EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS AFGØRELSENr. 661/2010/EU
af 7. juli 2010
om Unionens retningslinjer for udvikling af det transeuropæiske transportnet
(omarbejdning)
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 172, stk. 1,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (1),
efter høring af Regionsudvalget,
efter den almindelige lovgivningsprocedure (2), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Europa-Parlamentets og Rådets beslutning nr. 1692/96/EF af 23. juli 1996 om Fællesskabets retningslinjer for udvikling af det transeuropæiske transportnet (3) er blevet ændret væsentligt ved flere lejligheder (4). Da det er nødvendigt at indføre nye ændringer, bør beslutningen af hensyn til klarheden omarbejdes.
(2)
Etablering og udvikling af det transeuropæiske net bidrager til gennemførelsen af vigtige målsætninger for Unionen som f.eks. det indre markeds funktion og styrkelse af den økonomiske og sociale samhørighed.
(3)
Etablering og udvikling af transeuropæiske net inden for transportsektoren på hele Unionens område har desuden som specifikke målsætninger at sikre personer og gods varig mobilitet på de bedst mulige sociale og miljø- og sikkerhedsmæssige vilkår samt at kombinere alle transportmåder under hensyntagen til deres komparative fordele. Det transeuropæiske net vil bl.a. kunne føre til skabelse af nye arbejdspladser.
(4)
En stigende trafik, navnlig på grund af lastbilers voksende andel af vejtrafikken, har medført stigende overbelastning og flaskehalse på de internationale transportkorridorer. For at sikre varers og passagerers internationale mobilitet er det derfor nødvendigt at optimere det transeuropæiske transportnets kapacitet.
(5)
Skibstransport over kortere distancer kan bl.a. bidrage til at aflaste landtransportvejene.
(6)
Udviklingen af et integreret transportnet i Europa kan kun ske gradvis ved en sammenknytning af transportmåderne med henblik på at udnytte deres respektive fordele bedre.
(7)
Sammenkoblingspunkter, der omfatter søhavne, flod- og kanalhavne og intermodale terminaler, er en forudsætning for, at de forskellige transportformer kan integreres i et multimodalt net.
(8)
Målene for den påtænkte handling, navnlig fastlæggelse af hovedlinjer og opstilling af prioriteter på området for de transeuropæiske transportnet, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne og kan derfor, da det er nødvendigt at samordne disse mål, bedre nås på EU-plan; Unionen kan derfor træffe foranstaltninger i overensstemmelse med nærhedsprincippet, jf. artikel 5 i traktaten om Den Europæiske Union. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går denne afgørelse ikke ud over, hvad der er nødvendigt for at nå disse mål.
(9)
Det er nødvendigt at fastlægge projekter af fælles interesse, som bidrager til at gennemføre disse målsætninger, og som svarer til de for indsatsen fastsatte prioriteter. Kun projekter, som er potentielt økonomisk levedygtige, bør komme i betragtning.
(10)
Der er behov for at anerkende prioriterede projekter som værende af europæisk interesse og for at koncentrere EU-finansieringen om sådanne projekter, og der bør indføres mekanismer, som fremmer samordningen mellem medlemsstaterne for at lette virkeliggørelsen af projekterne inden for de ønskede tidsfrister.
(11)
Politikken for det transeuropæiske net skal bidrage til at styrke den økonomiske og sociale samhørighed i Unionen, jf. artikel 170 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde. For at virkeliggøre denne målsætning bør der tilstræbes størst mulig sammenhæng mellem Unionens retningslinjer for det transeuropæiske transportnet og programmeringen af de relevante finansielle instrumenter, der er til rådighed på EU-plan.
(12)
En efterfølgende evaluering af de prioriterede projekter bør kunne lette kommende revisioner af retningslinjerne og af listen over prioriterede projekter og bidrage til at forbedre de metoder til forhåndsevaluering af projekter, som medlemsstaterne benytter.
(13)
Tilladelsen til visse offentlige og private projekter, der vil kunne påvirke miljøet i betydelig grad, bør først gives efter en forhåndsvurdering af de betydelige virkninger, som disse projekter vil kunne få for miljøet under iagttagelse af gældende EU-bestemmelser.
(14)
Miljøbeskyttelseskrav bør integreres i udformningen og gennemførelsen af Unionens politikker vedrørende de transeuropæiske net i overensstemmelse med artikel 11 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde. Dette kræver, at der gives prioritet til fremme af infrastrukturer for transportformer, der er mindre skadelige for miljøet, dvs. jernbanetransport, nærsøfart og indlandsskibsfart.
(15)
I forbindelse med alle planer og programmer, der indeholder projekter af fælles interesse, skal der fremover foretages en miljøvurdering i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/42/EF af 27. juni 2001 om vurdering af bestemte planers og programmers indvirkning på miljøet (5). Finansieringen af transportinfrastrukturer bør også være betinget af overholdelse af bestemmelserne i Unionens miljølovgivning, navnlig Rådets direktiv 85/337/EØF af 27. juni 1985 om vurdering af visse offentlige og private projekters indvirkning på miljøet (6), Rådets direktiv 92/43/EØF af 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter (7) og Rådets direktiv 2009/147/EF af 30. november 2009 om beskyttelse af vilde fugle (kodificeret udgave) (8).
(16)
Som led i den overordnede målsætning om at sikre personers og varers bæredygtige mobilitet bør der indføres mekanismer til støtte for udvikling af motorveje til søs mellem medlemsstaterne for at mindske den trafikale overbelastning af vejnettet og/eller forbedre adgangen til periferiområder og -stater samt øområder og østater. Disse mekanismer, som bl.a. omfatter udbud, bør være gennemskuelige og svare til behovene, og de bør overholde Unionens konkurrenceregler og regler for offentlige indkøb.
(17)
Det kan være nødvendigt at styrke samordningen mellem de stater, der berøres af projekter på samme trafikrute, for at forbedre investeringernes rentabilitet samt gøre det lettere at samordne investeringerne tidsmæssigt og sammensætte finansieringen.
(18)
Kommissionen bør hvert andet år fremlægge en beretning om gennemførelsen af denne afgørelse og bør senest i 2010 udarbejde en rapport om fremskridtene med de prioriterede projekter og i givet fald foreslå at ændre listen over prioriterede projekter.
(19)
Et udvalg bør have beføjelse til navnlig at bistå Kommissionen ved behandlingen af gennemførelsen og udviklingen af de retningslinjer, der er fastlagt ved denne afgørelse.
(20)
Af hensyn til klarheden bør bilag I til beslutning nr. 1692/96/EF erstattes af et nyt bilag, der indeholder kort for alle medlemsstaterne; dette vil sikre, at de kort, der allerede indgår i beslutningen, som senest ændret ved forordning (EF) nr. 1791/2006 (9), suppleres med de kort, der indgår i tiltrædelsesakten af 2003. Endvidere er 2020 måldato for planen for alle medlemsstaterne -
VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
AFSNIT 1
GENERELLE PRINCIPPER
Artikel 1
Genstand
1. Formålet med denne afgørelse er at opstille retningslinjer, der omfatter mål og prioriteter samt hovedlinjerne i de aktioner, der påtænkes gennemført for det transeuropæiske transportnet. Med disse retningslinjer fastlægges projekter af fælles interesse, hvis gennemførelse skal bidrage til at udvikle nettet på EU-plan.
2. De retningslinjer, der er omhandlet i stk. 1, udgør en generel referenceramme, der skal tilskynde til aktioner i medlemsstaterne samt eventuelt på EU-plan med henblik på at realisere projekter af fælles interesse, der har til formål at sikre sammenhæng, sammenkobling og interoperabilitet i det transeuropæiske transportnet, samt adgang til dette net. Retningslinjerne har ligeledes til formål i højere grad at inddrage den private sektor.
3. De grundlæggende krav til det transeuropæiske transportnets interoperabilitet transporttelematik og dertil knyttede tjenester er i overensstemmelse med traktaterne fastsat i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/57/EF af 17. juni 2008 om interoperabilitet i jernbanesystemet i Fællesskabet (10) og særskilt fra denne afgørelse.
Artikel 2
Mål
1. Det transeuropæiske transportnet etableres gradvis på EU-plan senest i år 2020, ved at de forskellige infrastrukturnet for vej- og banetransport, søtransport og lufttransport integreres på EU-plan i overensstemmelse med de planer, der er beskrevet på kortene i bilag I og/eller specifikationerne i bilag II.
2. Nettet skal:
a)
inden for et område uden indre grænser sikre en varig mobilitet for personer og gods på de bedst mulige samfunds- og sikkerhedsmæssige vilkår, og samtidig medvirke til at opfylde Unionens målsætninger navnlig på miljø- og konkurrenceområdet, og bidrage til en styrkelse af den økonomiske og sociale samhørighed
b)
tilbyde brugerne infrastrukturer af høj kvalitet på acceptable økonomiske vilkår
c)
omfatte alle former for transport under hensyntagen til deres komparative fordele
d)
muliggøre en optimal udnyttelse af den eksisterende kapacitet
e)
så vidt muligt være interoperabelt inden for de enkelte transportformer og fremme omladningsmulighederne mellem de forskellige transportformer
f)
så vidt muligt være økonomisk bæredygtigt
g)
omfatte medlemsstaternes samlede område, således at adgangen hertil forbedres generelt, at øområder eller randområder og indlandsområder forbindes med de centrale områder, samt at de store bysamfund og Unionens regioner forbindes indbyrdes uden flaskehalse
h)
kunne tilkobles nettene i staterne i Den Europæiske Frihandelssammenslutning (EFTA), i de central- og østeuropæiske lande og i Middelhavslandene, samtidig med at interoperabiliteten og adgangen til disse net fremmes, for så vidt det er i Unionens interesse.
Artikel 3
Nettets udstrækning
1. Det transeuropæiske net består af transportinfrastrukturer samt trafikstyringssystemer og positionsbestemmelses- og navigationssystemer.
2. Transportinfrastrukturerne omfatter vejnet, jernbanenet og net af indre vandveje, motorveje til søs, søhavne, flod- og kanalhavne, lufthavne og andre forbindelsespunkter mellem modale net.
3. Trafikstyringssystemerne samt positionsbestemmelses- og navigationssystemerne består af de tekniske installationer samt de edb- og telekommunikationsinstallationer, der er nødvendige for at sikre, at nettet fungerer harmonisk, samt at trafikken styres effektivt.
Artikel 4
Hovedlinjer for indsatsen
Hovedlinjerne for Unionens indsats omfatter:
a)
udarbejdelse og revision af netplaner
b)
fastlæggelse af projekter af fælles interesse
c)
tilpasning af det bestående net
d)
fremme af nettets interoperabilitet
e)
den bedst mulige kombination af transportformerne, herunder også ved oprettelse af sammenkoblingscentre, der for godstransportens vedkommende så vidt muligt bør placeres uden for bycentrene for at muliggøre en effektiv omladning
f)
bestræbelser på at gøre de finansielle foranstaltninger sammenhængende og komplementære under iagttagelse af de regler, som gælder for hvert finansielt instrument
g)
forsknings- og udviklingsaktioner
h)
samarbejde og indgåelse af relevante aftaler med tredjelande, der er berørt af nettets udvikling
i)
tilskyndelse af medlemsstaterne samt internationale organisationer til at fremme de mål, som Unionen forfølger,
j)
fremme af et løbende samarbejde mellem de berørte partner
k)
enhver anden foranstaltning, der måtte vise sig at være nødvendig for at nå de mål, der er omhandlet i artikel 2, stk. 2.
Artikel 5
Prioriterede mål
Under hensyn til de i artikel 2, stk. 2, omhandlede mål og de i artikel 4 omhandlede hovedlinjer for indsatsen prioriteres følgende:
a)
etablering og udvikling af de hoved- og tværforbindelser, der er nødvendige for at fjerne flaskehalse, etablere manglende strækninger og færdiggøre hovedfærdselsårer, navnlig deres grænsekrydsende strækninger, krydse naturlige forhindringer og forbedre større trafikkorridorers interoperabilitet
b)
etablering og udvikling af infrastruktur, som fremmer sammenkobling af nationale net med henblik på at lette etablering af forbindelse mellem på den ene side øer, eller områder, der kan sidestilles med øer, samt indlandsområder, periferiområder og fjernområder og på den anden side Unionens centrale områder, navnlig for at mindske disse områders høje transportomkostninger
c)
de nødvendige foranstaltninger til gradvis gennemførelse af et interoperabelt jernbanenet, der, hvor det er muligt, omfatter ruter tilpasset godstransport
d)
de nødvendige foranstaltninger til fremme af fjern- og nærsøfart samt indlandsskibsfart
e)
de nødvendige foranstaltninger til integration af jernbane- og lufttransport, navnlig gennem fremføring af jernbane til lufthavne, når det er relevant, samt de nødvendige infrastrukturer og installationer
f)
optimering af eksisterende og ny infrastrukturs kapacitet og effektivitet, fremme af intermodalitet og forbedring af nettets sikkerhed og driftssikkerhed gennem etablering og forbedring af intermodale terminaler med dertil hørende adgangsinfrastruktur og/eller installering af intelligente systemer
g)
integration af sikkerheds- og miljøhensyn i udformningen og realiseringen af det transeuropæiske transportnet
h)
udvikling af bæredygtig mobilitet for personer og varer i overensstemmelse med Unionens mål for bæredygtig udvikling.
Artikel 6
Tredjelandsnet
Der træffes i det enkelte tilfælde og efter de relevante procedurer i traktaterne afgørelse om, hvorvidt Unionen skal fremme projekter af fælles interesse samt nettenes sammenkobling og interoperabilitet med henblik på at sikre sammenhæng mellem tredjelandsnet og det transeuropæiske transportnet.
Artikel 7
Projekter af fælles interesse
1. Projekterne af fælles interesse udgør et fælles mål, hvis virkeliggørelse afhænger af deres modenhed og de finansielle midler, der er til rådighed, uden at foregribe en medlemsstats eller Unionens tilsagn om finansiering.
2. Under overholdelse af traktaternes regler, især konkurrencereglerne, betragtes som projekt af fælles interesse ethvert projekt, som:
a)
har til formål at virkeliggøre de i artikel 2, stk. 2, beskrevne mål
b)
vedrører det i artikel 3, stk. 1, omhandlede net
c)
henhører under de i artikel 5 omhandlede prioriterede mål, og
d)
er potentielt økonomisk levedygtigt under hensyn til de socioøkonomiske omkostninger og fordele.
3. Ethvert projekt skal vedrøre et af nettets elementer som beskrevet i artikel 9 til 18 og især:
a)
vedrøre de forbindelser, der er angivet på kortene i bilag I og/eller
b)
svare til specifikationerne eller kriterierne i bilag II.
4. Medlemsstaterne træffer de foranstaltninger, som de skønner nødvendige, inden for rammerne af de i artikel 1, stk. 2, fastlagte principper.
Artikel 8
Miljøbeskyttelse
1. I projekternes planlægnings- og gennemførelsesfase tager medlemsstaterne miljøhensyn, idet de i henhold til direktiv 85/337/EØF foretager miljøkonsekvensvurderinger af de projekter af fælles interesse, der skal iværksættes, og idet de anvender direktiv 92/43/EØF og 2009/147/EF.
Fra den 21. juli 2004 gennemfører medlemsstaterne i henhold til direktiv 2001/42/EF en miljøkonsekvensvurdering af de planer og programmer, der fører til sådanne projekter, navnlig når det drejer sig om nye korridorer eller andre vigtige knudepunktsinfrastrukturprojekter.
Medlemsstaterne tager hensyn til resultaterne af denne miljøvurdering ved udarbejdelsen af de pågældende planer og programmer, jf. artikel 8 i direktiv 2001/42/EF.
2. Inden den 21. juli 2004 udvikler Kommissionen i forståelse med medlemsstaterne egnede metoder til iværksættelse af den strategiske miljøvurdering med henblik på bl.a. at sikre en hensigtsmæssig koordinering, undgå overlapning og forenkle og fremskynde planlægningsprocesser for grænsekrydsende projekter og korridorer.
Kommissionen skal, hvor det er relevant, i sin beretning om retningslinjerne og de eventuelle supplerende forslag til lovgivning vedrørende ændring af retningslinjerne, jf. artikel 22 i denne afgørelse, tage hensyn til resultaterne af dette arbejde og af den miljøvurdering af projekterne vedrørende det transeuropæiske net, som medlemsstaterne har gennemført i overensstemmelse med direktiv 2001/42/EF.
AFSNIT 2
VEJE
Artikel 9
Beskrivelse
1. Det transeuropæiske vejnet består af motorveje og landeveje af høj standard, som allerede eksisterer, er nye eller skal udbygges, og som
a)
spiller en vigtig rolle i fjerntrafikken, eller
b)
fungerer som omfartsveje omkring større bycentre på bestemte strækninger i nettet, eller
c)
sørger for sammenkoblingen med de øvrige transportformer, eller
d)
forbinder indlandsområder og randområder med Unionens centrale områder.
2. Nettet sikrer trafikanterne et højt, ensartet og kontinuerligt service-, komfort- og sikkerhedsniveau.
3. Nettet omfatter også infrastruktur til trafikstyring og brugerinformation, håndtering af uheld og nødsituationer samt elektronisk gebyropkrævning, idet sådan infrastruktur er baseret på aktivt samarbejde mellem trafikstyringssystemer på europæisk, nationalt og regionalt plan og rejse- og trafikinformationsleverandører samt tillægstjenesteleverandører, således at der sikres den nødvendige komplementaritet med applikationer, hvis indførelse fremmes under det transeuropæiske telenetprogram.
AFSNIT 3
JERNBANER
Artikel 10
Beskrivelse
1. Jernbanenettet består af højhastighedsstrækninger og konventionelle strækninger.
2. Højhastighedsnettet, som anvender eksisterende eller ny teknologi, omfatter:
a)
specialkonstruerede højhastighedsstrækninger, der er udstyret til hastigheder på normalt 250 km/h eller derover
b)
specielt opgraderede højhastighedsstrækninger, der er udstyret til hastigheder på ca. 200 km/h
c)
specielt opgraderede højhastighedsstrækninger eller strækninger, der er specielt konstrueret til høj hastighed, og som er forbundet med højhastighedsnettet, men som på grund af topografiske eller miljømæssige begrænsninger, terrænrelief eller beliggenhed i bymæssig bebyggelse har særlige træk, som hastigheden skal afpasses efter i de enkelte tilfælde.
Højhastighedsnettet består af de strækninger, der er angivet i bilag I, afsnit 3. De væsentlige krav til og de tekniske specifikationer for interoperabilitet, der gælder for højhastighedsstrækninger med nuværende teknologi, fastlægges i henhold til direktiv 96/48/EF af 23. juli 1996 om interoperabilitet i det transeuropæiske jernbanesystem for højhastighedstog (11). Medlemsstaterne underretter på forhånd Kommissionen om åbningen af enhver højhastighedsstrækning og om dennes tekniske egenskaber.
3. Det konventionelle jernbanenet består af strækninger til konventionel personbefordring og godstransport, herunder de i artikel 15 omhandlede delstrækninger af det transeuropæiske net for kombineret transport, tilslutninger til sø-, flod- og kanalhavne af fælles interesse og de godsterminaler, som er åbne for alle operatører. De væsentlige krav til og de tekniske specifikationer for interoperabilitet, der gælder for konventionelle jernbanestrækninger, fastlægges i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/16/EF af 19. marts 2001 om interoperabilitet i det transeuropæiske jernbanesystem for konventionelle tog (12).
4. Jernbanenettet omfatter de infrastrukturer og faciliteter, der muliggør integration af jernbane- og vejtransport og, når det er relevant, sø- og lufttransport. Der skal i den forbindelse lægges særlig vægt på regionale lufthavnes sammenkobling med nettet.
5. Jernbanenettet skal opfylde mindst en af følgende funktioner:
a)
spille en vigtig rolle i personbefordring over lange afstande
b)
muliggøre forbindelse til lufthavne, når det er relevant
c)
muliggøre adgang til regionale og lokale jernbanenet
d)
lette godstransporten ved at fastlægge og anlægge hovedstrækninger, der er beregnet til godstransport, eller strækninger, hvor godstog har forrang
e)
spille en vigtig rolle i kombineret transport
f)
gennem havne af fælles interesse muliggøre forbindelse til nærsøfart og indre vandveje.
6. Jernbanenettet skal tilbyde brugerne et højt kvalitets- og sikkerhedsniveau i kraft af sin kontinuitet og gradvis indførelse af interoperabilitet, som navnlig opnås gennem teknisk harmonisering og det harmoniserede togstyrings- og sikringssystem ERTMS, som anbefales til det europæiske jernbanenet. Med henblik herpå opstiller Kommissionen i samråd med medlemsstaterne en plan herfor, der er koordineret med de nationale planer.
AFSNIT 4
INDRE VANDVEJE OG FLOD- OG KANALHAVNE
Artikel 11
Beskrivelse
1. Det transeuropæiske net af indre vandveje omfatter floder og kanaler samt forskellige bifloder, kanalarme og forgreninger, som forbinder disse. Det gør det især muligt at sammenkoble industriområderne og de store byområder og at forbinde dem med havnene.
2. Nettets vandveje skal mindst opfylde de tekniske specifikationer, der gælder for vandveje af klasse IV, som giver passagemulighed for et skib eller et lægtertog på 80-85 meters længde og 9,50 meters bredde. Hvor vandveje, der indgår i nettet, skal anlægges eller moderniseres, skal de tekniske specifikationer mindst svare til klasse IV og desuden give mulighed for senere udbygning til klasse V a/V b samt give tilfredsstillende passagemulighed for skibe, der anvendes til kombineret transport. Vandveje af klasse V a giver passagemulighed for et skib eller et lægtertog på 110 meters længde og 11,40 meters bredde, og klasse V b giver passagemulighed for et lægtertog på 172-185 meters længde og 11,40 meters bredde.
3. Flod- og kanalhavnene indgår i nettet navnlig som sammenkoblingspunkter mellem de i stk. 2 og i artikel 15 nævnte indre vandveje og de øvrige transportformer.
4. I nettet indgår de flod- og kanalhavne, som er:
a)
åbne for kommerciel trafik
b)
placeret på nettet af indre vandveje som vist på oversigtsplanen i bilag I, afsnit 4
c)
forbundet med andre transeuropæiske transportruter som vist i bilag I, og
d)
udstyret med omladningsanlæg til intermodal transport, eller hvis årlige trafikmængde er på mindst 500 000 tons fragt.
De flod- og kanalhavne, som er nævnt i litra d), er anført i bilag I.
5. Nettet indbefatter også trafikstyringsinfrastruktur. Dette indebærer navnlig etablering af et interoperabelt, intelligent trafik- og transportsystem kendt under navnet »River Information Services«, der tager sigte på optimering af det indre vandvejsnets eksisterende kapacitet og sikkerhed samt forbedring af interoperabiliteten med andre transportformer.
AFSNIT 5
SØHAVNE
Artikel 12
Beskrivelse
1. Søhavnene gør det muligt at udvikle søtransporten og udgør øernes maritime trafikbetjeningspunkter og sammenkoblingspunkterne mellem søtransporten og de øvrige transportformer. Her stilles udstyr og tjenesteydelser til rådighed for operatører inden for transport. Deres infrastruktur tilvejebringer en række tjenesteydelser for passagerbefordring og godstransport inden for Unionen og til og fra tredjelande, herunder færgeoverfarter og søtransport over kortere og længere afstande, inklusive kystsejlads.
2. De søhavne, der indgår i det transeuropæiske transportnet, svarer til en af kategorierne A, B og C, som defineres således:
A
:
Søhavne af international betydning: havne med en samlet årlig trafikmængde på mindst 1,5 mio. tons fragt eller 200 000 passagerer, som, medmindre det er umuligt, er forbundet med dele af det transeuropæiske transportnet på landjorden, og som derfor spiller en vigtig rolle for den internationale søtransport.
B
:
Søhavne af betydning for Unionen, som ikke falder ind under kategori A: disse havne har en samlet årlig trafikmængde på mindst 0,5 mio. tons fragt eller mellem 100 000 og 199 999 passagerer, som, medmindre det er umuligt, er forbundet med dele af det transeuropæiske transportnet på landjorden, og som er udstyret med de nødvendige omladningsanlæg for søtransport over korte afstande.
C
:
Regionale havne: disse havne opfylder ikke betingelserne for kategori A og B, men er beliggende i øområder eller i områder i den ydre eller yderste periferi og varetager søforbindelsen mellem disse regioner indbyrdes og/eller med Unionens centrale regioner.
Søhavne i kategori A er angivet på de vejledende kort i skitseplanerne i bilag I, afsnit 5, der bygger på de seneste havneoplysninger.
3. Ud over de i artikel 7 fastsatte kriterier skal havneprojekter af fælles interesse og relateret til havne, der indgår i det transeuropæiske net af søhavne, opfylde kriterierne og specifikationerne i bilag II.
Artikel 13
Motorveje til søs
1. Det transeuropæiske net af motorveje til søs har til formål at samle godstransportstrømme på logistiske søtransportruter på en sådan måde, at det vil forbedre eksisterende søtransportforbindelser eller etablere nye rentable, regelmæssige og hyppige søtransportforbindelser til godstransport mellem medlemsstaterne med henblik på at mindske den trafikale overbelastning af vejnettet og/eller forbedre forbindelserne til periferiområder og -stater samt øområder og østater. Motorveje til søs bør ikke udelukke kombineret transport af personer og varer, når der overvejende er tale om godstransport.
2. Det transeuropæiske net af motorveje til søs består af faciliteter og infrastrukturer, der berører mindst to havne beliggende i to forskellige medlemsstater. Disse faciliteter og infrastrukturer omfatter i mindst én medlemsstat elementer som f.eks. havnefaciliteter, elektroniske logistikstyringssystemer, sikkerhed og sikring, administrative procedurer og toldprocedurer samt infrastruktur til direkte adgang fra land- og søsiden, herunder midler til sikring af sejlbarhed året rundt, navnlig adgang til opmudringsfaciliteter samt isbryderassistance i vinterperioden.
3. Vandveje eller kanaler, som defineret i bilag I, afsnit 4, som forbinder to europæiske motorveje til søs eller to strækninger heraf, og som bidrager væsentligt til at forkorte søruter, øge effektiviteten og spare sejltid, indgår i det transeuropæiske net af motorveje til søs.
4. Projekter af fælles interesse i forbindelse med det transeuropæiske net af motorveje til søs skal foreslås af mindst to medlemsstater og skal opfylde konkrete behov. De foreslåede projekter skal generelt involvere både den offentlige og den private sektor efter procedurer, som, inden støtte fra de nationale budgetter om nødvendigt kan suppleres med EU-støtte, foreskriver en udbudsrunde efter en af følgende fremgangsmåder:
a)
ved offentligt udbud afholdt af de berørte medlemsstater i fællesskab med henblik på at oprette nye forbindelser med udgangspunkt i en havn af kategori A som omhandlet i artikel 12, stk. 2, som medlemsstaterne på forhånd har udvalgt i hvert havområde som omhandlet i projekt nr. 21 i bilag III
b)
i det omfang havnenes geografiske beliggenhed er sammenlignelig, ved offentligt udbud afholdt af de berørte medlemsstater i fællesskab og henvendt til konsortier, der som minimum sammenbringer søtransportvirksomheder og havne i et af havområderne som omhandlet i projekt nr. 21 i bilag III.
5. Projekterne af fælles interesse i forbindelse med det transeuropæiske net af motorveje til søs
a)
skal fokusere på de faciliteter og infrastrukturer, som nettet af motorveje til søs består af
b)
kan med forbehold af artikel 107 og 108 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde omfatte igangsætningsstøtte, hvis det som følge af den i stk. 4 omhandlede udbudsrunde skønnes nødvendigt at yde offentlig støtte for at gøre projektet finansielt levedygtigt. Igangsætningsstøtten begrænses til to år og ydes kun til behørigt begrundede anlægsomkostninger. Støtten må ikke overstige det minimumsbeløb, som skønnes nødvendigt til igangsætning af de pågældende ruter. Støtte må ikke lede til konkurrenceforvridning på de relevante markeder, som er i modstrid med, hvad der er i fælles interesse
c)
kan også omfatte aktiviteter af bredere interesse, der ikke er knyttet til bestemte havne som f.eks. at skabe adgang til isbrydnings- og opmudringsfaciliteter samt informationssystemer, herunder trafikstyrings- og elektroniske indberetningssystemer.
6. Projekterne af fælles interesse i forbindelse med det transeuropæiske net af motorveje til søs forelægges Kommissionen til godkendelse.
7. Kommissionen forelægger inden tre år det i artikel 21, stk. 1, nævnte udvalg en første liste over specifikke projekter af fælles interesse. Den giver dermed konceptet motorveje til søs konkret form.
Listen forelægges desuden for Europa-Parlamentet.
AFSNIT 6
LUFTHAVNE
Artikel 14
Beskrivelse
1. Det transeuropæiske lufthavnsnet består af de lufthavne, som er beliggende på Unionens område, betjener den erhvervsmæssige lufttrafik og svarer til specifikationerne i bilag II, afsnit 6. Disse lufthavne klassificeres forskelligt alt efter størrelsen og typen af den trafik, de varetager, og alt efter hvilken rolle de spiller i nettet. De gør det muligt at udvikle luftfartsforbindelserne samt at sammenkoble luftfarten med de øvrige transportformer.
2. De internationale lufthavne og EU-lufthavnene udgør de centrale dele i det transeuropæiske lufthavnsnet. De fleste forbindelser mellem Unionen og resten af verden varetages af de internationale lufthavne. EU-lufthavnene varetager hovedsagelig ruter inden for Unionen, idet forbindelser uden for Unionen endnu udgør en mindre del af deres virksomhed. Regionallufthavnene og tilbringerlufthavnene letter adgangen til nettets centrale dele eller bidrager til at gøre randområder og isolerede egne mere tilgængelige.
3. Internationale lufthavne og EU-lufthavne forbindes efterhånden med jernbanenettets højhastighedsstrækninger, hvor dette er hensigtsmæssigt. Nettet omfatter de infrastrukturer og faciliteter, der tillader integration af luft- og jernbanetransport og, hvor det er relevant, søtransport.
AFSNIT 7
KOMBINERET TRANSPORT
Artikel 15
Beskrivelse
Det transeuropæiske net for kombineret transport omfatter:
a)
jernbaner og indre vandveje, som er egnet til kombineret transport, og søveje som i forbindelse med vejstrækninger til eventuel for- og eftertransport, der er så korte som muligt, tillader fjerntransport af gods
b)
intermodale terminaler, der har anlæg til omladning mellem jernbaner, vandveje, søveje og veje
c)
midlertidigt rullende materiel, når endnu ikke tilpassede infrastrukturer kræver det.
AFSNIT 8
STYRINGS- OG INFORMATIONSSYSTEM FOR SØTRANSPORT
Artikel 16
Beskrivelse
Det transeuropæiske styrings- og informationsnet for søtransport omfatter:
a)
kyst- og havnetrafikstyringssystemer
b)
systemer til positionsbestemmelse for skibe
c)
indberetningssystemer for skibe, der transporterer farligt eller forurenende gods
d)
kommunikationssystemer for skibe i havsnød og for sikkerhed til søs.
AFSNIT 9
FLYTRAFIKSTYRING
Artikel 17
Beskrivelse
Det transeuropæiske net for flytrafikstyring omfatter luftrummet til almindelig flytrafik, luftruterne, hjælpemidler til flynavigation, planlægnings- og styringssystemer for trafikstrømmene og flyvekontrolsystemet (kontrolcentre, overvågnings- og kommunikationsudstyr), der behøves til sikker og effektiv afvikling af lufttrafikken i det europæiske luftrum.
AFSNIT 10
POSITIONSBESTEMMELSES- OG NAVIGATIONSSYSTEM
Artikel 18
Beskrivelse
Det transeuropæiske net af positionsbestemmelses- og navigationssystemer omfatter systemer for satellitbaseret positionsbestemmelse og navigation og de systemer, som er defineret i den fremtidige europæiske radionavigationsplan. Disse systemer udgør en positionsbestemmelses- og navigationstjeneste, som kan bruges sikkert og effektivt af alle transportformer.
AFSNIT 11
KOORDINERING MELLEM MEDLEMSSTATERNE
Artikel 19
Den europæiske koordinator
1. For at lette en koordineret gennemførelse af visse projekter, navnlig grænsekrydsende projekter eller strækninger inden for grænsekrydsende projekter, blandt de projekter, der er anerkendt som værende af europæisk interesse i henhold til artikel 25, kan Kommissionen med de berørte medlemsstaters samtykke og efter høring af Europa-Parlamentet udpege en person med betegnelsen »europæisk koordinator«.
2. Den europæiske koordinator udvælges bl.a. ud fra sin erfaring med de europæiske institutioner og viden om finansiering og socioøkonomisk og miljømæssig vurdering af større projekter.
3. I Kommissionens afgørelse om udpegning af den europæiske koordinator fastsættes det, hvordan vedkommende skal løse de i stk. 5 nævnte opgaver.
4. Den europæiske koordinator handler i Kommissionens navn og for dennes regning. Den europæiske koordinators mandat vedrører normalt ét projekt, navnlig i tilfælde af grænsekrydsende projekter, men kan om nødvendigt udstrækkes til at omfatte en større trafikkorridor som helhed. Den europæiske koordinator udarbejder sammen med de berørte medlemsstater en arbejdsplan for sin virksomhed.
5. Den europæiske koordinator:
a)
tilskynder i samarbejde med de berørte medlemsstater til anvendelse af fælles projektvurderingsmetoder og rådgiver, når det er relevant, projektinitiativtagerne om projektfinansieringen
b)
udarbejder en årlig rapport til Europa-Parlamentet og Kommissionen samt de berørte medlemsstater om, hvordan de projekter, som vedkommende er ansvarlig for, skrider frem, om ny lovgivning eller andet, som kunne påvirke projekternes udformning, samt om eventuelle vanskeligheder og hindringer, der kan medføre forsinkelser af betydning i forhold til de i bilag III omhandlede frister
c)
holder sammen med de berørte medlemsstater kontakt med regionale og lokale myndigheder, operatører, transportbrugere og repræsentanter for civilsamfundet med henblik på at få et bedre kendskab til transportefterspørgslen, mulighederne for investeringsfinansiering og arten af de tjenesteydelser, der skal leveres, for at lette adgangen til sådan finansiering.
6. De berørte medlemsstater samarbejder med den europæiske koordinator og giver vedkommende de oplysninger, der er nødvendige til varetagelse af de i stk. 5 nævnte opgaver.
7. Uden at det berører de procedurer, der anvendes i henhold til EU-retten og national ret, kan Kommissionen anmode den europæiske koordinator om en udtalelse, når den behandler ansøgninger om EU-finansiering af projekter eller grupper af projekter, som den europæiske koordinator har ansvaret for.
AFSNIT 12
FÆLLES BESTEMMELSER
Artikel 20
Nationale planer og programmer
Medlemsstaterne tilsender Kommissionen udkast til de nationale planer og programmer, som er under udarbejdelse med henblik på udvikling af det transeuropæiske transportnet, navnlig for så vidt angår projekter, der er anerkendt som værende af europæisk interesse i henhold til artikel 24-27. Efter vedtagelsen sender medlemsstaterne Kommissionen de nationale planer og programmer til orientering.
Artikel 21
Udvalg for overvågning af retningslinjer og informationsudveksling
1. Kommissionen bistås af udvalget for overvågning af retningslinjer og informationsudveksling, herefter benævnt »udvalget«, der består af repræsentanter for medlemsstaterne og har en repræsentant for Kommissionen som formand.
2. Udvalget varetager udvekslingen af oplysninger om de planer og programmer, der er meddelt af medlemsstaterne, og det kan behandle alle spørgsmål vedrørende udviklingen af det transeuropæiske transportnet.
Artikel 22
Beretning
Kommissionen forelægger hvert andet år Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget en beretning om gennemførelsen af de retningslinjer, der er beskrevet i denne afgørelse.
Udvalget bistår Kommissionen med udarbejdelsen af beretningen.
Beretningen suppleres om nødvendigt med forslag til lovgivning vedrørende ændring af retningslinjerne; disse forslag kan om nødvendigt omfatte ændringer til eller tilføjelser af projekter, der er i overensstemmelse med artikel 23, stk. 1, på listen over prioriterede projekter i bilag III. Der skal ved ændringen tages særligt hensyn til projekter, der bidrager til Unionens territoriale samhørighed i overensstemmelse med artikel 23, stk. 1, litra e).
Artikel 23
Prioriterede projekter
1. De prioriterede projekter er projekter af fælles interesse, jf. artikel 7, hvor en nærmere undersøgelse bekræfter, at de:
a)
har til formål at fjerne flaskehalse eller etablere en manglende forbindelse i en større trafikkorridor i det transeuropæiske net, navnlig projekter, der er grænsekrydsende, krydser naturlige forhindringer eller har en grænsekrydsende strækning
b)
er af et omfang, hvor langsigtet planlægning på europæisk plan skaber en betydelig ekstra nytteværdi
c)
som helhed har potentiel socioøkonomisk nettonytteværdi og rummer andre socioøkonomiske fordele
d)
i væsentlig grad forbedrer varers og personers mobilitet mellem medlemsstaterne og herigennem også bidrager til de nationale nets interoperabilitet
e)
bidrager til Unionens territoriale samhørighed ved at integrere de nye medlemsstaters net og forbedre forbindelserne med periferiområder og øområder
f)
bidrager til bæredygtig udvikling af transportsektoren ved at forbedre sikkerheden og mindske transportens miljøbelastning, bl.a. ved at fremme et modalt skift til jernbanetransport, intermodal transport, transport ad indre vandveje og søtransport
g)
viser, at de berørte medlemsstater er indstillet på at gennemføre undersøgelser og vurderinger i rette tid til, at anlægsarbejdet kan færdiggøres inden for en forud fastsat frist baseret på nationale planer eller enhver anden relevant dokumentation i forbindelse med det pågældende projekt.
2. De prioriterede projekter, hvor arbejdet efter planen skulle påbegyndes inden 2010, disses delstrækninger samt de i stk. 1, litra g), omtalte frister for arbejdets færdiggørelse er anført i bilag III.
3. Senest i 2010 udarbejder Kommissionen en statusrapport og foreslår om nødvendigt ændringer til listen over prioriterede projekter i bilag III i overensstemmelse med stk. 1.
Artikel 24
Anerkendelse af europæisk interesse
De i bilag III opstillede prioriterede projekter anerkendes som værende af europæisk interesse. Anerkendelsen kan kun gives efter den procedure, der er fastsat i traktaterne og i de retsakter, der er baseret herpå.
Artikel 25
Projekter der er anerkendt som værende af europæisk interesse
1. Uden at dette berører retsgrundlaget for de pågældende finansielle EU-instrumenter, gælder følgende:
a)
når medlemsstaterne forelægger deres projekter i forbindelse med Samhørighedsfonden i overensstemmelse med Rådets forordning (EF) nr. 1084/2006 af 11. juli 2006 om oprettelse af Samhørighedsfonden (13), giver de passende prioritet til projekter, der er anerkendt som værende af europæisk interesse
b)
når medlemsstaterne forelægger deres projekter i forbindelse med budgettet til de transeuropæiske net i overensstemmelse med artikel 5 og 9 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 680/2007 af 20. juni 2007 om generelle regler for Fællesskabets finansielle støtte inden for de transeuropæiske transport- og energinet (14), giver de passende prioritet til projekter, der er anerkendt som værende af europæisk interesse.
2. Uden at dette berører retsgrundlaget for de pågældende finansielle EU-instrumenter, gælder følgende:
a)
Kommissionen tilskynder medlemsstaterne til at tage hensyn til projekter, der er anerkendt som værende af europæisk interesse, når de forbereder programmeringen af strukturfondene, navnlig i de regioner, der hører under »konvergens«-målet, under hensyn til nationale transportplaner, der falder ind under eksisterende EF-støtterammer
b)
Kommissionen drager omsorg for, at de lande, der kan komme i betragtning til instrumentet for førtiltrædelsesstøtte (IPA), ved forelæggelsen af deres projekter i forbindelse med dette instrument i overensstemmelse med Rådets forordning (EF) nr. 1085/2006 af 17. juli 2006 om oprettelse af et instrument til førtiltrædelsesbistand (Ipa) (15), giver passende prioritet til projekter, der er anerkendt som værende af europæisk interesse.
3. Ved fastlæggelsen af sine finansielle behov giver Kommissionen passende prioritet til projekter, der er anerkendt som værende af europæisk interesse.
Artikel 26
Forsinkelse i afslutningen af projekter, der er anerkendt som værende af europæisk interesse
1. Hvis påbegyndelsen af anlægsarbejdet for et af de prioriterede projekter, der er anerkendt som værende af europæisk interesse, forsinkes væsentligt i forhold til 2010-fristen, opfordrer Kommissionen de berørte medlemsstater til at angive grundene til denne forsinkelse inden tre måneder. Kommissionen konsulterer ud fra det svar, der gives, alle de berørte medlemsstater for at løse det problem, der har ført til forsinkelsen.
Kommissionen kan i samråd med udvalget og som led i sin overvågning af gennemførelsen af det projekt, der er anerkendt som værende af europæisk interesse, og under overholdelse af proportionalitetsprincippet beslutte at vedtage passende foranstaltninger. De berørte medlemsstater skal have lejlighed til at fremsætte bemærkninger til sådanne foranstaltninger, inden de vedtages.
Europa-Parlamentet underrettes straks om enhver foranstaltning, der træffes.
Kommissionen skal i forbindelse med vedtagelsen af disse foranstaltninger tage behørigt hensyn til den enkelte berørte medlemsstats andel i ansvaret for forsinkelsen og undlade at træffe foranstaltninger, der vil kunne få konsekvenser for gennemførelsen af projektet i medlemsstater, der ikke er ansvarlige for den pågældende forsinkelse.
2. Når et projekt, der er anerkendt som værende af europæisk interesse, ikke i alt væsentligt er afsluttet inden for en rimelig tid efter den forventede dato for dets afslutning som anført i bilag III, og alle de berørte medlemsstater er ansvarlige for forsinkelsen, tager Kommissionen projektet op til fornyet overvejelse efter proceduren i stk. 1 med henblik på at tilbagekalde dets klassificering som et projekt, der er anerkendt som værende af europæisk interesse, efter den ændringsprocedure, der er omhandlet i artikel 22, stk. 3.
Kommissionen tager under alle omstændigheder projektet op til fornyet overvejelse 15 år efter, at projektet er blevet anerkendt som værende af europæisk interesse i henhold til denne afgørelse.
Artikel 27
Socioøkonomiske og miljømæssige evalueringer
1. Fem år efter afslutningen af et projekt, der er anerkendt som værende af europæisk interesse, eller en delstrækning heraf, evaluerer de berørte medlemsstater projektets socioøkonomiske virkninger og miljøpåvirkninger, herunder virkningerne for samhandlen og den frie bevægelighed for personer og varer mellem medlemsstaterne samt virkningerne på territorial samhørighed og bæredygtig udvikling. Medlemsstaterne underretter Kommissionen om resultatet af denne evaluering.
2. Hvis et projekt af europæisk interesse omfatter en grænsekrydsende strækning, der ikke kan opdeles teknisk og økonomisk, skal de berørte medlemsstater koordinere deres procedurer for vurdering af projektets socioøkonomiske virkninger og bestræbe sig på at gennemføre en tværnational undersøgelse, inden der gives byggetilladelse, og inden for de eksisterende rammer.
3. Andre strækninger af projekter af europæisk interesse koordineres af medlemsstaterne bilateralt eller multilateralt fra sag til sag.
4. De koordinerede foranstaltninger eller tværnationale undersøgelser, der er omhandlet i stk. 2, finder anvendelse med forbehold af de forpligtelser, som følger af EU-lovgivningen om miljøbeskyttelse, herunder navnlig forpligtelser med hensyn til miljøkonsekvensvurdering. De berørte medlemsstater underretter Kommissionen om indledning og resultater af disse koordinerede foranstaltninger eller tværnationale undersøgelser. Kommissionen medtager sådanne oplysninger i den beretning, der er omhandlet i artikel 22.
Artikel 28
Grænsekrydsende strækninger
I forbindelse med visse prioriterede projekter skal grænsekrydsende strækninger mellem to medlemsstater, herunder motorveje til søs, fastlægges af medlemsstaterne på grundlag af kriterier, der fastlægges af udvalget og meddeles Kommissionen.
Det vil navnlig være strækninger, der ikke kan opdeles teknisk og økonomisk, eller som de berørte medlemsstater indgår et forpligtende samarbejde om, og med henblik på hvilke de opretter en fælles struktur.
Artikel 29
Ophævelse
Beslutning nr. 1692/96/EF ophæves.
Henvisninger til den ophævede beslutning gælder som henvisninger til nærværende afgørelse og læses efter sammenligningstabellen i bilag V.
Artikel 30
Ikrafttræden
Denne afgørelse træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Artikel 31
Adressater
Denne afgørelse er rettet til medlemsstaterne.
Udfærdiget i Strasbourg, den 7. juli 2010.
ROZHODNUTÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY č. 661/2010/EU
ze dne 7. července 2010
o hlavních směrech Unie pro rozvoj transevropské dopravní sítě
(přepracování)
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské Unie, a zejména na článek 172 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s řádným legislativním postupem (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 1692/96/ES ze dne 23. července 1996 o hlavních směrech Společenství pro rozvoj transevropské dopravní sítě (3) bylo několikrát podstatně změněno (4). Vzhledem k novým změnám by mělo být uvedené rozhodnutí z důvodu přehlednosti přepracováno.
(2)
Vytvoření a rozvoj transevropských sítí přispívá k dosažení důležitých cílů Unie, jako je řádné fungování vnitřního trhu a upevnění hospodářské a sociální soudržnosti.
(3)
Vytvoření a rozvoj transevropských dopravních sítí na celém území Unie má také specifické cíle v zajištění udržitelné mobility osob a zboží za nejlepších možných podmínek sociálních, environmentálních a bezpečnostních a v integraci všech druhů dopravy se zřetelem k jejich komparativním výhodám. Transevropská síť může vést k vytvoření pracovních míst.
(4)
Nárůst dopravy, zejména z důvodu narůstajícího podílu těžkých nákladních vozidel, vedl v mezinárodních dopravních koridorech k přetížení a vzniku míst s nedostatečnou propustností. Pro zajištění mezinárodní mobility zboží a cestujících je proto nutné kapacitu transevropské sítě optimalizovat.
(5)
Vnitrozemská vodní a námořní doprava na krátké vzdálenosti může mimo jiné snížit přetížení pozemních dopravních cest.
(6)
Integrace sítí na evropské úrovni se může uskutečnit pouze postupně propojením jednotlivých druhů dopravy za účelem lepšího využití předností každého z nich.
(7)
Předpokladem integrace různých druhů dopravy v multimodální síti jsou bod propojení jako námořní přístavy, vnitrozemské přístavy a intermodální terminály.
(8)
Jelikož cílů zamýšleného kroku, a to zejména stanovení hlavních rysů a priorit v oblasti transevropských dopravních sítí, nemůže být dosaženo uspokojivě na úrovni členských států, a proto jich vzhledem k nutnosti tyto cíle koordinovat může být lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto rozhodnutí rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů.
(9)
Je nezbytné stanovit, které projekty společného zájmu odpovídají těmto cílům a takto určeným prioritám. Mělo by být přihlédnuto pouze k projektům, které jsou potenciálně ekonomicky životaschopné.
(10)
Existuje potřeba prohlásit prioritní projekty za projekty evropského zájmu, soustředit na tyto projekty financování Unie a zavést mechanismy na podporu koordinace mezi členskými státy s cílem usnadnit splnění projektů v plánovaném termínu.
(11)
V souladu s článkem 170 Smlouvy o fungování Evropské unie má politika transevropské sítě přispět k posílení hospodářské a sociální soudržnosti v rámci Unie. Za tímto účelem je nutné usilovat o co největší soulad hlavních směrů Unie pro transevropskou dopravní síť a programování příslušných finančních nástrojů, které jsou k dispozici na úrovni Unie.
(12)
Následné hodnocení prioritních projektů by mělo usnadnit budoucí přezkoumání hlavních směrů a seznamu prioritních projektů a mělo by pomoci zlepšit metody předběžného hodnocení používané členskými státy.
(13)
Povolení pro některé veřejné a soukromé projekty, které mohou mít významný vliv na životní prostředí, by měla být udělena až poté, co byly v souladu se stávajícími právními předpisy Unie posouzeny jejich možné vlivy.
(14)
V souladu s článkem 11 Smlouvy o fungování Evropské unie by měly být požadavky na ochranu životního prostředí začleněny do vymezení a provádění politiky Unie v oblasti transevropských sítí. To vyžaduje přednostní podporu infrastruktury pro druhy dopravy, které způsobují menší škody na životním prostředí, jmenovitě železniční dopravu, pobřežní plavbu a vnitrozemskou vodní dopravu.
(15)
Posuzování vlivů na životní prostředí podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/42/ES ze dne 27. června 2001 o posuzování vlivů některých plánů a programů na životní prostředí (5) bude v budoucnosti prováděno pro všechny plány a programy vedoucí k projektům společného zájmu. Financování dopravní infrastruktury by mělo být podmíněno i dodržením právních předpisů Unie v oblasti životního prostředí, zejména směrnice Rady 85/337/EHS ze dne 27. června 1985 o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí (6), směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin (7) a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/147/ES ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně volně žijících ptáků (kodifikované znění) (8).
(16)
V rámci obecného cíle, kterým je zajištění udržitelné mobility osob a zboží, by měly být zavedeny mechanismy na podporu rozvoje námořních dálnic mezi členskými státy, které by snížily přetížení silnic nebo zlepšily přístup k okrajovým a ostrovním regionům a státům. Zavedení takových mechanismů, podporovaných mimo jiné zadávacími řízeními, by mělo být průhledné a přizpůsobené potřebám, aniž by tím byly dotčeny pravidla Unie v oblasti hospodářské soutěže nebo veřejných zakázek.
(17)
Užší koordinace mezi státy, které jsou zapojeny do projektů stejné trasy, může být nezbytná pro zlepšení návratnosti investic a jejich časového sladění investic a finančního zajištění.
(18)
Komise by měla předkládat každé dva roky zprávu o provádění tohoto rozhodnutí a do roku 2010 vypracovat zprávu o pokroku při provádění prioritních projektů a případně navrhnout změny seznamu prioritních projektů.
(19)
Výbor by měl být zplnomocněný zejména k tomu, aby byl nápomocen Komisi při přezkoumávání provádění a vývoje hlavních směrů stanovených tímto rozhodnutím.
(20)
Z důvodu přehlednosti by příloha I rozhodnutí č. 1692/96/ES měla být nahrazena novou přílohou obsahující mapy týkající se všech členských států. Tím by se zajistilo, že mapy obsažené v uvedeném rozhodnutí naposledy pozměněném nařízením (ES) č. 1791/2006 (9) budou doplněny o mapy obsažené v aktu o přistoupení z roku 2003. Kromě toho je pro všechny členské státy termínem tohoto plánu rok 2020,
PŘIJALY TOTO ROZHODNUTÍ:
ČÁST I
OBECNÉ ZÁSADY
Článek 1
Předmět
1. Účelem tohoto rozhodnutí je vytvoření hlavních směrů, které budou zahrnovat cíle, priority a hlavní rysy navrhovaných opatření v oblasti transevropské dopravní sítě. Tyto hlavní směry stanoví projekty společného zájmu, jejichž provádění by mělo přispět k rozvoji sítě v Unii.
2. Hlavní směry uvedené v odstavci 1 představují obecný referenční rámec, kterým mají být členské státy a případně Unie podpořeny při provádění projektů společného zájmu zaměřených na zajištění soudržnosti, propojení a interoperability transevropské dopravní sítě a na přístup k této síti. Tyto hlavní směry jsou rovněž určeny k usnadnění zapojení soukromého sektoru.
3. Základní požadavky ohledně interoperability transevropské dopravní sítě, telematiky dopravy a vedlejších služeb jsou vymezeny v souladu se Smlouvami ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 2008/57/ES o interoperabilitě železničního systému ve Společenství (10) a odděleně od tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Cíle
1. Transevropská dopravní síť se vytvoří postupně do roku 2020 integrací sítí pozemní, námořní a letecké dopravní infrastruktury v rámci Unie v souladu se schématy vyznačenými na mapách v příloze I nebo se specifikacemi obsaženými v příloze II.
2. Síť musí
a)
zajišťovat udržitelnou mobilitu osob a zboží v oblasti bez vnitřních hranic za nejlepších možných sociálních a bezpečnostních podmínek a současně přispívat k dosahování cílů Unie, zejména pokud jde o životní prostředí a hospodářskou soutěž, a dále upevňovat hospodářskou a sociální soudržnost;
b)
nabízet uživatelům vysoce kvalitní infrastrukturu za ekonomicky přijatelných podmínek;
c)
zahrnovat všechny druhy dopravy, s přihlédnutím k jejich komparativním výhodám;
d)
umožňovat optimální využití stávajících kapacit;
e)
být pokud možno interoperabilní v rámci jednotlivých druhů dopravy a podporovat intermodalitu mezi různými druhy dopravy;
f)
být pokud možno ekonomicky životaschopná;
g)
pokrývat celé území členských států, aby se usnadnil přístup obecně, propojily se ostrovní, uzavřené a okrajové regiony s centrálními regiony a propojily se vzájemně bez míst s nedostatečnou propustností velké aglomerace a regiony Unie;
h)
umožňovat napojení na sítě států Evropského sdružení volného obchodu (ESVO), zemí střední a východní Evropy a středomořských zemí a současně podporovat interoperabilitu a přístup k těmto sítím, pokud se to ukáže být v zájmu Unie.
Článek 3
Rozsah sítě
1. Transevropská síť zahrnuje dopravní infrastrukturu, systémy řízení dopravy a lokalizační a navigační systémy.
2. Dopravní infrastruktura zahrnuje sítě silniční, železniční a vnitrozemské vodní dopravy, námořní dálnice, námořní a vnitrozemské přístavy, letiště a jiné body propojení mezi jednotlivými dopravními sítěmi.
3. Systémy řízení dopravy a lokalizační a navigační systémy zahrnují technické, informační a telekomunikační systémy nezbytné k zajištění harmonického provozu sítě a efektivního řízení dopravy.
Článek 4
Hlavní rysy opatření
Hlavní rysy činnosti Unie se týkají:
a)
vytváření a revize schémat sítě;
b)
určování projektů společného zájmu;
c)
úpravy stávající sítě;
d)
podpory interoperability sítí;
e)
optimální kombinace druhů dopravy, mezi jiným vytvářením uzlů propojení, které by v případě zboží měly být umístěny pokud možno mimo městská centra, aby se umožnil efektivní intermodální provoz;
f)
sledování soudržnosti a doplňkovosti finančních opatření v souladu s pravidly pro jednotlivé finanční nástroje;
g)
výzkumu a vývoje;
h)
spolupráce se třetími zeměmi účastnícími se na rozvoji sítě a uzavření odpovídajících dohod s nimi;
i)
pobídek pro členské státy a mezinárodní organizace, aby rozvíjely cíle sledované Unií;
j)
podpory nepřetržité spolupráce mezi dotčenými stranami;
k)
jakýchkoli jiných opatření, která se ukáží jako nezbytná pro dosažení cílů uvedených v čl. 2 odst. 2.
Článek 5
Priority
Přednost mají se zřetelem k cílům uvedeným v čl. 2 odst. 2 a hlavním rysům opatření uvedeným v článku 4:
a)
vytvoření a rozvoj hlavních spojení a propojení potřebných k odstranění míst s nedostatečnou propustností, k doplnění chybějících úseků a k dokončení hlavních tras, zejména jejich přeshraničních úseků, k překonání přírodních překážek a ke zlepšení interoperability hlavních tras;
b)
vytvoření a rozvoj infrastruktury, která podporuje propojení vnitrostátních sítí pro usnadnění spojení ostrovů nebo oblastí podobných ostrovům a uzavřených, okrajových a nejvzdálenějších regionů na jedné straně a centrálních regionů Unie na straně druhé, zejména v zájmu snížení vysokých přepravních nákladů těchto oblastí;
c)
nutná opatření pro postupné dosažení interoperabilní železniční sítě, pokud možno včetně tras přizpůsobených nákladní dopravě;
d)
nutná opatření na podporu námořní dopravy, pobřežní plavby a vnitrozemské vodní dopravy;
e)
nutná opatření pro integraci železniční a letecké dopravy, zejména ve všech vhodných případech prostřednictvím železničního přístupu k letištím a nezbytné infrastruktury a zařízení;
f)
optimalizace kapacity a účinnosti stávající a nové infrastruktury, podpora intermodality a zlepšení bezpečnosti a spolehlivosti sítě zřizováním a zlepšováním intermodálních terminálů a jejich přístupové infrastruktury nebo rozvojem inteligentních systémů;
g)
integrace hledisek bezpečnosti a životního prostředí do projektování a realizace transevropské dopravní sítě;
h)
rozvoj udržitelné mobility osob a zboží v souladu s cíli Unie pro udržitelný rozvoj.
Článek 6
Sítě třetích zemí
Podpora Unie projektům společného zájmu a propojení a interoperabilitě sítí za účelem zajištění slučitelnosti sítí třetích zemí s transevropskou dopravní sítí se stanoví pro jednotlivé případy odpovídajícími postupy podle Smluv.
Článek 7
Projekty společného zájmu
1. Projekty společného zájmu tvoří společný cíl, jehož dosažení závisí na jejich stupni zralosti a na dostupnosti finančních zdrojů, aniž je tím předjímán finanční závazek členského státu nebo Unie.
2. V souladu s pravidly Smluv, zejména pokud jde o hospodářskou soutěž, se za projekt společného zájmu považuje každý projekt, který
a)
sleduje cíle stanovené v čl. 2 odst. 2;
b)
týká se sítě uvedené v čl. 3 odst. 1;
c)
odpovídá jedné nebo více prioritám stanoveným v článku 5; a
d)
je na základě sociálně-ekonomického rozboru nákladů a zisku potenciálně ekonomicky životaschopný.
3. Projekty se musí vztahovat k některé součásti sítě popsané v článcích 9 až 18, a zejména:
a)
se musí týkat tras stanovených na mapách v příloze I nebo
b)
musí odpovídat specifikacím nebo kritériím uvedeným v příloze II.
4. Členské státy přijmou všechna opatření, která považují za nezbytná, v rámci zásad stanovených v čl. 1 odst. 2.
Článek 8
Ochrana životního prostředí
1. Při přípravě a uskutečňování projektů musí členské státy zohlednit ochranu životního prostředí tím, že provádějí podle směrnice 85/337/EHS posuzování vlivů zamýšlených projektů společného zájmu na životní prostředí a uplatňují směrnice 92/43/EHS a 2009/147/ES.
Od 21. července 2004 provádějí členské státy u plánů a programů vedoucích k těmto projektům, zejména pokud se týkají nových tras nebo rozvoje jiné důležité uzlové infrastruktury, posuzování vlivů na životní prostředí podle směrnice 2001/42/ES.
Členské státy berou výsledky tohoto posuzování vlivů na životní prostředí v úvahu při přípravě dotčených plánů a programů v souladu s článkem 8 směrnice 2001/42/ES.
2. Do 21. července 2004 Komise po dohodě s členskými státy vyvine vhodné metody provádění strategického posuzování vlivů na životní prostředí, mimo jiné v zájmu zajištění vhodné koordinace, předcházení duplicitě prací a zjednodušení a zrychlení plánovacích procesů u přeshraničních projektů a koridorů.
K výsledkům této práce a posuzování vlivů projektů transevropských sítí na životní prostředí, které provedou členské státy podle směrnice 2001/42/ES, přihlédne Komise ve své zprávě o hlavních směrech a v případných souvisejících legislativních návrzích na revizi hlavních směrů podle článku 22 tohoto rozhodnutí.
ČÁST 2
SILNIČNÍ SÍŤ
Článek 9
Charakteristiky
1. Transevropská silniční síť zahrnuje dálnice a silnice vysoké kvality, ať stávající, nové nebo které se mají upravit, jež
a)
hrají důležitou úlohu v dálkové přepravě;
b)
jsou obchvaty hlavních městských center na trasách stanovených sítí;
c)
zajišťují propojení s jinými druhy dopravy nebo
d)
spojují uzavřené a okrajové regiony s centrálními regiony Unie.
2. Síť zaručuje uživatelům vysokou, jednotnou a nepřetržitou úroveň služeb, pohodlí a bezpečnosti.
3. Síť zahrnuje rovněž infrastrukturu pro řízení dopravy, informování uživatelů, řešení nehod a mimořádných situací a elektronický výběr mýta, přičemž je tato infrastruktura založena na aktivní spolupráci mezi systémy řízení dopravy na evropské, celostátní a regionální úrovni a poskytovateli informačních služeb o cestování a dopravním provozu a služeb s přidanou hodnotou, což zajistí nutnou doplňkovost s aplikacemi, jejichž využití je umožněno v rámci programu transevropských telekomunikačních sítí.
ČÁST 3
ŽELEZNIČNÍ SÍŤ
Článek 10
Charakteristiky
1. Železniční síť zahrnuje vysokorychlostní železniční síť a konvenční železniční síť.
2. Vysokorychlostní železniční síť, bez ohledu na to, zda využívá stávající nebo novou technologii, zahrnuje:
a)
tratě zvlášť postavené pro vysoké rychlosti, vybavené pro rychlosti obvykle se rovnající nebo přesahující 250 km/h;
b)
zvlášť modernizované vysokorychlostní tratě, vybavené pro rychlosti řádově 200 km/hod;
c)
zvlášť modernizované vysokorychlostní tratě nebo tratě zvlášť postavené pro vysoké rychlosti a propojené s vysokorychlostní železniční tratí, které mají v důsledku topografických, environmentálních, profilových nebo urbanistických omezení zvláštní rysy a u kterých je nutno v jednotlivých případech upravit rychlost.
Tato síť zahrnuje tratě uvedené v části 3 přílohy I. Základní požadavky a technické specifikace pro interoperabilitu platné pro vysokorychlostní železniční tratě používající stávající technologii jsou definovány v souladu se směrnicí Rady 96/48/ES ze dne 23. července 1996 o interoperabilitě transevropského vysokorychlostního železničního systému (11). Členské státy předem vyrozumí Komisi o otevření každé vysokorychlostní tratě a o technických charakteristikách tratě.
3. Konvenční železniční síť zahrnuje tratě pro konvenční osobní a nákladní železniční dopravu, včetně železničních úseků transevropské sítě kombinované dopravy uvedené v článku 15, přístupová spojení s námořními a vnitrozemskými přístavy společného zájmu a nákladními terminály, které jsou otevřeny pro všechny provozovatele. Základní požadavky a technické specifikace pro interoperabilitu platné pro konvenční železniční tratě jsou definovány v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2001/16/ES ze dne 19. března 2001 o interoperabilitě transevropského konvenčního železničního systému (12).
4. Železniční síť zahrnuje infrastrukturu a zařízení umožňující integraci železničních a silničních služeb a v případě potřeby námořních služeb a služeb letecké dopravy. V tomto ohledu se zvláštní pozornost věnuje propojení regionálních letišť se sítí.
5. Železniční síť plní nejméně jednu z těchto funkcí:
a)
hraje důležitou úlohu při dálkové přepravě cestujících;
b)
umožňuje případné propojení s letišti;
c)
umožňuje přístup k regionálním a místním železničním sítím;
d)
usnadňuje nákladní přepravu pomocí určování a rozvoje dálkových trs, které jsou určeny pro nákladní přepravu, nebo tras, na kterých je nákladní přeprava upřednostněna;
e)
hraje důležitou roli v kombinované dopravě;
f)
umožňuje prostřednictvím přístavů společného zájmu propojení s pobřežní plavbou a vnitrozemskými vodními cestami.
6. Díky své provázanosti a postupnému uplatňování interoperability, zejména prostřednictvím technické harmonizace a harmonizovaného řídícího a kontrolního systému ERTMS, jež jsou doporučeny pro evropskou železniční síť, nabízí železniční síť uživatelům vysokou úroveň kvality a bezpečnosti. Proto Komise po konzultaci s členskými státy stanoví plán využití, který je koordinován s vnitrostátními plány.
ČÁST 4
SÍŤ VNITROZEMSKÝCH VODNÍCH CESTA VNITROZEMSKÉ PŘÍSTAVY
Článek 11
Charakteristiky
1. Transevropská síť vnitrozemských vodních cest zahrnuje řeky, kanály a různé odbočky a vzájemná spojení. Poskytuje zejména možnost propojení mezi průmyslovými regiony a velkými aglomeracemi a jejich spojení s přístavy.
2. Vnitrozemské vodní cesty, které jsou součástí sítě, musí odpovídat minimálním technickým požadavkům pro třídu IV vodních cest, tj. umožňovat průjezd plavidla nebo tlačného soulodí o délce 80 až 85 m a šířce 9,5 m. Jestliže je vnitrozemská vodní cesta, která je součástí sítě, modernizována nebo nově stavěna, měly by technické specifikace odpovídat alespoň třídě IV, umožňovat pozdější dosažení třídy Va/Vb a dostatečně zohledňovat možnost průjezdu plavidel pro kombinovanou dopravu. Třída Va umožňuje průjezd plavidla nebo tlačného soulodí o délce 110 m a šířce 11,40 m a třída Vb umožňuje průjezd tlačného soulodí o dílce 172 až 185 m a šířce 11,40 m.
3. Vnitrozemské přístavy jsou součástí sítě, zejména jako body propojení mezi vodními cestami uvedenými v odstavci 2 a v článku 15 a jinými druhy dopravy.
4. Síť zahrnuje vnitrozemské přístavy:
a)
otevřené obchodní dopravě,
b)
umístěné na síti vnitrozemských vodních cest vyznačené na schématu v oddílu 4 přílohy I,
c)
propojené s ostatními transevropskými trasami podle přílohy I a
d)
vybavené překládacím zařízením pro intermodální dopravu nebo s ročním objemem nákladní dopravy nejméně 500 000 tun.
Vnitrozemské přístavy uvedené v písm. d) jsou vyznačeny v příloze I.
5. Síť rovněž zahrnuje infrastrukturu řízení provozu. To vyžaduje zejména zavedení interoperabilního inteligentního přepravního a dopravního systému označovaného jako „Říční informační služby“, který má optimalizovat stávající kapacitu a bezpečnost sítě vnitrozemských vodních cest a zlepšit interoperabilitu s jinými druhy dopravy.
ČÁST 5
NÁMOŘNÍ PŘÍSTAVY
Článek 12
Charakteristiky
1. Námořní přístavy umožňují rozvoj námořní dopravy a tvoří výchozí bod pro námořní spojení na ostrovy a body propojení mezi námořní dopravou a jinými druhy dopravy. Poskytují zařízení a služby dopravcům. Jejich infrastruktura nabízí široký rozsah služeb pro přepravu cestujících a zboží, včetně přepravy trajekty a dopravy na krátké a dlouhé vzdálenosti, včetně pobřežní plavby uvnitř Unie a mezi Unií a třetími zeměmi.
2. Námořní přístavy zahrnuté do transevropské dopravní sítě odpovídají jedné z kategorií A, B nebo C, definovaných takto:
A
:
mezinárodní námořní přístavy: přístavy s celkovým ročním objemem přepravy nejméně 1,5 milionu tun nákladu nebo 200 000 cestujících, které jsou, není-li to nemožné, spojeny s pozemními prvky transevropské dopravní sítě, a mají proto důležitou úlohu v mezinárodní námořní dopravě;
B
:
námořní přístavy Unie nespadající do kategorie A: tyto přístavy mají celkový roční objem přepravy nejméně 0,5 milionu tun nákladu nebo od 100 000 do 199 999 cestujících a jsou spojeny, není-li to nemožné, s pozemními prvky transevropské dopravní sítě a jsou vybaveny nezbytným překládacím zařízením pro námořní dopravu na krátké vzdálenosti;
C
:
regionální námořní přístavy: tyto přístavy nesplňují kritéria kategorií A a B, ale jsou umístěny v ostrovních, okrajových nebo nejvzdálenějších regionech, které propojují námořními vodními cestami a/nebo je spojují s centrálními regiony Unie.
Námořní přístavy kategorie A jsou na základě nejaktuálnějších údajů o přístavech vyznačeny na informativních mapách ve schématech uvedených v oddílu 5 přílohy I.
3. Kromě kritérií stanovených v článku 7 musí projekty námořních přístavů společného zájmu vztahující se k námořním přístavům zahrnutým do sítě transevropských námořních přístavů splňovat kritéria a specifikace uvedené v příloze II.
Článek 13
Námořní dálnice
1. Transevropská síť námořních dálnic má soustředit toky nákladní dopravy na námořní logistické trasy tak, aby se zlepšila stávající námořní spojení, která jsou životaschopná, pravidelná a často využívaná, nebo aby se vytvořila taková nová spojení pro přepravu zboží mezi členskými státy, a tím se snížilo přetížení silnic nebo se zlepšila dostupnost okrajových a ostrovních regionů a států. Námořní dálnice by neměly vylučovat kombinovanou přepravu osob a zboží za předpokladu, že nákladní doprava bude převažovat.
2. Transevropská síť námořních dálnic se skládá ze zařízení a infrastruktury pro nejméně dva přístavy ve dvou různých členských státech. Zařízení a infrastruktura zahrnují nejméně v jednom členském státě prvky, jako je zařízení přístavu, elektronické logistické systémy řízení, bezpečnost, ochranu, správní a celní řízení a infrastrukturu pro přímý přístup z moře a ze země, včetně způsobů pro zajištění celoroční splavnosti, zejména pomocí dostupných vlečných zařízení a zabezpečení zimního přístupu ledoborci.
3. Součástí transevropské sítě námořních dálnic jsou vodní cesty nebo kanály určené v části 4 přílohy I, které spojují dvě evropské námořní dálnice nebo dva jejich úseky a značně přispívají ke zkrácení námořních tras, zvýšení efektivnosti a úsporám času přepravy.
4. Projekty společného zájmu transevropské sítě námořních dálnic navrhují nejméně dva členské státy a jsou přizpůsobeny skutečným potřebám. Navrhované projekty obecně zahrnují státní i soukromý sektor v souladu s postupy, které, dříve než lze pomoc poskytnutou ze státních rozpočtů v případě potřeby doplnit o pomoc ze strany Unie, stanoví zadávací řízení v jedné z těchto podob:
a)
veřejná výzva k podávání návrhů organizovaná společně dotčenými členskými státy za účelem zřízení nových spojení z přístavu kategorie A podle definice v čl. 12 odst. 2, který je předem vybrán v rámci námořní oblasti, podle projektu č. 21 uvedeného v příloze III;
b)
pokud je poloha přístavů srovnatelná, veřejná výzva k podávání návrhů organizovaná společně dotčenými členskými státy a určená sdružením, ve kterých jsou zastoupeny alespoň přepravní společnosti a přístavy, které se nacházejí v jedné z námořních oblastí podle projektu č. 21 uvedeného v příloze III.
5. Projekty společného zájmu v transevropské síti námořních dálnic
a)
se zaměřují na zařízení a infrastrukturu, které tvoří síť námořních dálnic;
b)
aniž jsou dotčeny články 107 a 108 Smlouvy o fungování Evropské unie, mohou zahrnovat podporu na zahájení činnosti, pokud je v důsledku zadávacího řízení podle odstavce 4 státní podpora považována za nutnou pro finanční životaschopnost projektu; podpora na zahájení činnosti je omezena na dva roky a poskytuje se pouze na podporu řádně odůvodněných kapitálových nákladů; podpora nesmí přesáhnout nejnižší odhadovanou částku nutnou k zahájení daných spojení; podpora nesmí vést k narušení hospodářské soutěže na relevantních trzích v rozporu se společným zájmem;
c)
mohou rovněž zahrnovat činnosti, které mají širší přínosy a nesouvisejí s konkrétními přístavy, například zpřístupnění zařízení pro rozbíjení ledu a bagrování lodí nebo informačních systémů včetně systémů řízení dopravy a systémů elektronických hlášení.
6. Projekty společného zájmu transevropské sítě námořních dálnic se předkládají Komisi ke schválení.
7. Komise do tří let předloží výboru uvedenému v čl. 21 odst. 1 počáteční seznam konkrétních projektů společného zájmu. Tímto upřesní koncepci námořních dálnic.
Tento seznam bude rovněž předán Evropskému parlamentu.
ČÁST 6
LETIŠTĚ
Článek 14
Charakteristiky
1. Transevropská síť letišť zahrnuje letiště na území Unie, která jsou otevřena komerční letecké přepravě a splňují kritéria stanovená v části 6 přílohy II. Tato letiště jsou klasifikována odlišně podle rozsahu a typu přepravy, kterou odbavují, a podle své funkce v rámci sítě. Umožňují rozvoj leteckých spojů a propojení letecké dopravy a jiných druhů dopravy.
2. Mezinárodní spojovací body a spojovací body Unie tvoří jádro transevropské sítě letišť. Spojení mezi Unií a ostatními zeměmi světa se uskutečňuje převážně prostřednictvím mezinárodních spojovacích bodů. Spojovací body Unie zajišťují v zásadě spojení uvnitř Unie, přičemž přeprava mimo Unii dosud představuje menší část jejich činnosti. Regionální spojovací body a přístupové body usnadňují přístup k jádru sítě nebo přispívají k dopravnímu otevření ostrovních nebo okrajových regionů.
3. Mezinárodní spojovací body a spojovací body Unie se případně postupně napojí na vysokorychlostní trati železniční sítě. Síť zahrnuje infrastruktury a zařízení, které umožňují integraci leteckých, železničních a případně i námořních dopravních služeb.
ČÁST 7
SÍŤ KOMBINOVANÉ DOPRAVY
Článek 15
Charakteristiky
Transevropská síť kombinované dopravy zahrnuje
a)
železniční tratě a vnitrozemské vodní cesty vhodné pro kombinovanou dopravu a námořní cesty, které případně v kombinaci s nejkratší možnou počáteční nebo konečnou silniční dopravou umožňují dálkovou přepravu zboží;
b)
intermodální terminály vybavené zařízením umožňujícím překládku mezi železnicí, vnitrozemskými vodními cestami, námořními trasami a silnicemi;
c)
po nezbytnou dobu vhodný vozový park, pokud to charakteristiky dosud nepřizpůsobené infrastruktury vyžadují.
ČÁST 8
ŘÍDICÍ A INFORMAČNÍ SÍŤ NÁMOŘNÍ DOPRAVY
Článek 16
Charakteristiky
Transevropská řídicí a informační síť námořní dopravy zahrnuje:
a)
pobřežní a přístavní systémy řízení dopravy;
b)
lokalizační systémy plavidel;
c)
oznamovací systémy pro plavidla přepravující nebezpečné věci nebo znečisťující látky;
d)
komunikační systémy pro tísňové situace a bezpečnost na moři.
ČÁST 9
ŘÍDICÍ SÍŤ LETECKÉ DOPRAVY
Článek 17
Charakteristiky
Transevropská řídicí síť letecké dopravy zahrnuje vzdušný prostor vyhrazený pro obecné letectví, letové cesty, navigační zařízení, systémy plánování a správy provozu a systém řízení letového provozu (kontrolní střediska, prostředky dohledu a komunikace), které jsou nezbytné pro bezpečné a efektivní letectví v evropském vzdušném prostoru.
ČÁST 10
LOKALIZAČNÍ A NAVIGAČNÍ SÍŤ
Článek 18
Charakteristiky
Transevropská síť lokalizačních a navigačních systémů zahrnuje družicové lokalizační a navigační systémy a systémy, které budou vymezeny v budoucím evropském radionavigačním plánu. Tyto systémy poskytují spolehlivé a efektivní služby pro stanovení polohy a navigaci, které mohou být využity ve všech druzích dopravy.
ČÁST 11
KOORDINACE MEZI ČLENSKÝMI STÁTY
Článek 19
Evropský koordinátor
1. Pro usnadnění koordinovaného provádění určitých projektů, zejména přeshraničních projektů nebo úseků přeshraničních projektů zahrnutých mezi projekty, které jsou prohlášeny za projekty evropského zájmu podle článku 25, může Komise po dohodě s dotčenými členskými státy a po konzultaci s Evropským parlamentem jmenovat osobu „evropského koordinátora“.
2. Evropský koordinátor je vybírán zejména na základě svých zkušeností s evropskými orgány a znalostí, které se týkají financování a sociálně-ekonomického a environmentálního hodnocení významných projektů.
3. Rozhodnutí Komise o jmenování evropského koordinátora určí způsob, kterým má plnit úkoly podle odstavce 5.
4. Evropský koordinátor jedná jménem a v zastoupení Komise. Jeho působnost se obvykle týká jednoho projektu, zejména v případě přeshraničního projektu, ale v případě nutnosti může být rozšířena a může se vztahovat na celou významnou osu. Evropský koordinátor vypracuje společně s dotčenými členskými státy pracovní plán své činnosti.
5. Evropský koordinátor
a)
ve spolupráci s dotčenými členskými státy prosazuje společné metody hodnocení projektů a radí případně navrhovatelům projektů v otázkách financování projektů;
b)
každý rok vypracovává zprávu pro Evropský parlament, Komisi a dotčené členské státy o pokroku dosaženém při provádění jednoho nebo více projektů, za které odpovídá, o novém regulatorním nebo jiném vývoji, který by mohl ovlivnit charakteristiky projektů, a o obtížích a překážkách, které mohou vést ke značnému zpoždění oproti termínům uvedeným v příloze III;
c)
spolu s dotčenými členskými státy konzultuje s regionálními a místními orgány, provozovateli, uživateli dopravy a zástupci občanské společnosti, aby získal úplnější znalost poptávky po dopravních službách, možnostech investičního financování a druhu služeb, které je nutno zabezpečit pro usnadnění přístupu k takovému financování.
6. Dotčené členské státy spolupracují s evropským koordinátorem a poskytují mu informace nutné k plnění úkolů podle odstavce 5.
7. Aniž jsou dotčeny platné postupy stanovené právními předpisy Unie a vnitrostátními právními předpisy, může Komise požadovat stanovisko evropského koordinátora při posuzování žádostí o financování Unie u projektů nebo skupin projektů, za které evropský koordinátor odpovídá.
ČÁST 12
SPOLEČNÁ USTANOVENÍ
Článek 20
Vnitrostátní plány a programy
Členské státy poskytují Komisi stručný přehled vnitrostátních plánů a programů, které sestavují pro rozvoj transevropské dopravní sítě, zejména pokud jde o projekty prohlášené za projekty evropského zájmu uvedené v článcích 24 až 27. Po přijetí vnitrostátních plánů a programů je členské státy zašlou Komisi pro informaci.
Článek 21
Výbor pro sledování hlavních směrů a výměnu informací
1. Komisi je nápomocen Výbor pro sledování hlavních směrů a výměnu informací (dále jen „výbor“); skládá se ze zástupců členských států a předsedá mu zástupce Komise.
2. V tomto výboru se uskutečňuje výměna informací o plánech a programech oznámených členskými státy a může být přezkoumána každá otázka vztahující se k rozvoji transevropské dopravní sítě.
Článek 22
Zpráva
Komise předloží každé dva roky Evropskému parlamentu, Radě, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů zprávu o provádění hlavních směrů popsaných v tomto rozhodnutí.
Při sestavování této zprávy je Komisi nápomocen výbor.
Ke zprávě budou případně přiloženy legislativní návrhy na revizi hlavních směrů; tyto legislativní návrhy mohou případně zahrnovat změny seznamu prioritních projektů v příloze III nebo dodatky k tomuto seznamu projektů, které jsou v souladu s čl. 23 odst. 1. Revize se zaměří zejména na projekty, které přispívají k územní soudržnosti Unie v souladu s čl. 23 odst. 1 písm. e).
Článek 23
Prioritní projekty
1. Prioritní projekty jsou projekty společného zájmu podle článku 7, u kterých posouzení potvrdí, že:
a)
mají odstranit místo s nedostatečnou propustností nebo doplnit chybějící spojení na významné trase transevropské sítě, zejména pokud se jedná o přeshraničními projekty, překonání přírodních překážek nebo projekty s přeshraničním úsekem;
b)
mají takový rozsah, u kterého významně napomůže dlouhodobé plánování na evropské úrovni;
c)
celkově představují potenciální čisté sociálně-ekonomické přínosy a jiné sociálně-ekonomické výhody;
d)
významně zlepšují mobilitu zboží a osob mezi členskými státy, a tím také přispívají k interoperabilitě vnitrostátních sítí;
e)
přispívají k územní soudržnosti Unie integrací sítí nových členských států a zlepšováním spojení s okrajovými a ostrovními regiony;
f)
přispívají k udržitelnému rozvoji dopravy tím, že zlepšují bezpečnost a snižují škody na životním prostředí, které jsou způsobeny dopravou, zejména podporou přesunu druhů dopravy ve prospěch železnice, intermodální dopravy, vnitrozemských vodních cest a námořní dopravy;
g)
prokazují odhodlání dotčených členských států včas provést studie a hodnotící postupy pro dokončení práce v souladu s předem sjednaným datem, na základě vnitrostátních plánů nebo jiného rovnocenného dokumentu týkajícího se daného projektu.
2. Prioritní projekty, u nichž měly práce začít do roku 2010, jejich úseky a data sjednaná pro dokončení prací podle odst. 1 písm. g) jsou uvedeny v příloze III.
3. Do roku 2010 Komise vypracuje zprávu o pokroku a případně navrhne změny seznamu prioritních projektů určených v příloze III v souladu s odstavcem 1.
Článek 24
Prohlášení evropského zájmu
Prioritní projekty určené v příloze III jsou prohlášeny za projekty evropského zájmu. Toto prohlášení se provádí výhradně v souladu s postupem stanoveným ve Smlouvách a v právních aktech na nich založených.
Článek 25
Projekty prohlášené za projekty evropského zájmu
1. Aniž je dotčen právní základ daného finančního nástroje Unie, členské státy:
a)
při předkládání svých projektů v rámci Fondu soudržnosti podle nařízení Rady (ES) č. 1084/2006 ze dne 11. července 2006 o Fondu soudržnosti (13) přiřadí náležitou prioritu projektům prohlášeným za projekty evropského zájmu;
b)
při předkládání svých projektů v rámci rozpočtu pro transevropské sítě v souladu s články 5 a 9 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 680/2007 ze dne 20. června 2007, kterým se stanoví obecná pravidla pro poskytování finanční pomoci Společenství v oblasti transevropských dopravních a energetických sítí (14), přiřadí náležitou prioritu projektům prohlášeným za projekty evropského zájmu.
2. Aniž je dotčen právní základ daného finančního nástroje Unie, Komise:
a)
podporuje členské státy, aby přihlížely k projektům prohlášeným za projekty evropského zájmu při plánování programů strukturálních fondů, zejména v regionech, na které se vztahuje cíl „Konvergence“, s ohledem na vnitrostátní dopravní plány, které spadají do působnosti stávajících rámců podpory Unie;
b)
zajistí, aby země, které splňují podmínky pro využití nástroje předvstupní pomoci (NPP), přiřazovaly při předkládání svých projektů v rámci tohoto nástroje v souladu s nařízením Rady (ES) č. 1085/2006 ze dne 17. července 2006, kterým se zřizuje nástroj předvstupní pomoci (NPP) (15), náležitou prioritu projektům prohlášeným za projekty evropského zájmu.
3. Při odhadu svých finančních potřeb přiřadí Komise náležitou prioritu projektům prohlášeným za projekty evropského zájmu.
Článek 26
Zpoždění při dokončení projektů prohlášených za projekty evropského zájmu
1. V případě značného zpoždění oproti konečnému termínu roku 2010 při zahájení prací na jednom z projektů prohlášených za projekty evropského zájmu požádá Komise dotčené členské státy, aby zpoždění do tří měsíců zdůvodnily. Na základě poskytnuté odpovědi konzultuje Komise všechny dotčené členské státy v zájmu řešení problému, který způsobil zpoždění.
Komise může po konzultaci s výborem a v rámci svého aktivního sledování provádění projektu, který byl prohlášen za projekt evropského zájmu, a s řádným ohledem na zásadu proporcionality rozhodnout o přijetí vhodných opatření. Dotčené členské státy mají před přijetím těchto opatření příležitost se k nim vyjádřit.
Evropský parlament je o každém přijatém opatření neprodleně informován.
Při přijímání těchto opatření bere Komise náležitě v úvahu podíl odpovědnosti každého dotčeného členského státu za zpoždění a zdrží se opatření, která by ovlivnila provádění projektu v členských státech, které nejsou za zpoždění odpovědné.
2. Pokud není projekt prohlášený za projekt evropského zájmu z větší části dokončen v přiměřené lhůtě po očekávaném datu dokončení uvedeném v příloze III a za zpoždění odpovídají všechny dotčené členské státy, Komise jej přezkoumá postupem podle odstavce 1 s cílem odejmout jeho zařazení jako projektu, který byl prohlášen za projekt evropského zájmu, s využitím přezkumného postupu uvedeného v čl. 22 třetím pododstavci.
Komise vždy přezkoumá projekt po uplynutí lhůty 15 let poté, co byl prohlášen za projekt evropského zájmu ve smyslu tohoto rozhodnutí.
Článek 27
Posuzování sociálně-ekonomických vlivů a vlivů na životní prostředí
1. Pět let po dokončení projektu prohlášeného za projekt evropského zájmu nebo jednoho z jeho úseků provedou dotčené členské státy posouzení jeho sociálně-ekonomických vlivů a jeho vlivů na životní prostředí, včetně jeho vlivů na obchod a volný pohyb osob a zboží mezi členskými státy, na územní soudržnost a udržitelný rozvoj. O výsledcích tohoto posouzení informují členské státy Komisi.
2. Pokud projekt prohlášený za projekt evropského zájmu zahrnuje přeshraniční úsek, který je z technického a finančního hlediska nedělitelný, koordinují dotčené členské státy své postupy při posuzování sociálně-ekonomických vlivů projektu a vynaloží veškeré úsilí na provedení mezinárodního přezkumu před vydáním stavebního povolení a ve stávajícím rámci.
3. Ostatní úseky projektů evropského zájmu členské státy koordinují v jednotlivých případech na dvoustranném nebo mnohostranném základě.
4. Koordinované akce nebo mezinárodní přezkum podle odstavce 2 se použijí, aniž jsou dotčeny povinnosti vyplývající z právních předpisů Unie o ochraně životního prostředí, zejména povinnosti týkající se posuzování vlivů na životní prostředí. Dotčené členské státy informují Komisi o zahájení a výsledku takových koordinovaných akcí nebo mezinárodního přezkumu. Komise zahrne tyto informace do zprávy uvedené v čl. 22.
Článek 28
Přeshraniční úseky
V souvislosti s určitými prioritními projekty určí členské státy přeshraniční úseky mezi dvěma členskými státy včetně námořních dálnic na základě kritérií, která stanoví výbor, a oznámí je Komisi.
Půjde zejména o úseky, které jsou z technického a finančního hlediska nedělitelné nebo ke kterým s dotčené členské státy zaváží společně a pro které zavedou společnou strukturu.
Článek 29
Zrušení
Rozhodnutí č. 1692/96/ES se zrušuje.
Odkazy na zrušené rozhodnutí se považují za odkazy na toto rozhodnutí v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze V.
Článek 30
Vstup v platnost
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 31
Určení
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Ve Štrasburku dne 7. července 2010.