále značně pod vnitrostátním průměrem;
d)
vyhlášky č. 2041901/16.5.1989 a 2078809/1989, jež stanovily úrokové subvence u půjček na provozní kapitál podniků v prefekturách Lesbos, Samos, Chios a Dodecanese, stanovily také, že tyto podniky musí být před a po restrukturalizaci svých dluhů životaschopné;
e)
příslušné orgány v Řecku byly sice požádány, aby shromáždily údaje o skutečně poskytnutých podporách, nebyly ale schopny je poskytnout;
f)
úrokové subvence byly financovány z účtu zřízeného zákonem č. 128/75, který neobsahuje státní prostředky, protože se jedná o účet určený hlavně na přerozdělování finančních prostředků.
d) Dopisy řeckých orgánů ze dne 15. a 29. března 2011
(60)
V dopisech ze dne 15. a 29. března 2011 řecké orgány především upřesnily konce platnosti výchozích vyhlášek, kterými se řídily předmětné režimy. Jedná se o tyto termíny:
a)
30. června 2003 v případě vyhlášky č. 69836/B1461 (prefektury Kastorie a Euboia);
b)
30. června 2000 v případě vyhlášky č. 66336/B/398/14-9-1993 (prefektury Florina a Kilkis);
c)
31. prosince 2005 v případě vyhlášky č. 1648/B.22/13.1.94 (prefektury Xanthi, Rhodope a Evros);
d)
31. prosince 2004 v případě vyhlášky č. 2041901/16-5-1989 (prefektury Rhodope, Evros, Xanthi, Dodecanese a ostrovy Lesbos, Samos a Chios).
(61)
Řecké orgány dále upřesňují, že kritérium životaschopnosti podniků po restrukturalizaci dluhů nepředstavovalo výlučně zohlednění životaschopnosti podniků po restrukturalizaci dluhů ale spíše celkové posouzení životaschopnosti podniků před a po restrukturalizaci.
(62)
Oba dopisy obsahují rovněž tabulky s uvedením grantového ekvivalentu předmětných podpor obdrženého každým podnikem-příjemcem, přičemž účelem tabulek je zdůraznit procentuální podíl podniků, u nichž by podpory mohly spadat do rámce režimu de minimis. Řecké orgány nicméně přiznávají, že u podpor poskytnutých na základě vyhlášek č. 2041901/16-5-1989 (prefektury Xanthi, Rhodope a Evros a ostrovy Samos, Lesbos, Chios a Dodecanese) a č. 1648/B.22/13.1.94 (prefektury Xanthi, Rhodope a Evros) zahrnují dostupné údaje pouze období 2004-2007. Údaje poskytnuté ohledně podpor poskytnutých na základě vyhlášky č. 69836/B1461 (prefektury Kastorie a Euboia) pokrývají období 1993-1998 a údaje ohledně podpor poskytnutých na základě vyhlášky č. 66336/B/398/14-9-1993 (prefektury Florina a Kilkis) období 1993-2001. Tyto údaje byly získány od bank, ale ne všechny na žádost odpověděly. Řecké orgány se přesto domnívají, že číselné údaje se blíží celkové částce poskytnutých podpor, protože banky, které reagovaly, představují hlavní poskytovatele úvěrů pro dotyčné prefektury. Podle nich analýza údajů prokazuje, že podpory zapadají do rámce prahové hodnoty de minimis v 73,55 až 99,46 % případů v závislosti na období a zvažované vyhlášce.
(63)
Řecké orgány nakonec upřesňují, že výrobní a zpracovatelské podniky zemědělských produktů a podniky uvádějící je na trh nebyly pro podpory způsobilé a že termín „důlní podniky“ ve skutečnosti znamená podniky těžící mramor a kámen.
V. HODNOCENÍ
V.I. EXISTENCE PODPORY
(64)
Podle čl. 107 odst. 1 SFEU podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné s vnitřním trhem. Bráno doslova odpovídají předmětné podpory této definici v tom smyslu, že jsou financovány státem nebo ze státních prostředků, že se týkají určitých podniků (podniků odvětví zemědělství, řemeslné výroby, průmyslu, hotelových služeb, těžby - viz 63. bod odůvodnění - a loďařství v uvedených prefekturách), které zvýhodňují opatřeními, jako je splátkový kalendář jejich půjček, snížení splátek v důsledku jejich rozložení v čase, úvěrové subvence nebo poskytnutí záruk, a že mohou ovlivnit obchod (23) a narušit hospodářskou soutěž (24).
(65)
Řecké orgány se samozřejmě pokusily prokázat, že předmětné podpory mohou spadat do rámce režimu de minimis, a nepředstavují proto státní podpory ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU. Ovšem kromě skutečnosti, že pravidlo de minimis nebylo během období platnosti vyhlášek, jež představují právní základ předmětných režimů, vždy použitelné na všechna dotyčná odvětví (což byl ostatně jeden z důvodů rozhodnutí o zahájení řízení), jsou tyto údaje i podle přiznání uvedených orgánů neúplné (viz 62. bod odůvodnění). Kromě toho se výše podpor de minimis liší podle jednotlivých odvětví (v odvětví průmyslu a v odvětví zemědělství nejsou stejné) a na základě poskytnutých tabulek se lze domnívat, že řecké orgány tento rozdíl zcela jasně nepochopily. Na rozdíl od tvrzení řeckých orgánů, podle nichž podniky výroby, zpracování a uvádění na trh zemědělských produktů nebyly způsobilé pro předmětné režimy podpory, Komise zjišťuje, že z výše zmíněných tabulek jasně vyplývá, že některé podniky z těchto odvětví činnosti byly přesto příjemci podpor a že tyto podpory jsou považovány za podpory v rámci režimu de minimis, i když zjevně přesahují přípustnou prahovou hodnotu.
(66)
Komise připomíná, že každá jednotlivá podpora poskytnutá na základě režimu, který splňuje v okamžiku poskytnutí podmínky uvedené v použitelném nařízení o podpoře de minimis, je považována za podporu, jež nepředstavuje státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy.
(67)
V okamžiku, kdy řecké orgány začaly poskytovat předmětné podpory, pro odvětví zemědělství dosud neexistovaly předpisy Unie, kterými se řídí podpory de minimis.
(68)
První předpisy Společenství v této oblasti představují ustanovení nařízení (ES) č. 1860/2004 (25).
(69)
Podle nařízení (ES) č. 1860/2004, které zahrnuje jak zemědělskou prvovýrobu, tak zpracování a uvádění na trh zemědělských produktů, neovlivňují podpory nepřesahující částku 3 000 EUR na příjemce a na tři roky obchod mezi členskými státy, nenarušují nebo nemohou narušit hospodářskou soutěž, a nespadají proto pod čl. 107 odst. 1 SFEU.
(70)
Při použití článku 5 nařízení (ES) č. 1860/2004 platí stejné pro podpory poskytnuté před vstupem v platnost dotyčného nařízení, pokud tyto podpory splňují všechny podmínky stanovené v jeho článcích 1 a 3.
(71)
Dne 1. ledna 2008 bylo nařízení (ES) č. 1860/2004 nahrazeno nařízením Komise (ES) č. 1535/2007 ze dne 20. prosince 2007 o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na podporu de minimis v produkčním odvětví zemědělských produktů (26), kterým se zvýšila částka podpory de minimis na 7 500 EUR na příjemce a období tří fiskálních hospodářských roků, a to bez ohledu na formu a cíle podpor při maximální částce na členský stát, která odpovídá 0,75 % hodnoty roční produkce.
(72)
Ustanovení čl. 6 odst. 1 nařízení (ES) č. 1535/2007 uvádí, že „[…] nařízení se vztahuje na podporu poskytnutou před 1. lednem 2008 podnikům produkčního odvětví zemědělských produktů, pokud tato podpora splňuje všechny podmínky stanovené v článcích 1, 2, 3 a 4, s výjimkou požadavku výslovného odkazu na toto nařízení uvedeného v čl. 4 odst. 1 prvním pododstavci“. Nařízení se ovšem vztahuje pouze pro zemědělskou prvovýrobu.
(73)
Pravidlo de minimis použitelné od 1. ledna 2007 v oblasti zpracování a uvádění na trh zemědělských produktů je stanoveno v nařízení Komise (ES) č. 1998/2006 ze dne 15. prosince 2007 o použití článků 87 a 88 Smlouvy na podporu de minimis (27).
(74)
Ustanovení čl. 2 odst. 2 nařízení (ES) č. 1998/2006 stanoví částku, do jejíž výše podpora neovlivňuje obchod mezi členskými státy, nenarušuje nebo nemůže narušit hospodářskou soutěž, a nespadá proto pod čl. 107 odst. 1 SFEU, na 200 000 EUR.
(75)
Ustanovení čl. 5 odst. 1 nařízení (ES) č. 1998/2006 uvádí, že „toto nařízení se […] použije na podpory poskytnuté před jeho vstupem v platnost podnikům provozujícím zpracovávání a uvádění na trh zemědělských produktů, jestliže podpora splňuje veškeré podmínky stanovené v článku 1 a 2. ...“.
(76)
V těchto souvislostech nebude Komise považovat za státní podporu podpory poskytnuté na základě analyzovaných vyhlášek, které nepřesahují na příjemce:
a)
v případě zemědělské prvovýroby: 3 000 EUR za tříleté období, pokud byly v okamžiku jejich udělení v souladu s ustanoveními nařízení (ES) č. 1860/2004, nebo 7 500 EUR za období tří fiskálních roků, pokud byly v okamžiku jejich udělení v souladu s ustanoveními nařízení (ES) č. 1535/2007;
b)
v případě zpracování a uvádění na trh zemědělských produktů: 3 000 EUR za tříleté období, pokud byly v okamžiku jejich udělení v souladu s ustanoveními nařízení (ES) č. 1860/2004, nebo 200 000 EUR za období tří fiskálních roků, pokud byly v okamžiku jejich udělení v souladu s ustanoveními nařízení (ES) č. 1998/2006.
(77)
Komise ovšem zdůrazňuje, že ustanovení nařízení (ES) č. 1998/2006 a (ES) č. 1535/2007 nemohou využívat podniky v obtížích.
(78)
V jiných odvětvích, než je zemědělství (což v tomto konkrétním případě znamená v různých odvětvích uvedených v tomto rozhodnutí s výjimkou odvětví loďařství, o němž bude pojednáno níže v 80. a 81. bodě odůvodnění (28)), bylo použitelné v okamžiku, kdy byly předmětné podpory poskytnuty, pravidlo de minimis stanovené ve sdělení Komise ze dne 20. května 1992 s názvem „Rámec Společenství pro podpory malým a středním podnikům z roku 1992“ (29) (dále jen „rámec Společenství z roku 1992“). Sdělení stanovilo, že „[…] vyplacení ad hoc podpor nepřesahujících částku 50 000 ecu na daný druh výdajů a režimy, na jejichž základě je částka podpory, již může získat podnik pro daný typ výdajů za tříleté období, omezena na tuto výši, nemusí být nadále oznamovány podle čl. 93 odst. 3 [Smlouvy o ES] (30) za podmínky, že poskytnutí podpory nebo podmínky režimu obsahují výslovné ustanovení, které stanoví, že dodatečná podpora poskytnutá stejném podniku na stejný druh výdajů z jiných zdrojů financování nebo v rámci jiných režimů nesmí zvýšit celkovou částku, jejímž je podnik příjemcem, na hranici přesahující prahovou hodnotu ve výši 50 000 ecu. …“. Toto pravidlo bylo následně předefinováno ve sdělení Komise o podpoře de minimis (31) z roku 1996 (dále jen „sdělení z roku 1996“), které stanovilo výši podpory de minimis na 100 000 ecu za stejné období, a poté v nařízení (ES) č. 69/2001, které stanovilo tuto částku na 100 000 EUR za stejné období.
(79)
Vzhledem k termínům ukončení platnosti analyzovaných režimů (poslední k 31. prosinci 2005) a k nemožnosti zpětného uplatnění předpisů, pokud jde o odvětví uvedená v 78. bodě odůvodnění, nebude Komise považovat za státní podporu podpory poskytnuté na základě analyzovaných vyhlášek, které nepřesahují na příjemce:
a)
50 000 ecu za tři roky během období od 19. srpna 1992 do 5. března 1996, pokud tyto podpory byly v okamžiku jejich poskytnutí v souladu s ustanoveními rámce z roku 1992;
b)
100 000 ecu/EUR za tři roky během období od 6. března 1996 do 1. února 2001, pokud tyto podpory byly v okamžiku jejich poskytnutí v souladu s příslušnými ustanoveními sdělení z roku 1996;
c)
100 000 EUR za tři roky během období od 2. února 2001 do 31. prosince 2005, pokud tyto podpory byly v okamžiku jejich poskytnutí v souladu s příslušnými ustanoveními nařízení (ES) č. 69/2001.
(80)
Pokud jde o odvětví loďařství, pravidlo de minimis je použitelné pouze od vstupu v platnosti nařízení (ES) č. 69/2001.
(81)
Komise proto nebude považovat za státní podporu podpory poskytnuté na základě analyzovaných vyhlášek, které nepřesahují částku 100 000 EUR na příjemce a tři roky během období od 2. února 2001 do 31. prosince 2005, pokud tyto podpory byly v okamžiku jejich poskytnutí v souladu s příslušnými ustanoveními nařízení (ES) č. 69/2001.
(82)
Ostatní tvrzení, kterými řecké orgány odůvodňují neexistenci státní podpory, nemůže Komise přijmout z následujících důvodů, které platí v každém případě, kdy jsou tato tvrzení použita:
a)
tvrzením, že seskupení půjček nevede k vysokým nákladům pro veřejnou správu (viz zejména 57. bod odůvodnění písm. a) a 58. bod odůvodnění písm. a)), řecké orgány uznávají, že opatření znamená pro stát náklad, tj. zapojuje státní prostředky;
b)
až do vstupu v platnost sdělení o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na státní podpory ve formě záruk (32) (dále jen „sdělení z roku 2000“) byly všechny záruky považovány za obsahující prvek státní podpory (viz 105. bod odůvodnění písm. a)); sdělení z roku 2000 stanoví, že záruku lze považovat za prostu státní podpory ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy, pokud se u příjemců nejedná o vypůjčovatele ve finančních obtížích a pokud by v zásadě mohli získat půjčku na finančních trzích za tržních podmínek bez zásahu státu, jestliže jsou záruky spojeny s konkrétní finanční operací, týkají se určité maximální částky, nepokrývají více než 80 % splatného zůstatku půjčky nebo jiného finančního závazku (s výjimkou investičních dluhopisů a podobných nástrojů), nejsou neomezené, pokud jsou podmínky režimu stanoveny na základě realistického posouzení rizik ohledně zajištění co nejpravděpodobnějšího vlastního financování pomocí pojistného hrazeného podniky-příjemci, pokud režim určuje způsoby poskytování záruk a stanoví, že jeho obecné financování bude předmětem přezkumu nejméně jednou za rok a pokud pojistné kryje jak běžná rizika spojená s poskytnutím záruky, tak správní náklady režimu a umožňuje běžné odměňování výchozího kapitálu případně poskytnutého státem pro rozběh režimu; řecké orgány ovšem neposkytly žádnou informaci, která by potvrzovala přijatelnost tohoto scénáře v tomto konkrétním případě;
c)
pokud jde o hospodářskou soutěž, nepředstavuje poskytnutí období osvobození (viz 57. bod odůvodnění písm. e) a 58. bod odůvodnění písm. f)) pouze časové posunutí splátek, protože se jím snižuje splátková zátěž v konkrétním okamžiku a příjemci se poskytuje dočasné finanční ulehčení;
d)
přestože účet zřízený zákonem č. 128/75, který se používá pro financování úrokových subvencí (viz 57. bod odůvodnění písm. d), 58. bod odůvodnění písm. e) a 59. bod odůvodnění písm. f)), nebyl, jak uvádějí samy řecké orgány, zahrnut do rozpočtu řeckého státu, představuje státní prostředek (33);
e)
poskytnutí úrokové subvence u půjček poskytuje podnikům, které jsou jejím příjemcem, zvýhodnění, i když jsou úrokové sazby v zemi vysoké;
f)
přestože uvolnění jištění poskytovaných pro získání záruky (viz 57. bod odůvodnění písm. g)) nepředstavuje podle vyhlášky č. 2071670/11297 pro řecký stát žádný přímý výdaj, obsahuje prvek podpory, protože stát tím, že s touto možností počítá, nejenom poskytuje podnikům-příjemcům možnost získání kapitálu, ale ruší zároveň kompenzační opatření požadované pro získání své záruky;
g)
skutečnost, že v Řecku byly údajně vysoké úrokové sazby (viz 57. bod odůvodnění písm. d)), neznamená nepřítomnost podpory v tom smyslu, že bez ohledu na hospodářské okolnosti, za nichž došlo k restrukturalizacím dluhů s úrokovými subvencemi, už pouhá skutečnost jejich poskytnutí se rovná zbavení příjemců zátěže, kterou by musely za běžných okolností nést při výkonu své činnosti.
(83)
Vzhledem ke všem těmto důvodům nezbývá Komisi než dospět k závěru, že podpory, které nesplňují prahové hodnoty a podmínky pro poskytování podpor de minimis uvedených v 68. až 81. bodě odůvodnění, spadají do oblasti působnosti čl. 107 odst. 1 SFEU.
V.II. SLUČITELNOST PODPORY
(84)
V případech stanovených v čl. 107 odst. 2 a 3 SFEU mohou být ovšem určité podpory uplatněním výjimky považovány za slučitelné s vnitřním trhem.
(85)
V tomto konkrétním případě je nutno v rámci každého zahájeného řízení přezkoumat, jakou výjimku by bylo možno uplatnit podle jednotlivých dotčených odvětví (při odlišení odvětví zemědělství a ostatních odvětví).
V.II.1 PODPORY TÝKAJÍCÍ SE PREFEKTUR KASTORIE A EUBOIA, KTERÉ BYLY PŘEDMĚTEM PRVNÍHO ROZHODNUTÍ O ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ
a) Odvětví zemědělství
(86)
Vzhledem k povaze poskytnutých podpor je jedinou výjimkou, o které lze uvažovat při odůvodnění jejich slučitelnosti s vnitřním trhem, výjimka, s níž počítá čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU a podle níž lze považovat za slučitelné s vnitřním trhem podpory, které mají usnadnit rozvoj určitých hospodářských činností nebo hospodářských oblastí, pokud nemění podmínky obchodu v takové míře, jež by byla v rozporu se společným zájmem.
(87)
Jelikož se u předmětných podpor jedná o neoznámené podpory, je nutno pro použití této výjimky, aby byly v souladu s pravidly o státní podpoře, jež platila v okamžiku jejich poskytnutí. Podle údajů poskytnutých řeckými orgány trval předmětný režim od 30. června 1993 do 30. června 2003. Slučitelnost předmětného režimu s vnitřním trhem bude proto analyzována na základě předpisů o státní podpoře použitelných během tohoto období.
(88)
Jedním z důvodů, které vedly Komisi k zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU, je, že podpory se zdály být určeny pro podniky v obtížích. V této věci řecké orgány ve svém dopise ze dne 9. srpna 2004 uvedly, že kritérium „životaschopnosti po restrukturalizaci dluhů“ nemělo žádný vliv na celkové posouzení životaschopnosti podniku, které provedla úvěrová instituce, protože o způsobilosti k restrukturalizaci se rozhodovalo okamžitě po vypracování studie životaschopnosti. Toto tvrzení bylo opakováno v dopisech ze dne 15. a 29. března 2011 (viz 61. bod odůvodnění).
(89)
Komise se domnívá, že toto vysvětlení neumožňuje dospět k závěru, že podpory nebyly poskytovány podnikům v obtížích, protože se sice, jak tvrdí řecké orgány, o způsobilosti k restrukturalizaci dluhů rozhodovalo ihned po vypracování studie životaschopnosti, ale samotná studie byla zaměřena na výhledy životaschopnosti příjemců po provedení restrukturalizace dluhů, což znamená, že zájemci-příjemci se mohli nacházet v okamžiku provádění studie v potížích a přitom být do režimu zahrnuti, protože subjekt provádějící studii mohl odhadnout možnosti návratu k životaschopnosti po restrukturalizaci dluhů (Komise tento prvek ostatně zdůraznila ve 23. bodě odůvodnění svého rozhodnutí o zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU, protože se preambule vyhlášky č. 2045909/7931/0025 zmiňovala o nutnosti podpořit podniky prefektur Kastorie a Euboia, které čelí potížím s likviditou).
i) Předpisy použitelné na podpory na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích během zvažovaného období
I. Období od 1. října 1993 do 31. prosince 1997
(90)
Podpory podnikům v obtížích podléhají určitému počtu pravidel. V okamžiku vstupu v platnost vyhlášky č. 69836/B1461 Komise prováděla politiku, na jejímž základě považovala v odvětví zemědělství tyto podpory za provozní, jež mohly být prohlášeny za slučitelné s vnitřním trhem pouze za splnění třech následujících podmínek:
a)
předmětné podpory se musely týkat finančních nákladů půjček uzavřených za účelem financování již provedených investic;
b)
kumulovaný grantový ekvivalent podpor případně poskytnutých u předem dojednaných půjček a předmětných podpor nesměl přesáhnout obecně přijímané míry, tj.:
i)
u investic na úrovni zemědělské prvovýroby: 35 nebo 75 % v znevýhodněných oblastech ve smyslu směrnice 75/268/EHS,
ii)
u investic na úrovni zpracování a uvádění na trh zemědělských produktů: 55 nebo 75 % v oblastech cíle 1 u projektů, které jsou v souladu s odvětvovými programy nebo jedním z cílů článku 1 nařízení (EHS) č. 866/90 (34), a 35 % (nebo 50 % v oblastech cíle 1) u ostatních projektů za podmínky, že nejsou vyloučeny z výběrových kritérií stanovených v bodě 2 přílohy rozhodnutí Komise 90/342/EHS ze dne 7. června 1990 o přijetí výběrových kritérií pro investice do zlepšení zpracovatelských a marketingových podmínek pro zemědělské a lesnické produkty (35) (či rozhodnutí 94/173/ES (36), které jej nahradilo);
c)
předmětné podpory musí následovat po úpravách sazeb nových půjček provedených za účelem zohlednění kolísání hodnoty peněz (výše podpor musí být nižší nebo se rovnat změně sazeb u nových půjček) a musí se týkat zemědělských hospodářství, u kterých existují záruky životaschopnosti, a to zejména v případech, kdy by finanční zátěž vyplývající ze stávajících půjček byla takové míry, že by u hospodářství existovalo riziko ohrožení či dokonce úpadku.
(91)
V dopise ze dne 9. srpna 2004 řecké orgány uvedly, že se vyhláška č. 69836/B1451 a její změněná znění týkají zpracovatelských podniků obecně, že tato vyhláška se nijak zvláště nezmiňuje o zpracovatelských podnicích odvětví zemědělství, které jsou pokryty nařízeními (EHS) č. 866/90, (ES) č. 951/97 a (ES) č. 1257/1999, že celé území země patří k cíli 1 a že podniky, které investovaly a získaly za tím účelem podporu od ministerstva zemědělství, rozvoje a výživy, nemohly využít restrukturalizace dluhů, protože se s tím nepočítalo. Pokud jde o celkový grantový ekvivalent restrukturalizace dluhů, dodávají, že drtivá většina podpor představovala nízké částky a že restrukturalizace dluhů se týká starých půjček, a tím pádem již provedených investic.
(92)
Upřesnění poskytnutá řeckými orgány v prvé řadě Komisi neumožňují vyloučit, že zpracovatelské podniky odvětví zemědělství nemohly být příjemci podpor na základě vyhlášky č. 69836/B1451 a jejích změněných znění, protože skutečnost, že dotyčné podniky nejsou zvláště zmiňovány, automaticky neznamená, že nepatří do obecné kategorie zpracovatelských podniků (průmyslových podniků), které spadají do oblasti působnosti vyhlášky.
(93)
Pokud jde o dodržení podmínek stanovených v 90. bodě odůvodnění, Komise zjišťuje, že vyhláška č. 69836/B1451 a její změněná znění pokrývala restrukturalizaci půjček, jež se mohly týkat jak investic, tak provozního kapitálu.
(94)
Pokud jde o restrukturalizaci půjček spojených s investiční činností, upřesnění poskytnutá řeckými orgány umožňují Komisi konstatovat, že podmínka stanovená v 90. bodě odůvodnění písm. a) je splněna, protože se tyto půjčky týkaly již provedených investic.
(95)
Komise může rovněž považovat druhou možnost podmínky stanovené v 90. bodě odůvodnění písm. c) za splněnou, protože podniky-příjemci musí být po restrukturalizaci dluhů životaschopné na základě posouzení provedeného finančními institucemi.
(96)
Komise ale nemůže na základě informací, které má k dispozici, dospět k závěru o nezpochybnitelném dodržení podmínky stanovené v 90. bodě odůvodnění písm. b), protože řecké orgány ve svém dopise ze dne 9. srpna 2004 upřesnily, že se na podniky zpracování a uvádění na trh zemědělských produktů vztahovala mimo jiné nařízení (EHS) č. 866/90 a (ES) č. 951/97 a že tato nařízení byla uplatněna při dodržení jejich ustanovení, což znamená, že podpory již mohly být poskytnuty ve výši maximální povolené míry stanovené dotyčnými nařízeními (75 % pro oblasti cíle 1, k nimž Řecko patří) a že uplatnění předmětného režimu v tomto konkrétním případě mohlo vést kvůli kumulování podpor k překročení této míry.
(97)
Pokud jde o restrukturalizaci půjček spojených s vytvořením provozního kapitálu, k provádění předmětného režimu také nemohlo dojít při dodržení všech podmínek stanovených v 90. bodě odůvodnění, protože první ze stanovených podmínek (písmeno a) výslovně stanoví, že půjčky musí být vázány na investice.
II. Období od 1. ledna 1998 do 30. června 2000
(98)
V roce 1997 byly podmínky stanovené v 90. bodě odůvodnění nahrazeny ustanoveními sdělení Komise s názvem „Pokyny Společenství pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci podniků v nesnázích“ (dále jen „pokyny z roku 1997“) (37). V bodě 4.4 dotyčných pokynů se stanoví, že „pokud jde o odvětví zemědělství, jsou [pokyny] použitelné od 1. ledna 1998 na nové státní podpory a na stávající podpory od stejného dne nebo, pokud Komise zahájila v těchto souvislostech vůči jednomu nebo více členských států řízení podle čl. 93 odst. 2 Smlouvy [o ES], ode dne přijetí konečného rozhodnutí Komisí na základě čl. 93 odst. 2 Smlouvy [o ES] týkajícího se dotyčného členského státu či členských států“.
(99)
Pokyny z roku 1997, které byly pro odvětví zemědělství zcela nové, stanovily mimo jiné toto:
a)
pokud jde o podpory na záchranu: poskytování podpor likvidity z akutních sociálních důvodů ve formě úvěrových záruk nebo splatných úvěrů se sazbou odpovídající tržní sazbě, v částce omezené na výši nezbytně nutnou k provozování podniku (např. pokrytí mzdových nákladů a zajištění běžného zásobování) a dobu rovněž nezbytně nutnou ke stanovení nezbytných a možných opatření na ozdravení, aniž by došlo k destabilizaci průmyslové nebo zemědělské situace v ostatních členských státech;
b)
pokud jde o podpory na restrukturalizaci: poskytování podpor spojených s prováděním restrukturalizačního plánu zaměřeného na omezení nebo nezvratné uzavření výrobních kapacit v případě nadbytečných strukturálních kapacit v odvětví (omezení kapacit musí být dodatečné ke každému omezení, ke kterému by došlo v případě neexistence podpory na restrukturalizaci) s jedinou výjimkou v případech, kdy by se rozhodnutí přijatá ve prospěch všech příjemců během následných dvanáctiměsíčních období netýkala celkově určitého množství produktu nepřesahujícího stanovený procentuální podíl na celkové roční produkci tohoto produktu v zemi (3 % u opatření cílených na určitou kategorii produktů nebo hospodářských subjektů a 1,5 % u opatření necílených).
(100)
Členské státy měly možnost požádat o provádění těchto zemědělských ustanovení namísto ustanovení stanovených pokyny z roku 1997 pro jiná odvětví než zemědělství, která spadala do oblasti jejich působnosti (pro tato jiná odvětví platila velmi přísná kritéria, a to zejména v oblasti restrukturalizačního plánu a příspěvku příjemce na restrukturalizaci - viz mimo jiné kapitola b) „nezemědělské odvětví“, body 109 až 121).
(101)
V dopise ze dne 9. srpna 2004 řecké orgány neposkytly žádnou informaci, která by Komisi umožnila konstatovat, že došlo k přizpůsobení režimu podpor těmto ustanovením a že během zvažovaného období byly proto podpory poskytovány za dodržení příslušných podmínek pokynů z roku 1997, nebo-li za dodržení buď podmínek popsaných výše v 99. bodě odůvodnění písm. b), nebo za dodržení podmínek stanovených pro jiná odvětví než zemědělství (předložení restrukturalizačního plánu s výhledem na návrat k životaschopnosti v přiměřené době a vycházejícímu z realistických předpokladů, se zmírněním dopadů podpor na konkurenční subjekty, při dodržení zásady jediné podpory, provázenému omezením kapacit v případě nadbytečných strukturálních kapacit v odvětví, zaručujícímu proporcionalitu mezi podporou a náklady na restrukturalizaci a výhodami z ní plynoucími a s pokrytím jejích sociálních nákladů).
III. Období od 1. července 2000 do 30. června 2003
(102)
Pokyny z roku 1997 byly nahrazeny dne 9. října 1999 pokyny Společenství o státní podpoře na záchranu a restrukturalizaci podniků v nesnázích (dále jen „pokyny z roku 1999“) (38). V bodě 6.3 pokynů z roku 1999 je uvedeno, že „členské státy musí upravit své stávající režimy podpory na záchranu a restrukturalizaci, které mají zůstat v platnosti po 30. červnu 2000, aby je přizpůsobily … pokynům … po tomto dnu“. Kromě toho, „aby Komise mohla kontrolovat postup úprav, členské státy jí musí předložit seznam těchto režimů do 31. prosince 1999. Následně jí musí, v každém případě do 30. června 2000, poskytnout informace postačující k tomu, aby jí umožnily kontrolovat, zda jsou režimy skutečně upraveny v souladu s … pokyny“.
(103)
Pokyny z roku 1999 obsahovaly rovněž zvláštní kapitolu věnovanou restrukturalizaci podniků v obtížích v odvětví zemědělství. V porovnání s kapitolou pokynů z roku 1997 definovala tato kapitola nadbytečnou strukturální kapacitu odvětví, omezila výjimku uvedenou v 99. bodě odůvodnění písm. b) na podniky prvovýroby (což znamená, že pododvětví zpracování a uvádění na trh zemědělských produktů automaticky podléhalo povinnosti snížení kapacit) a učinila platnou zásadu jediné podpory, podle níž podpory na restrukturalizaci mohou být poskytnuty pouze jednou.
(104)
V dopise ze dne 9. srpna 2004 řecké orgány neposkytly žádnou informaci, která by Komisi umožnila konstatovat, že došlo k přizpůsobení režimu podpor těmto ustanovením a že během zvažovaného období byly proto podpory poskytovány za dodržení příslušných podmínek pokynů z roku 1999, nebo-li po předložení restrukturalizačního plánu stanovujícímu zejména omezení kapacit v případě nadbytečných strukturálních kapacit a případně omezenou výjimku uvedenou ve 103. bodě odůvodnění, a to na základě zásady jediné podpory.
ii) Záležitost záruk
(105)
Další oblast, kvůli které Komise zahájila řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU, je otázka slučitelnosti podpor poskytnutých formou záruk. Řecké orgány ve svém dopise ze dne 9. srpna 2004 vyjádřily několik připomínek (viz 57. bod odůvodnění písm. c) a g)). Komise soudí, že tyto připomínky vyžadují následující poznámky:
a)
pokud jde o písmeno c), skutečnost, že poskytnutí záruky provázejí přísné podmínky, sama o sobě neznamená nepřítomnost státní podpory: pravidla použitelná během trvání předmětného režimu a uvedená v dopisech členským státům SG(89) D/4328 ze dne 5. dubna 1989 a SG(89) D/12772 ze dne 12. října 1989 a rovněž v bodě č. 38 sdělení Komise členským státům o použití článků 92 a 93 Smlouvy a článku 5 směrnice Komise 80/723/EHS na veřejné podniky v odvětví průmyslu (39) naopak jasně stanoví, že „[…] každá záruka poskytnutá státem přímo nebo prostřednictvím jím pověřených finančních institucí spadá do působnosti čl. 92 odst. 1 Smlouvy o ES“, a vyžadují uplatnění podmínek, které mohou vést až k likvidaci podniku; výše uvedené dopisy byly sice v roce 2000 nahrazeny sdělením o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na státní podpory ve formě záruk, jež počítalo se scénářem, který umožňuje dospět k závěru o nepřítomnosti státní podpory, ale řecké orgány ve svém dopise ze dne 9. srpna 2004 neposkytly žádné informace, jež by umožnily dospět k závěru, že poskytnuté záruky lze zahrnout do tohoto scénáře;
b)
i v případě, kdy by řecké orgány poskytly informace za účelem prokázání, že poskytnuté záruky spadají do scénáře o nepřítomnosti podpory, Komise by tento scénář nemohla schválit už jenom proto, že jej lze použít pouze, pokud podniky-příjemci nejsou ve finančních obtížích;
c)
pokud jde o písm. g), skutečnost, že záruka nepokrývá některé náklady, nepředstavuje v žádném případě důkaz o dodržení všech podmínek, které umožňují dospět k závěru o slučitelnosti podpory obsažené v poskytnutí záruky s vnitřním trhem; navíc je nutno konstatovat, že žádná z informací poskytnutých řeckými orgány v jejich dopise ze dne 9. srpna 2004 nepotvrzuje jejich dodržení.
(106)
Po tomto upřesnění Komise spíše soudí, že záruky představovaly během trvání předmětného režimu jeden z prvků souboru nástrojů poskytování podpor podnikům v obtížích, a jejich slučitelnost je proto spojena se slučitelností celého procesu restrukturalizace, k němuž, jak dostatečně ukazuje analýza v 94. až 104. bodě odůvodnění, řecké orgány neposkytly žádné informace, jež by umožnily Komisi zbavit se pochyb, jež vyjádřila při zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU (tyto úvahy ohledně záruk platí pro všechna tři řízení uvedená v tomto rozhodnutí a pro všechna uváděná odvětví s výjimkou záruk stanovených vyhláškou 2/82257/0025/18.12.2000, které budou předmětem odděleného přezkumu vzhledem k použitému kritériu životaschopnosti, tj. životaschopnosti před restrukturalizací dluhů).
(107)
Ostatní tvrzení rozváděná řeckými orgány v jejich dopise ze dne 9. srpna 2004 (použitá úroková sazba, záležitost existence či neexistence dodatečných výdajů vyvolaných vyhláškami tvořícími právní základ režimu, periodicita úroků) nepřinášejí žádné skutečnosti, které by mohly změnit výše vysvětlené stanovisko Komise.
(108)
Protože informace poskytnuté řeckými orgány neumožňují odstranit pochyby vyjádřené při zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU, může Komise pouze dospět k závěru o neslučitelnosti předmětného režimu se společným trhem.
b) Nezemědělské odvětví
(109)
Stejně jak tomu učinila pro odvětví zemědělství, musí Komise analyzovat předmětné podpory na základě pravidel použitelných pro státní podpory na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích.
(110)
V okamžiku vstupu v platnost vyhlášky č. 69836/B1461, tj. 1. října 1993, byla dotyčná pravidla stanovena v osmé zprávě o politice hospodářské soutěže, a to zejména v bodech č. 177, 227 a 228 této zprávy.
(111)
Bod č. 117 zprávy uvádí, že v případě, kdy se mohou opatření na záchranu ukázat jako nutná pro poskytnutí odkladu, během nějž začnou být prováděna dlouhodobá řešení obtíží daného podniku, nesmí být těchto opatření využito k tomu, aby se zabránilo nutným snížením kapacit, a smí se jich proto použít pouze v případech, kdy jsou nutná pro vyřešení akutních sociálních potíží.
(112)
Bod č. 227 zprávy upřesňuje, že podpory na záchranu lze z hlediska Smlouvy odůvodnit, pokud jsou vázány na restrukturalizaci prováděnou s cílem trvale konsolidovat situaci dotyčných podniků a/nebo regionů v obtížích a pokud mají dostatečně regionální nebo odvětvovou povahu, aby bylo možno posoudit jejich dopady.
(113)
Bod č. 228 zprávy upřesňuje podrobněji stanovisko Komise ohledně podpor na záchranu a stanoví, co mají představovat „průvodní podpory“.
(114)
Podpory na záchranu musí:
a)
spočívat v podporách likvidity formou úvěrových záruk nebo záruk za splatné úvěry s úrokovou sazbou rovnající se sazbě tržní;
b)
omezit se ve své výši na částku nezbytně nutnou pro další zajištění mzdových nákladů a běžného zásobování;
c)
být vypláceny pouze po dobu nutnou (obvykle šestiměsíční) na určení nezbytných a možných opatření ozdravění;
d)
být odůvodněny akutními sociálními potížemi, aniž by zachování podniku, jež umožňují, vedlo k destabilizaci průmyslové situace v ostatních členských státech.
(115)
Průvodní podpory musí být úzce podmíněny provedením řádně strukturovaného programu restrukturalizace/přeměny činnosti schopným skutečně obnovit v dlouhodobém výhledu konkurenceschopnost předmětné produkce a musí být omezeny na míru a výši nezbytně nutné k zajištění rovnováhy podniku během nevyhnutelného přechodného období do doby, než podobný program přinese své výsledky, což znamená období značně omezené a s dostatečnou sestupností.
(116)
Tyto podmínky byly nahrazeny pokyny Společenství o státní podpoře na záchranu a restrukturalizaci podniků v nesnázích z roku 1994 (40), které vstoupily v platnost dne 23. prosince 1994 (dále jen „pokyny z roku 1994“), následně pokyny z roku 1997, které vstoupily v platnost dne 1. ledna 1998, a konečně pokyny z roku 1999, které se staly použitelnými počínaje 1. červencem 2000, a to při zohlednění období na přizpůsobení režimů podpory poskytnutého členským státům (viz 98. a 102. bod odůvodnění).
(117)
Pokyny z roku 1994 potvrzují politiku prováděnou Komisí v oblasti podpor na záchranu (viz 114. bod odůvodnění) a definují přesněji obsah a důsledky restrukturalizačních plánů, které se mají předkládat (výhledy na návrat k životaschopnosti v přiměřené době na základě realistických předpokladů, zmírnění dopadů podpor na konkurenční subjekty, zásada jediné podpory, snížení kapacit v případě nadbytečných strukturálních kapacit dotyčného odvětví, proporcionalita mezi podporou a náklady a výhodami restrukturalizace, pokrytí sociálních nákladů restrukturalizace).
(118)
V nezemědělském odvětví potvrzují pokyny z roku 1997, které jsou výsledkem pravidelného přezkumu politiky prováděné Komisí v oblasti záchrany a restrukturalizace podniků v obtížích, obsah pokynů z roku 1994.
(119)
Pokyny z roku 1999 zpřísňují podmínky poskytování podpor na záchranu tím, že zavádějí přesnou lhůtu pro předložení restrukturalizačního plánu. V oblasti restrukturalizace jsou přísnější zejména s ohledem na malé a střední podniky a stanoví možnost požadovat snížení kapacit i v případě, kdy v odvětví nadbytečné strukturální kapacity neexistují.
(120)
Vzhledem k tomu, že vysvětlení poskytnutá řeckými orgány v jejich dopise ze dne 9. srpna 2004 platí jak pro odvětví zemědělství, tak pro nezemědělské odvětví, může Komise jen konstatovat, stejně jak to již učinila pro odvětví zemědělství, že žádná z informací poskytnutých řeckými orgány neumožňuje zjistit, zda byly dodrženy různé podmínky stanovené v pokynech z roku 1994, 1997 a 1999 (stačí jen uvést, že nic nenasvědčuje tomu, že by podniky-příjemci předložily jakýkoli restrukturalizační plán obsahující nutná kompenzační opatření). Toto zjištění platí rovněž pro dodržení ustanovení popsaných v osmé zprávě o politice hospodářské soutěže.
(121)
Bez podkladů, které by potvrzovaly dodržení výše uvedených podmínek, není Komise schopna zjistit, zda podpory byly poskytnuty následně po předložení restrukturalizačního plánu vykazujícího všechny náležitosti stanovené v různých výše zmíněných předpisech (k nimž patří zejména výhledy na návrat k životaschopnosti v přiměřené době na základě realistických předpokladů, zmírnění dopadů podpor na konkurenční subjekty, zásada jediné podpory, snížení kapacit, proporcionalita mezi podporou a náklady a výhodami restrukturalizace a pokrytí sociálních nákladů restrukturalizace). Nemůže se proto zbavit pochyb, jež vyjádřila při zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU, a může tak dospět pouze k závěru o neslučitelnosti předmětného režimu se společným trhem.
V.II.2 PODPORY PODNIKŮM PREFEKTUR FLORINA A KILKIS, JEŽ BYLY PŘEDMĚTEM DRUHÉHO ROZHODNUTÍ O ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ
a) Odvětví zemědělství
(122)
V dopise ze dne 18. srpna 2005 řecké orgány uvedly, že základní vyhláška, jíž se řídí poskytování podpor (vyhláška č. 66336/B.1398/1993), odkazuje na průmyslové podniky a podniky řemeslné výroby a že se její ustanovení netýkala žádného zemědělského podniku.
(123)
Komise bere na vědomí tato upřesnění a soudí proto, že nemusí analyzovat předmětný režim na základě pravidel o státní podpoře platných pro odvětví zemědělství v okamžiku poskytnutí podpor.
b) Nezemědělské odvětví
(124)
Komise, jež se při zahájení řízení domnívala, že režim byl plánován pro podniky v obtížích, jelikož vyhláška č. 66336/B.1398/1993 stanoví, že podniky musí být po restrukturalizaci životaschopné (což neumožňovalo vyloučit obtížný stav v okamžiku rozhodnutí o způsobilosti pro získání podpory), musí přezkoumat slučitelnost předmětných podpor na základě pravidel, která platila pro podpory na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích v okamžiku jejich poskytnutí.
(125)
Pravidla, jež platila pro záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích v okamžiku poskytnutí předmětných podpor, byla postupně ustanovení bodů č. 177, 227 a 228 osmé zprávy o politice hospodářské soutěže, pokyny z roku 1994 a pokyny z roku 1997.
(126)
Pokud jde o dodržení ustanovení bodů č. 177, 227 a 228 osmé zprávy o politice hospodářské soutěže, pokynů z roku 1994 a pokynů z roku 1997, poskytly řecké orgány ve svém dopise ze dne 18. srpna 2005 stejná vysvětlení jako v případě zdůvodnění poskytnutí podpor v prefekturách Kastorie a Euboia (tvrzení řeckých orgánů popsaná v 57. bodě odůvodnění písm. a) až f) jsou již uvedena v 56. bodě odůvodnění písm. a) až e)). Analýza provedená Komisí v 110. až 121. bodě odůvodnění je proto v tomto konkrétním případě nadále platná, což znamená, že Komise není schopna se zbavit pochyb, jež vyjádřila při zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU, a že může dojít pouze k závěru o neslučitelnosti předmětného režimu se společným trhem.
(127)
V dopise ze dne 18. srpna 2005 se řecké orgány rovněž pokusily zdůvodnit předmětné podpory skutečností, že prefektury Florina a Kilkis sousedí s bývalou jugoslávskou republikou Makedonií a že místní podniky velmi trpěly nestabilitou a válečným stavem v regionu.
(128)
Kvůli tomuto odkazu na mimořádné události by snad bylo možno uplatnit výjimku stanovenou v čl. 107 odst. 2 písm. b) SFEU, podle níž jsou s vnitřním trhem slučitelné podpory určené k náhradě škod způsobených přírodními pohromami nebo jinými mimořádnými událostmi. Řecké orgány ovšem neposkytly žádný prvek analýzy, který by dokládal zmiňované potíže podniků obou prefektur a příčinnou souvislost s nestabilitou v regionu vyvolanou událostmi v Jugoslávii. Komise kromě toho nemá k dispozici informace, jež by mohly dokládat, že by se události zmiňované řeckými orgány mohly projevovat po celou dobu trvání režimu. Komise si konečně také klade otázku, proč se režim týkal jen některých odvětví hospodářství obou prefektur, když by zmiňované události měly mít logicky dopad na všechny místní podniky ve všech odvětvích.
(129)
Vzhledem k těmto skutečnostem Komise také nechápe, jak by předmětný režim podpor mohl být způsobilý pro uplatnění výjimky stanovené čl. 107 odst. 2 písm. b) SFEU. Může proto opět dojít pouze k závěru o neslučitelnosti předmětného režimu se společným trhem.
V.II.3 PODPORY TÝKAJÍCÍ SE PREFEKTUR RHODOPE, EVROS, XANTHI A DODECANESE, KTERÉ BYLY PŘEDMĚTEM TŘETÍHO ROZHODNUTÍ O ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ
(130)
Vzhledem k tomu, že Komise ve svém rozhodnutí o zahájení řízení uvedla, že na základě informací, které má k dispozici, nemůže rozhodnout, zda obě vyhlášky z roku 1989 a následující, které jsou uvedeny ve výše uvedeném 50. až 52. bodě odůvodnění, představují nezávislý režim podpor nebo zda se jedná o nedílnou součást celkového systému analyzovaného v různých zahájených řízeních, a vzhledem k tomu, že řecké orgány ve svém dopise ze dne 10. května 2006 neposkytly v tomto ohledu žádné vysvětlení, bude slučitelnost podpor stanovených vyhláškami s vnitřním trhem přezkoumána odděleně. Záruky stanovené vyhláškou č. 2/82257/0025/18.12.2000 (viz 49. bod odůvodnění) budou rovněž předmětem odděleného přezkumu, protože tato vyhláška stanoví, že podniky-příjemci musí být povinně životaschopné a nikoli životaschopné až po restrukturalizaci, jak je tomu v ostatních uváděných případech.
(131)
Pokud jde o vyhlášky uvedené ve 44. až 52. bodě odůvodnění, bude se analýza skládat ze dvou základních oblastí, a to zemědělské a nezemědělské, jak tomu bylo také v případě režimů, jichž se týkala dvě první rozhodnutí o zahájení řízení, přičemž nezemědělská oblast bude rozdělena na několik částí: odvětví průmyslu, hotelových služeb a řemeslné výroby na jedné straně a odvětví loďařství na straně druhé. Odvětví těžby, které bylo rovněž zahrnuto do rozhodnutí o zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU, zde nebude nadále projednáváno, protože řecké orgány ve svých dopisech ze dne 15. a 29. března 2011 uvedly, že dotyčná těžební činnost se týkala těžby mramoru a kamene, čímž dotyčné podniky spadají do rámce analýzy podpor poskytnutých odvětví průmyslu.
a) Odvětví zemědělství
(132)
Komise musí režim přezkoumat na základě pravidel použitelných na státní podporu na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích, která platila v okamžiku, kdy byla podpora poskytnuta.
(133)
Pokud jde o odvětví zemědělství, byla příslušná pravidla zdůrazněna v 90. a 98. až 103. bodě odůvodnění. Vzhledem k tomu, že platnost dotyčného režimu skončila dne 31. prosince 2005, je nutno přidat k seznamu použitelných předpisů pokyny Společenství pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích (41) z roku 2004 (dále jen „pokyny z roku 2004“); pokyny z roku 2004 vstoupily v platnost dne 10. října 2004 a zpřísnily podmínky stanovené pokyny z roku 1999 (zejména opět potvrdily, že příspěvek příjemce k restrukturalizaci musí být skutečný a nezávislý na podpoře). Navíc vzhledem k povaze příjemců (hospodářství s průmyslových chovem zvířat a hospodářství zaměřená na produkci mléka) je oprávněné se domnívat, že režim mohl zahrnovat jak prvovýrobu (pouze chov zvířat), tak zpracování a uvádění na trh (např. hospodářství se zpracovatelskou linkou přímo na místě).
(134)
Pokud jde o soulad s vlastními podmínkami, Komise se domnívá, že ministerská vyhláška č. 1648/B22 ze dne 13. ledna 1994 a její následná změněná znění zavedla restrukturalizaci půjček, kterou bylo možno využít pro investování nebo vytvoření provozního kapitálu.
(135)
Pokud jde o restrukturalizaci půjček vázanou na investice, řecké orgány ve svém dopise ze dne 10. května 2006 neposkytly žádné informace, jež by Komisi umožnily potvrdit, že restrukturované půjčky byly skutečně vázány na již provedené investice. Komise proto nemůže konstatovat, že byla splněna podmínka stanovená v 90. bodě odůvodnění písm. a).
(136)
Na základě dostupných informací není Komise podobně schopna dospět k nezpochybnitelnému závěru, že došlo k dodržení podmínky stanovené v 90. bodě odůvodnění písm. b), protože řecké orgány neposkytly v tomto ohledu ve svém dopise ze dne 10. května 2006 žádné podrobnosti.
(137)
S ohledem na požadavek stanovený v 90. bodě odůvodnění písm. c), Komise soudí, že došlo ke splnění druhé možnosti, protože podniky-příjemci musely být životaschopnými po restrukturalizaci, a to na základě posouzení vypracovaného bankami.
(138)
Pokud jde o restrukturalizaci půjček vázanou na vytvoření provozního kapitálu, dotyčný režim nemohl být uplatněn v souladu se všemi podmínkami stanovenými v 90. bodě odůvodnění, protože první požadavek (90. bod odůvodnění písm. a)) výslovně stanoví, že půjčky musí být vázány na investice.
(139)
Pokud jde o podporu poskytovanou od 1. ledna 1998 až do vstupu v platnost pokynů z roku 1994, platí analýza provedená v 98. až 104. bodě odůvodnění také pro podstatu tohoto konkrétního případu, protože řecké orgány ve svém dopise ze dne 10. května 2006 neposkytly žádnou informaci, jež by Komisi umožnila potvrdit, že byl za účelem získání předmětné podpory předložen jakýkoli restrukturalizační plán provázený povinným příspěvkem.
(140)
Pokud jde konečně o podporu poskytovanou ode dne vstupu v platnost pokynů z roku 2004, může Komise pouze poznamenat, že řecké orgány ve svém dopise ze dne 10. května nepředložily žádné skutečnosti, jež by Komisi umožnily potvrdit, že byl za účelem obdržení dotyčné podpory předložen restrukturalizační plán provázený povinným vlastním příspěvkem. Komise proto není schopna zbavit se všech pochyb vyjádřených při zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy, a je proto nucena dospět k závěru o neslučitelnosti předmětného režimu se společným trhem.
(141)
V dopise ze dne 10. května se řecké orgány pokusily odůvodnit předmětnou podporu válečným stavem v sousedních regionech. Řecko vyjádřilo názor, že tyto okolnosti učinily podporu způsobilou pro výjimku podle čl. 107 odst. 3 písm. a) a c) Smlouvy (viz 59. bod odůvodnění písm. a)).
(142)
Komise nemůže přijmout tento názor z několika důvodů:
a)
z hlediska předpisů je existence konfliktu považována za mimořádnou událost, jež může spadat pouze pod čl. 107 odst. 2 písm. b) Smlouvy, podle kterého jsou slučitelné s vnitřním trhem podpory určené k náhradě škod způsobených přírodními pohromami nebo jinými mimořádnými událostmi;
b)
v odvětví zemědělství je slučitelnost opatření podpory posuzována na základě výjimky stanovené v čl. 107 odst. 3 písm. c) Smlouvy, který stanoví, že za slučitelné s vnitřním trhem mohou být považovány podpory, které mají usnadnit rozvoj určitých hospodářských činností nebo hospodářských oblastí, pokud nemění podmínky obchodu v takové míře, jež by byla v rozporu se společným zájmem, a ne na základě výjimky stanovené v čl. 107 odst. 3 písm. a) Smlouvy, který stanoví, že za slučitelné s vnitřním trhem mohou být považovány podpory, které mají napomáhat hospodářskému rozvoji oblastí s mimořádně nízkou životní úrovní nebo s vysokou nezaměstnaností, jakož i rozvoji regionů uvedených v článku 349 (42) s ohledem na jejich strukturální, hospodářskou a sociální situaci;
c)
aby byla tato výjimka použitelná, bylo by nutno, aby podpora byla poskytnuta v souladu s pravidly, jimiž se řídí podpory na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích, k čemuž, jak je doloženo výše, nedošlo.
(143)
Komise není schopna zjistit, zda nelze použít čl. 107 odst. 2 písm. b) Smlouvy, a to z těchto důvodů:
a)
v dopise ze dne 10. května 2006 řecké orgány sice oprávněně zdůraznily, že během období provádění režimu byl v dotyčných prefekturách jak celkový HDP, tak HDP na obyvatele nižší než v ostatních regionech země, ale zároveň uvedly, že HDP zaznamenal během stejného období určitý růst, což dokládá, že válečný stav v sousedních regionech neměl na hospodářství dotčených oblastí katastrofální dopad;
b)
jak dokládá popis právního základu režimu, k několika jeho změnám došlo téměř deset let po ukončení bojů v sousedních regionech, a nelze proto soudit, že Řecko bylo nuceno zasáhnout kvůli válečnému stavu v příhraničních oblastech a že existovala příčinná souvislost mezi tímto stavem a potížemi podniků (jako příklad stačí uvést tuto poznámku: ministerská vyhláška č. 2/64046/0025/2003 ze dne 28. října 2004 uvedená ve 48. bodě odůvodnění zahrnuje půjčky, které si mohly brát průmyslové podniky, tj. případně podniky s průmyslovým chovem zvířat, až do 31. prosince 2004).
(144)
Pokud jde o ostatní tvrzení řeckých orgánů v jejich dopise ze dne 10. května 2006, Komise zdůrazňuje následující (s výjimkou písm. b) platí tyto poznámky pro všechna odvětví, na něž se vztahuje zahájené řízení):
a)
potíže jako nedostatek dynamiky na místních trzích nebo pokles poptávky nelze řešit pomocí podpory poskytované podnikům v obtížích, aniž by se přistoupilo k jejich restrukturalizaci. Vhodnější způsob pomoci představují strukturální opatření;
b)
podíl produkce masa v dotyčných prefekturách na celkové řecké produkci nemá vůbec žádný vztah s rizikem narušení hospodářské soutěže, které představuje podpora poskytnutá mimo stanovený předpisový rámec (v tomto konkrétním případě se jedná o podporu poskytnutou podnikům v obtížích bez restrukturalizačního plánu); podle judikatury Soudního dvora, pokud finanční podpora poskytnutá členským státem posílí postavení určitého podniku ve srovnání s ostatními podniky zapojenými do hospodářské soutěže (což je podstatou tohoto konkrétního případu), může tato podpora představovat konkurenční zvýhodnění vůči ostatním podnikům, které nejsou příjemci této pomoci (43);
c)
záležitost životaschopnosti podniků ve smyslu stanoveném oběma ministerskými vyhláškami z roku 1989 bude řešena v tomto rozhodnutí níže;
d)
tvrzení, podle nějž účet zřízený zákonem č. 128/75 nepředstavuje státní prostředek, bylo vyřešeno v 82. bodě odůvodnění písm. d).
(145)
Vzhledem k těmto důvodům je Komise nucena dospět k závěru o neslučitelnosti předmětného režimu s vnitřním trhem.
b) Odvětví průmyslu, řemeslné výroby a hotelových služeb
(146)
Komise musí přezkoumat předmětný režim z hlediska pravidel, kterými se řídí podpory na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích.
(147)
Stejně jako v případě podpor, jichž se týkala první dvě řízení, platila pro záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích v době poskytnutí předmětné podpory pravidla stanovená postupně body č. 177, 227 a 228 osmé zprávy o politice hospodářské soutěže a pokyny z roku 1994, 1997 a 1999. Ve zkoumaném případě je k tomuto seznamu nutno přidat pokyny z roku 2004, protože v některých prefekturách skončilo provádění režimu k 31. prosinci 2005.
(148)
Informace poskytnuté řeckými orgány v jejich dopise ze dne 10. května 2006 a uvedené v 59. bodě odůvodnění neobsahovaly žádné podrobnosti ohledně dodržení pravidel, kterými se řídí záchrana a restrukturalizace podniků v obtížích. Komise proto není schopna ověřit, zda byly dodrženy body 177, 227 a 228 osmé zprávy o politice hospodářské soutěže a pokyny z roku 1994, 1997, 1999 a 2004.
(149)
Komise proto není schopna zbavit se všech pochyb vyjádřených při zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy a je proto nucena dospět k závěru o neslučitelnosti předmětného režimu se společným trhem.
c) Odvětví loďařství
(150)
Slučitelnost předmětného režimu s vnitřním trhem bude posuzována ze dvou hledisek, protože pojem „odvětví loďařství“ zahrnuje jak stavbu lodí, tak lodní přepravu.
(151)
Komise musí přezkoumat předmětný režim z hlediska pravidel, kterými se řídí podpory na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích.
(152)
Pokud jde o stavbu lodí, platily pro záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích od vstupu v platnost ministerské vyhlášky č. 1648/B.22 ze dne 13. ledna 1994 tyto předpisy:
a)
do 31. prosince 1998: směrnice Rady 90/684/EHS ze dne 21. prosince 1990 o podporách na stavbu lodí (44);
b)
od 1. ledna 1999 do 31. prosince 2003: nařízení Rady (ES) č. 1540/98 ze dne 29. června 1998 o nových pravidlech pro podporu na stavbu lodí (45);
c)
od 1. ledna 2004: rámec pro státní podporu na stavbu lodí (46).
(153)
Ve svém dopise ze dne 10. května 2006 řecké orgány nepředložily žádnou informaci, která by Komisi umožnila dospět k závěru, že předmětný režim podpory byl prováděn v souladu s pravidly platnými pro záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích tohoto odvětví. Komise proto není schopna zbavit se všech pochyb vyjádřených při zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy a je proto nucena dospět k závěru o neslučitelnosti předmětného režimu s vnitřním trhem.
(154)
Pokud jde o námořní přepravu, musí Komise podobně přezkoumat předmětný režim z hlediska pravidel, kterými se řídí podpory na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích.
(155)
Od vstupu v platnost ministerské vyhlášky č. 1648/B.22 ze dne 13. ledna 1994 platily a nadále platí pro záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích v odvětví loďařství tyto předpisy:
a)
finanční a daňová opatření ohledně využívání plavidel registrovaných ve Společenství (47);
b)
pokyny Společenství ke státní podpoře v námořní dopravě z roku 1997 (48);
c)
pokyny Společenství ke státní podpoře v námořní dopravě z roku 2004 (49).
(156)
Ve svém dopise ze dne 10. května 2006 řecké orgány opět nepředložily žádnou informaci, která by Komisi umožnila dospět k závěru, že předmětný režim podpory byl prováděn v souladu s pravidly platnými pro záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích tohoto odvětví. Komise proto není schopna zbavit se pochyb vyjádřených při zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy a je proto nucena dospět k závěru o neslučitelnosti předmětného režimu s vnitřním trhem.
d) Podpory poskytnuté v prefekturách Lesbos, Samos, Chios a Dodecanese, kterých se rovněž týkalo třetí rozhodnutí o zahájení řízení
(157)
Protože Komise neměla dostatečné informace, posoudila v rámci řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy dva předpoklady:
a)
podpora poskytnutá na základě ministerské vyhlášky č. 2041901 ze dne 16. května 1989 a ministerské vyhlášky č. 2078809 ze dne 10. října 1989 a jejich pozměněných znění spadala do stejného rámce jako byl rámec stanovený vyhláškami uvedenými ve 44. až 48. bodě odůvodnění;
b)
podpora byla součástí systému financování, který nebyl postaven na stejných základech.
(158)
V dopise ze dne 10. května 2006 řecké orgány prohlásily, že obě ministerské vyhlášky vydané v roce 1989 stanovily, že podniky musí být životaschopné před a po restrukturalizaci svých dluhů. Komise toto prohlášení nemůže přijmout, protože se po přezkumu ukazuje, že ani jedna z obou dotyčných vyhlášek neříká, že podniky musely být životaschopné před a po restrukturalizaci dluhů. Komise proto posoudí slučitelnost podpory stanové oběma vyhláškami a jejich pozměněnými zněními nejenom na základě předpokladů uvedených ve 157. bodě odůvodnění, ale také s tím, že u druhého předpokladu nevyloučí možnost, že tato podpora mohla být poskytována podnikům v obtížích.
(159)
Pokud jde o první předpoklad uvedený ve 157. bodě odůvodnění, Komise je nucena dospět k závěru, že v případě, pokud obě ministerské vyhlášky vydané v roce 1989 a jejich pozměněná znění spadají do stejného rámce, jako byl rámec stanovený ministerskými vyhláškami uvedenými ve 44. až 48. bodě odůvodnění, zůstává v platnosti analýza provedená ve 146. až 149. bodě odůvodnění, a protože vysvětlení podaná řeckými orgány v jejich dopise ze dne 10. května 2006 neodstraňují pochyby vyjádřené při zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy, je Komise nucena dospět k závěru o neslučitelnosti předmětného režimu s vnitřním trhem.
(160)
Pokud jde o druhý předpoklad, je nutno zvážit dva scénáře: podpora byla poskytnuta podnikům v obtížích nebo byla poskytnuta podnikům životaschopným.
(161)
V případě prvního scénáře zůstává platná analýza provedená ve 146. až 149. bodě odůvodnění, přičemž vysvětlení podaná řeckými orgány v jejich dopise ze dne 10. května 2006 neodstraňují pochyby vyjádřené při zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy, a Komise je proto nucena dospět k závěru o neslučitelnosti předmětného režimu s vnitřním trhem.
(162)
V případě druhého scénáře Komise rovněž poznamenává, že vysvětlení podaná řeckými orgány v jejich dopisech ze dne 10. května 2006, 15. března 2011 a 29. března 2011 neumožňují zjistit, zda provozní kapitál vytvořený využitím dotovaných půjček financoval způsobilé investice ve smyslu předpisů Unie v oblasti regionální podpory (od vstupu v platnost ministerské vyhlášky č. 2041901 ze dne 16. května 1989 platily jako předpisy sdělení Komise o metodě použití čl. 92 odst. 3 písm. a) a c) na regionální podporu (50) a následně pokyny k regionální podpoře z roku 1998 (51)). Komise je proto nucena dospět k závěru o neslučitelnosti předmětného režimu s vnitrním trhem.
(163)
V případě, že tento provozní kapitál nefinancoval způsobilé investice ve smyslu stanoveném předpisy Unie v oblasti regionální podpory, musí Komise přezkoumat, zda nelze podporu poskytnutou na vytvoření tohoto kapitálu, která by tak představovala podporu na provoz, prohlásit za slučitelnou na základě příslušných ustanovení předpisů Unie v oblasti regionální podpory. V tomto ohledu si Komise přeje zdůraznit, že přísluší dotyčnému členskému státu za účelem splnění jeho povinnosti spolupráce s Komisí poskytnout všechny poznatky, aby bylo Komisi umožněno ověřit slučitelnost předmětné podpory (52). Protože informace v různých dopisech zaslaných řeckými orgány neumožnily Komisi ověřit soulad s ustanoveními předpisů Unie v oblasti regionální podpory, může Komise dospět pouze k závěru o neslučitelnosti předmětného režimu s vnitřním trhem.
(164)
Záruku poskytnutou na základě vyhlášky č. 2/82257/0025 ze dne 18. prosince 2000 nelze považovat za nástroj pomoci při restrukturalizaci podniku v obtížích, jako je tomu v případě ostatních vyhlášek, jichž se toto rozhodnutí týká, protože ministerská vyhláška č. 2/82257/0025 stanoví, že záruka může být poskytnuta pouze životaschopným podnikům a ne podnikům, které se stanou životaschopnými až po restrukturalizaci dluhů. Tuto záruku je proto nutno přezkoumat podle použitelných předpisů o státní podpoře.
(165)
Od vstupu v platnost ministerské vyhlášky č. 2/82257/0025 ze dne 18. prosince 2000 se záruky až do 31. prosince 2005 (ukončení provádění režimu) řídily sdělením z roku 2000.
(166)
Sdělení z roku 2000 stanoví, že Komise musí posuzovat slučitelnost podpory vázané na poskytnutí záruky na základě předpisů platných pro jiné formy podpory, a uvádí různé rámce a pokyny použitelné v dotyčných odvětvích. Záruku lze navíc pouze přijmout, pokud je její využití smluvně vázáno na konkrétní podmínky, jež mohou vést až k povinnému vyhlášení úpadku příjemce nebo jiným podobným opatřením.
(167)
V tomto konkrétním případě řecké orgány nepředložily k poskytnutým zárukám žádné informace. Komise proto tyto záruky nemůže posoudit na základě různých předpisů použitelných v dotyčných odvětvích nebo ověřit, zda opatření podpory nemohlo přesáhnout příslušnou platnou míru nezbytně nutnou pro podniky, které se nenacházejí v obtížích (v odpovědi na třetí rozhodnutí o zahájení řízení řecké orgány navíc neposkytly žádné informace o dodržení různých předpisů).
(168)
Za těchto okolností Komise nemůže dojít k závěru, že podpora poskytnutá formou záruk na základě ministerské vyhlášky č. 2/82257/0025 ze dne 18. prosince 2000 je slučitelná s vnitřním trhem.
VI. ZÁVĚR
(169)
Komise zjišťuje, že Řecko provedlo předmětná opatření podpory protiprávně porušením čl. 108 odst. 3 Smlouvy. Předchozí analýza dokládá, že podporu nelze prohlásit za slučitelnou s vnitřním trhem, protože Řecko nepředložilo žádné informace, které by potvrzovaly dodržení různých uvedených předpisů, a Komise proto není schopna odstranit pochyby vyjádřené při zahájení různých řízení. V této souvislosti Komise připomíná, že přísluší dotyčnému členskému státu za účelem splnění jeho povinnosti spolupráce s Komisí poskytnout všechny poznatky, aby bylo Komisi umožněno ověřit slučitelnost předmětné podpory.
(170)
V souladu s čl. 14 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (53), je-li v případech protiprávní podpory přijato záporné rozhodnutí, Komise rozhodne, že dotyčný členský stát učiní všechna nezbytná opatření, aby příjemce podporu navrátil (v tomto konkrétním případě se jedná o všechny podniky, které využily možností zkoumaných ministerských vyhlášek). Řecko musí učinit všechna nezbytná opatření, aby od příjemců získalo zpět poskytnutou neslučitelnou podporu. V souladu s ustanoveními bodu č. 42 oznámení Komise s názvem „Cesta k účinnému provádění rozhodnutí Komise, jimiž se členským státům nařizuje zajistit navrácení protiprávní a neslučitelné podpory“ (54) má Řecko lhůtu čtyři měsíce od oznámení tohoto rozhodnutí na jeho provedení. Podpora, která má být vrácena, musí zahrnovat úroky vypočítané v souladu s nařízením Komise (ES) č. 794/2004 ze dne 21. dubna 2004, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 659/1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (55).
(171)
Toto rozhodnutí musí být provedeno okamžitě, a to zejména s ohledem na navrácení všech jednotlivých podpor poskytnutých v rámci režimu podpory při vyloučení jednotlivých podpor poskytnutých na konkrétní projekty, které splňovaly v okamžiku poskytnutí podpory všechny podmínky stanovené v nařízení o blokové výjimce nebo v nařízení o podpoře de minimis použitelné podle článků 1 a 2 nařízení Rady (ES) č. 994/98 ze dne 7. května 1998 o použití článků 92 a 93 Smlouvy o založení Evropského společenství na určité kategorie horizontální státní podpory (56) či podle režimu podpory schváleného Komisí.
(172)
Článek 15 nařízení (ES) č. 659/1999 ovšem stanoví, že pravomoci Komise ve věci navrácení podpory podléhají promlčecí lhůtě. Promlčecí lhůta počíná dnem, kdy je protiprávní podpora udělena příjemci buď jako jednotlivá podpora, nebo v rámci režimu podpory. Jakékoli opatření přijaté Komisí nebo členským státem jednajícím na žádost Komise, týkající se protiprávní podpory, přerušuje běh promlčecí lhůty a každým přerušením počíná lhůta běžet znovu.
(173)
V tomto konkrétním případě se Komise za účelem navrácení podpory může vracet zpět k těmto termínům:
a)
v případě podpory, jíž se týkalo první řízení: 1. říjen 1993 vzhledem ke skutečnosti, že Komise přijala první opatření dne 27. května 2003, zatímco ministerská vyhláška č. 69836/B1461, která byla přijata dne 14. září 1993, byla zveřejněna v řeckém vládním věstníku dne 1. října 1993, kdy také vstoupila v platnost;
b)
v případě podpory, jíž se týkalo druhé řízení: 22. duben 1994 vzhledem ke skutečnosti, že Komise přijala první opatření dne 22. dubna 2004;
c)
v případě podpory, jíž se týkalo třetí řízení: 12. listopad 1994 vzhledem ke skutečnosti, že Komise přijala první opatření dne 12. listopadu 2004,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ
Článek 1
Režimy podpory v podobě restrukturalizace dluhů, které Řecko provedlo protiprávně při porušení čl. 108 odst. 3 Smlouvy o fungování Evropské unie v prefekturách Kastorie, Euboia, Florina, Kilkis, Rhodope, Evros, Xanthi a Dodecanese a na ostrovech Lesbos, Samos a Chios, jsou neslučitelné s vnitřním trhem.
Článek 2
Jednotlivá podpora poskytnutá v rámci jednoho z režimů uvedených v článku 1 nepředstavuje podporu, pokud v okamžiku svého poskytnutí splňovala podmínky stanovené v jednom z předpisů přijatých podle článku 2 nařízení (ES) č. 994/98 použitelného v okamžiku poskytnutí podpory.
Článek 3
1. Řecko si vyžádá neslučitelnou podporu, která byla poskytnuta v rámci režimů uvedených v článku 1, od příjemců zpět.
2. Částky, které mají být navráceny, podléhají úrokům ode dne, kdy byly příjemcům dány k dispozici, až do dne, kdy byly skutečně získány zpět.
3. Výše úroků se vypočte jako složený úrok podle kapitoly V nařízení (ES) č. 794/2004.
4. S účinkem ode dne oznámení tohoto rozhodnutí Řecko zruší všechny neprovedené platby v rámci režimů podpory uvedených v článku 1.
Článek 4
Navrácení podpory poskytnuté v rámci režimů uvedených v článku 1 musí být okamžité a účinné.
Řecko zajistí, aby toto rozhodnutí bylo provedeno do čtyř měsíců ode dne jeho oznámení.
Článek 5
1. Do dvou měsíců od oznámení tohoto rozhodnutí poskytne Řecko Komisi následující informace:
a)
seznam příjemců, kteří na základě režimů uvedených v článku 1 obdrželi podporu, a celkovou částku podpory, kterou každý z nich obdržel v rámci dotyčného režimu;
b)
celkovou částku (hlavní částka a úroky), kterou má každý příjemce navrátit v případě podpory, která nespadá pod pravidlo de minimis;
c)
podrobný popis opatření již přijatých a plánovaných k dosažení souladu s tímto rozhodnutím;
d)
doklady prokazující, že příjemcům bylo nařízené podporu vrátit.
2. Řecko informuje Komisi o vývoji vnitrostátních opatření přijatých s cílem provést toto rozhodnutí až do úplného navrácení podpory poskytnuté na základě režimu uvedeného v článku 1. Na žádost Komise neprodleně předloží informace o již přijatých a plánovaných opatřeních k dosažení souladu s tímto rozhodnutím. Bude rovněž poskytovat podrobné informace o částkách podpory a úrocích, které příjemci již vrátili.
Článek 6
Toto rozhodnutí je určeno Řecké republice.
V Bruselu dne 19. října 2011.