EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING (EU) Nr. 765/2012
af 13. juni 2012
om ændring af Rådets forordning (EF) nr. 1225/2009 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 207, stk. 2,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,
efter den almindelige lovgivningsprocedure (1), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Den 28. juli 2011 vedtog Verdenshandelsorganisationens (»WTO«) tvistbilæggelsesorgan appelorganets rapport og panelrapporten som ændret af appelorganets rapport (»rapporterne«) i tvisten »De Europæiske Fællesskaber - De endelige antidumpingforanstaltninger vedrørende visse skruer, bolte, møtrikker og lignende varer af jern eller stål med oprindelse i Folkerepublikken Kina« (2).
(2)
I rapporterne blev det bl.a. konstateret, at artikel 9, stk. 5, i Rådets forordning (EF) nr. 1225/2009 af 30. november 2009 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (3) (»antidumpinggrundforordningen«), ikke var i overensstemmelse med artikel 6.10, 9.2 og 18.4 i WTO's antidumpingaftale og med artikel XVI:4 i WTO-overenskomsten. Artikel 9, stk. 5 i antidumpinggrundforordningen indeholder bestemmelser om, at de individuelle eksporterende producenter i lande uden markedsøkonomi, som ikke får markedsøkonomisk behandling, jf. antidumpinggrundforordningens artikel 2, stk. 7, litra c), bliver underlagt en landsdækkende told, medmindre sådanne eksportører kan godtgøre, at de opfylder betingelserne for individuel behandling i antidumpinggrundforordningens artikel 9, stk. 5.
(3)
Appelorganet fandt, at antidumpinggrundforordningens artikel 9, stk. 5, indeholder en formodning om, at de eksporterende producenter i lande uden markedsøkonomi ikke er berettigede til individuel behandling, og at de for at kvalificere sig til individuel behandling har bevisbyrden ved prøvningen af, om de opfylder kriterierne for individuel behandling. I henhold til appelorganet findes der intet retsgrundlag for en sådan formodning i de relevante WTO-aftaler.
(4)
Imidlertid præciserede appelorganet, at ved fastlæggelsen af én dumpingmargin og én antidumpingtold for en række eksportører afhænger denne fastlæggelses overensstemmelse med artikel 6.10 og 9.2 i WTO's antidumpingaftale af, om der foreligger forhold, som indikerer, at to eller flere eksportører står i et sådant forhold, at de bør behandles som én enhed, til trods for at de retligt er adskilt. Sådanne forhold kan omfatte: i) eksistensen af selskabsmæssige og strukturelle forbindelser mellem eksportørerne, f.eks. fælles kontrol, aktiebesiddelser og ledelse, ii) eksistensen af selskabsmæssige og strukturelle forbindelser mellem staten og eksportørerne, f.eks. fælles kontrol, aktiebesiddelser og ledelse, og iii) kontrol eller væsentlig indflydelse fra statens side med hensyn til prisfastsættelse og resultater. I den forbindelse bør de udtryk i de foreslåede ændringer til antidumpinggrundforordningens artikel 9, stk. 5, der afspejler disse forhold, læses i lyset af appelorganets præciseringer, uden at dette berører de udtryk, der anvender den samme eller en lignende ordlyd i andre bestemmelser i antidumpinggrundforordningen.
(5)
Den 18. august 2011 underrettede Unionen tvistbilæggelsesorganet om, at den har til hensigt at gennemføre tvistbilæggelsesorganets henstillinger og afgørelser i denne tvist således, at WTO-forpligtelserne overholdes.
(6)
I den forbindelse er det nødvendigt at ændre bestemmelserne i antidumpinggrundforordningens artikel 9, stk. 5 -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
Artikel 9, stk. 5, i forordning (EF) nr. 1225/2009 affattes således:
»5. Antidumpingtold pålægges i hvert enkelt tilfælde med en passende sats uden forskelsbehandling for al indførsel af en vare, for hvilken der er konstateret dumping og deraf følgende skade, med undtagelse af indførsel fra leverandører, der i henhold til bestemmelserne i denne forordning har afgivet pristilsagn, som er blevet godtaget.
I forordningen om indførelse af antidumpingforanstaltningerne anføres tolden for hver enkelt leverandør, eller, hvis dette ikke er praktisk muligt, for det pågældende leverandørland. Leverandører, der er retligt adskilt fra andre leverandører, eller som er retligt adskilt fra staten, kan alligevel anses for én enhed i forbindelse med fastsættelsen af tolden. Ved anvendelsen af dette afsnit kan der tages hensyn til forhold, som f.eks. eksistensen af strukturelle eller selskabsmæssige forbindelser mellem leverandørerne og staten eller mellem leverandørerne indbyrdes, statens kontrol med eller væsentlige indflydelse på prisfastsættelse og produktion eller leverandørlandets økonomiske struktur.«
Artikel 2
Denne forordning træder i kraft på tredjedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Den finder anvendelse efter denne forordnings ikrafttræden på alle undersøgelser, der indledes i henhold til forordning (EF) nr. 1225/2009.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Strasbourg, den 13. juni 2012.
NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 765/2012
ze dne 13. června 2012,
kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 207 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
v souladu s řádným legislativním postupem (1),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Dne 28. července 2011 přijal orgán Světové obchodní organizace (WTO) pro řešení sporů zprávu odvolacího orgánu a zprávu skupiny odborníků ve znění zprávy odvolacího orgánu (dále jen „zprávy“) ve věci „Evropská společenství - konečná antidumpingová opatření uložená na některé spojovací prostředky ze železa nebo oceli pocházející z Číny“ (2).
(2)
Ve zprávách bylo mimo jiné shledáno, že čl. 9 odst. 5 nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (3) (dále jen „základní antidumpingové nařízení“), je v rozporu s čl. 6 odst. 10, čl. 9 odst. 2 a čl. 18 odst. 4 antidumpingové dohody WTO a s čl. XVI odst. 4 Dohody o WTO. Ustanovení čl. 9 odst. 5 základního antidumpingového nařízení stanoví, že jednotliví vyvážející výrobci v zemích bez tržního hospodářství, kterým nebylo přiznáno zacházení jako v tržním hospodářství podle čl. 2 odst. 7 písm. c) základního antidumpingového nařízení, budou podléhat celostátní celní sazbě, pokud tito vývozci nemohou prokázat, že splňují podmínky pro individuální zacházení stanovené v čl. 9 odst. 5 základního antidumpingového nařízení.
(3)
Odvolací orgán shledal, že čl. 9 odst. 5 základního antidumpingového nařízení stanoví domněnku, že vyvážející výrobci působící v zemích bez tržního hospodářství nemají nárok na individuální zacházení a aby byli pro takové zacházení způsobilí, musejí prokázat, že splňují kritéria zkoušky pro individuální zacházení. Podle odvolacího orgánu není pro takovou domněnku v příslušných dohodách WTO stanoven žádný právní základ.
(4)
Odvolací orgán však vyjasnil, že při stanovení jediného dumpingového rozpětí a jediného antidumpingového cla pro několik vývozců bude soulad takového stanovení s čl. 6 odst. 10 a čl. 9 odst. 2 antidumpingové dohody WTO záviset na situacích, které by naznačovaly, že dva nebo více vývozců, ač právně odlišných, jsou v takovém vztahu, že by měli být považováni za jediný subjekt. Takové situace mohou zahrnovat: i) existenci podnikových a strukturálních vazeb mezi vývozci, například společná kontrola, vlastnictví a řízení; ii) existenci podnikových a strukturálních vazeb mezi státem a vývozci, například společná kontrola, vlastnictví a řízení; a iii) kontrolu nebo podstatný vliv státu, pokud jde o stanovování cen a produkci. V tomto ohledu by se podmínky v navrhovaných změnách čl. 9 odst. 5 základního antidumpingového nařízení, které odrážejí tyto situace, měly chápat s ohledem na vysvětlení odvolacího orgánu, aniž jsou dotčeny podmínky stejného nebo podobného znění v jiných ustanoveních základního antidumpingového nařízení.
(5)
Dne 18. srpna 2011 informovala Unie orgán WTO pro řešení sporů o tom, že zamýšlí provést doporučení a rozhodnutí uvedeného orgánu v tomto sporu způsobem, který respektuje její povinnosti v rámci WTO.
(6)
Za tímto účelem je nezbytné změnit ustanovení čl. 9 odst. 5 základního antidumpingového nařízení,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článku 9 nařízení (ES) č. 1225/2009 se odstavec 5 nahrazuje tímto:
„5. Antidumpingové clo se uloží vždy v přiměřené výši bez diskriminace na dovoz výrobků nezávisle na jejich původu, pokud bylo zjištěno, že je dumpingový a způsobuje újmu, s výjimkou dovozu krytého závazky podle tohoto nařízení.
V nařízení o uložení antidumpingových opatření se clo stanoví pro každého dodavatele nebo není-li to proveditelné, pro danou dodavatelskou zemi. Dodavatelé, kteří jsou právně odlišní od ostatních dodavatelů nebo právně odlišní od dotyčného státu, však mohou být pro účely stanovení cla považováni za jediný subjekt. V případě použití tohoto pododstavce může být přihlédnuto k takovým faktorům, jako je existence strukturálních a podnikových vazeb mezi dodavateli a státem nebo mezi dodavateli navzájem, kontrola nebo podstatný vliv státu, pokud jde o stanovování cen a produkci, nebo hospodářská struktura dodavatelské země.“
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se na všechna šetření zahájená podle nařízení (ES) č. 1225/2009 po vstupu tohoto nařízení v platnost.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Ve Štrasburku dne 13. června 2012.