KOMMISSIONENS FORORDNING (EU) Nr. 835/2011
af 19. august 2011
om ændring af forordning (EF) nr. 1881/2006 for så vidt angår grænseværdier for polycykliske aromatiske hydrocarboner i fødevarer
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Rådets forordning (EØF) nr. 315/93 af 8. februar 1993 om fællesskabsprocedurer for forurenende stoffer i levnedsmidler (1), særlig artikel 2, stk. 3, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Ved Kommissionens forordning (EF) nr. 1881/2006 af 19. december 2006 om fastsættelse af grænseværdier for bestemte forurenende stoffer i fødevarer (2) er der fastsat grænseværdier for benzo(a)pyren i en række fødevarer.
(2)
Benzo(a)pyren tilhører gruppen polycykliske aromatiske hydrocarboner (PAH) og anvendes som markør for forekomsten og virkningen af kræftfremkaldende PAH i fødevarer baseret på en videnskabelig udtalelse fra tidligere Den Videnskabelige Komité for Levnedsmidler (3). Komitéen gav i sin udtalelse fra december 2002 udtryk for, at der var behov for yderligere undersøgelser af det relative indhold af disse PAH i fødevarer med henblik på en fremtidig vurdering af benzo(a)pyrens fortsatte egnethed som markør.
(3)
Som led i Kommissionens henstilling 2005/108/EF (4) har medlemsstaterne indsamlet nye data om forekomsten af kræftfremkaldende PAH i fødevarer. Kommissionen har anmodet Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet (EFSA) om tage komitéens udtalelse op til revision under hensyntagen til de nye data om forekomst, andre relevante nye videnskabelige oplysninger og metoden med eksponeringsmargen (MOE). Som led i denne behandling blev EFSA anmodet om igen at vurdere benzo(a)pyrens fortsatte egnethed som markør.
(4)
EFSA's Ekspertpanel for Forurenende Stoffer i Fødevarekæden (CONTAM) vedtog den 9. juni 2008 en udtalelse om polycykliske aromatiske hydrocarboner i fødevarer (5). EFSA konkluderede i udtalelsen, at benzo(a)pyren ikke er egnet som markør for forekomsten af polycykliske aromatiske hydrocarboner i fødevarer, og at et system med fire specifikke stoffer (PAH4 (6)) eller otte specifikke stoffer (PAH8 (7)) ville udgøre de mest egnede indikatorer for PAH i fødevarer. EFSA konkluderede endvidere, at et system med otte stoffer (PAH8) ikke ville give en særlig stor ekstragevinst sammenlignet med et system med fire stoffer (PAH4).
(5)
CONTAM konkluderede desuden, at der ved anvendelse af metoden med eksponeringsmargen (MOE) kun er ubetydelig grund til betænkeligheder vedrørende forbrugernes sundhed ved de gennemsnitlige skønnede eksponeringer via kosten. For storforbrugere lå MOE dog tæt på eller under 10,000, hvilket indikerer et potentielt problem for forbrugernes sundhed.
(6)
På baggrund af EFSA's konklusioner kan det nuværende system, hvor benzo(a)pyrens anvendelse som eneste markør for gruppen af polycykliske aromatiske hydrocarboner, ikke opretholdes. Det er derfor nødvendigt at ændre forordning (EF) nr. 1881/2006.
(7)
Der bør indføres nye grænseværdier for summen af fire stoffer (PAH4) (benzo(a)pyren, benz(a)anthracen, benzo(b)fluoranthen og chrysen), samtidig med at der opretholdes en særskilt grænseværdi for benzo(a)pyren.
(8)
Et sådant system vil sikre, at PAH-indholdet i fødevarer holdes på niveauer, der ikke giver anledning til sundhedsmæssige betænkeligheder, og at mængden af PAH også kan kontrolleres i prøver, hvor benzo(a)pyren ikke kan påvises, men hvor andre PAH forekommer.
(9)
Den særskilte grænseværdi for benzo(a)pyren opretholdes for at sikre, at gamle og nye data kan sammenlignes. Når denne ændring har været gennemført i et vist tidsrum, og på grundlag af nye data, som tilvejebringes i fremtiden, bør behovet for at opretholde en særskilt grænseværdi for benzo(a)pyren revurderes.
(10)
Hvad angår summen af de fire stoffer (PAH4) bør nedre koncentrationer anvendes som grundlag for afgørelser om, hvorvidt reglerne er overholdt.
(11)
Grænseværdierne for polycykliske aromatiske hydrocarboner skal være sikre og så lave, som det med rimelighed er muligt (ALARA-princippet) på grundlag af god fremstillingspraksis og god landbrugs-/fiskeripraksis. De nye data om PAH-forekomst viser, at PAH-baggrundsniveauerne i visse fødevarer er lavere end tidligere antaget. Grænseværdierne for benzo(a)pyren er derfor blevet tilpasset for at afspejle mere realistiske baggrundsniveauer i ferske og røgede toskallede bløddyr.
(12)
Data vedrørende røget fisk og røget kød har også vist, at der kan opnås lavere grænseværdier. Det kan imidlertid være nødvendigt at ændre eksisterende røgemetoder. Der bør derfor indføres en totrinsprocedure for røget kød og røget fisk, ifølge hvilken der indrømmes en overgangsperiode på to år fra denne forordnings anvendelsesdato, før de lavere grænseværdier finder anvendelse.
(13)
I røget brisling, også på dåse, er der konstateret højere PAH-indhold end i andre røgede fisk. Der bør fastsættes særskilte grænseværdier for røget brisling, også på dåse, for at afspejle, hvad der kan opnås i de pågældende fødevarer.
(14)
Hidtil har der været fastsat en grænseværdi for benzo(a)pyren i "ikke-røget fiskekød (muskelkød)" som en indikator for potentiel miljøforurening. Det er imidlertid blevet påvist, at PAH hurtigt metaboliseres i fersk fisk og ikke akkumuleres i muskelkødet. Der bør derfor ikke længere være fastsat en grænseværdi for PAH i fersk fisk.
(15)
Der er konstateret høje PAH-niveauer i visse typer varmebehandlet kød og varmebehandlede kødprodukter, der er solgt til den endelige forbruger. Sådanne niveauer kan undgås, hvis der anvendes passende forarbejdningsbetingelser og -udstyr. Der bør derfor fastsættes grænseværdier for PAH i kød og kødprodukter, der er blevet varmebehandlet med en metode, som vides potentielt at kunne resultere i dannelse af PAH, dvs. udelukkende grilning.
(16)
Kakaosmør blev midlertidigt undtaget fra de eksisterende grænseværdier for benzo(a)pyren i olier og fedtstoffer, jf. forordning (EF) nr. 1881/2006, og der var planlagt en revurdering af det hensigtsmæssige i at fastsætte en grænseværdi for PAH i kakaosmør senest den 1. april 2007. Revurderingen blev udskudt, indtil resultaterne af EFSA's på det tidspunkt igangværende videnskabelige revurdering af PAH forelå.
(17)
Kakaosmør har et højere PAH-indhold end andre olier og fedtstoffer. Det skyldes især uhensigtsmæssige metoder til tørring af kakaobønnerne, og at kakaosmør ikke kan raffineres som andre vegetabilske olier og fedtstoffer. Kakaosmør er hovedbestanddelen i kakaoråvarer (f.eks. kakaobønner, kakaomasse, kakaonibs eller kakaomasse) og forekommer i chokolade og andre kakaoprodukter, der ofte indtages af børn. Det bidrager dermed til menneskers eksponering, især børns. Det er derfor nødvendigt at fastsætte grænseværdier for PAH i kakaobønner og heraf afledte produkter, dvs. herunder kakaosmør.
(18)
Grænseværdierne for PAH i kakaobønner bør fastsættes så lavt, som det med rimelighed er muligt, og under hensyntagen til producentlandenes nuværende teknologiske muligheder. De bør fastsættes i forhold til fedtmængden, idet PAH koncentreres i fedtfraktionen, dvs. kakaosmørret. For at give producentlandene mulighed for at foretage teknologiske forbedringer med henblik på at tilpasse sig til grænseværdierne bør anvendelsesdatoen for grænseværdierne for kakaobønner og heraf afledte produkter udskydes. Dertil kommer, at der for disse produkter i begyndelsen bør gælde en højere grænseværdi for summen af de fire stoffer. Efter en overgangsperiode på to år bør der anvendes en lavere grænseværdi. Indholdet af PAH i kakaobønner og heraf afledte produkter bør regelmæssigt overvåges med henblik på at vurdere muligheden for senere yderligere at reducere grænseværdierne.
(19)
Data har vist, at kokosolie kan indeholde større mængder af PAH4 end andre vegetabilske olier og fedtstoffer. Det skyldes det forholdsvis højere indhold af benz(a)anthracen og chrysen, som det ikke er let at fjerne ved raffineringen af kokosolien. Særlige grænseværdier for kokosolie bør derfor fastsættes så lavt, som det med rimelighed er muligt, og under hensyntagen til producentlandenes nuværende teknologiske muligheder. Da der forventes teknologiske forbedringer i producentlandene, bør PAH-indholdet i kokosolie regelmæssigt overvåges med henblik på at vurdere muligheden for senere at fastsætte lavere grænseværdier.
(20)
Der foreligger kun i begrænset omfang data om PAH-forekomst i cerealier og grøntsager. De foreliggende data tyder på, at cerealier og grøntsager har et ret lavt indhold af PAH. Det lave indhold, der fremgår af de foreliggende data om forekomst, kan ikke begrunde, at der straks fastsættes grænseværdier. EFSA har imidlertid peget på, at cerealier og grøntsager som følge af det store forbrug af dem i høj grad bidrager til menneskers eksponering. PAH-indholdet i disse to produktgrupper bør derfor overvåges yderligere. På grundlag af supplerende data vil behovet for at fastsætte grænseværdier blive vurderet.
(21)
Der er konstateret højt indhold af PAH i visse kosttilskud. Indholdet varierer imidlertid og afhænger af den specifikke type kosttilskud. Der er behov for yderligere data om kosttilskud, og sådanne data bør indsamles. Når sådanne data foreligger, vil behovet for at fastsætte grænseværdier for PAH i kosttilskud blive vurderet.
(22)
Medlemsstaterne og fødevarevirksomhedslederne bør have tid til at tilpasse sig de grænseværdier, der fastsættes ved denne forordning. Forordningen bør derfor have en senere anvendelsesdato. Der bør indrømmes en overgangsperiode for de produkter, der allerede er markedsført inden anvendelsesdatoen for de ændringer, der indføres ved denne forordning.
(23)
Foranstaltningerne i denne forordning er i overensstemmelse med udtalelse fra Den Stående Komité for Fødevarekæden og Dyresundhed, og hverken Europa-Parlamentet eller Rådet har modsat sig foranstaltningerne -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
Bilaget til forordning (EF) nr. 1881/2006 ændres som angivet i bilaget til nærværende forordning.
Artikel 2
1. Fødevarer, som ikke overholder de grænseværdier, der gælder fra den 1. september 2012, jf. del 6 "Polycykliske aromatiske hydrocarboner" i bilaget til forordning (EF) nr. 1881/2006, som ændret ved nærværende forordning, og som er blevet lovligt markedsført inden den 1. september 2012, kan fortsat markedsføres efter nævnte dato indtil datoen for mindste holdbarhed eller sidste anvendelsesdato.
2. Fødevarer, som ikke overholder de grænseværdier, der gælder fra den 1. september 2014, jf. punkt 6.1.4 og 6.1.5 i bilaget til forordning (EF) nr. 1881/2006, som ændret ved nærværende forordning, og som er blevet lovligt markedsført inden den 1. september 2014, kan fortsat markedsføres efter nævnte dato indtil datoen for mindste holdbarhed eller sidste anvendelsesdato.
3. Fødevarer, som ikke overholder de grænseværdier, der gælder fra den 1. april 2013, jf. punkt 6.1.2 i bilaget til forordning (EF) nr. 1881/2006, som ændret ved nærværende forordning, og som er blevet lovligt markedsført inden den 1. april 2013, kan fortsat markedsføres efter nævnte dato indtil datoen for mindste holdbarhed eller sidste anvendelsesdato.
4. Fødevarer, som ikke overholder den grænseværdi, der gælder fra den 1. april 2015, jf. punkt 6.1.2 i bilaget til forordning (EF) nr. 1881/2006, som ændret ved nærværende forordning, og som er blevet lovligt markedsført inden den 1. april 2015, kan fortsat markedsføres efter nævnte dato indtil datoen for mindste holdbarhed eller sidste anvendelsesdato.
Artikel 3
Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Den anvendes fra den 1. september 2012.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 19. august 2011.
NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 835/2011
ze dne 19. srpna 2011,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1881/2006, pokud jde o maximální limity polycyklických aromatických uhlovodíků v potravinách
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 315/93 ze dne 8. února 1993, kterým se stanoví postupy Společenství pro kontrolu kontaminujících látek v potravinách (1), a zejména na čl. 2 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení Komise (ES) č. 1881/2006, kterým se stanoví maximální limity některých kontaminujících látek v potravinách (2), stanoví maximální limity pro benzo[a]pyren v řadě potravin.
(2)
Benzo[a]pyren patří do skupiny polycyklických aromatických uhlovodíků (PAU) a používá se jako indikátor výskytu a účinku karcinogenních PAU v potravinách na základě vědeckého stanoviska dřívějšího Vědeckého výboru pro potraviny (SCF) (3). Ve svém stanovisku z prosince 2002 tento výbor doporučil provést další analýzy příslušných podílů těchto polycyklických aromatických uhlovodíků v potravinách, aby při příštím přezkoumání bylo možné rozhodnout o vhodnosti dalšího využívání benzo[a]pyrenu jako indikátoru.
(3)
V rámci doporučení Komise 2005/108/ES (4) byly členskými státy shromážděny nové údaje týkající se výskytu karcinogenních polycyklických aromatických uhlovodíků v potravinách. Komise požádala Evropský úřad pro bezpečnost potravin (EFSA), aby stanovisko Vědeckého výboru pro potraviny přezkoumal s přihlédnutím k novým údajům o výskytu, k dalším souvisejícím novým vědeckým informacím i k přístupu založeném na limitech expozice (MOE). V rámci tohoto přezkumu byl úřad EFSA požádán, aby znovu posoudil vhodnost dalšího využívání benzo[a]pyrenu jako indikátoru.
(4)
Vědecký výbor pro kontaminující látky v potravinovém řetězci při úřadu EFSA přijal stanovisko o polycyklických aromatických uhlovodících v potravinách dne 9. června 2008 (5). V tomto stanovisku dospěl úřad EFSA k závěru, že benzo[a]pyren není vhodným indikátorem výskytu PAU v potravinách a že nejvhodnějším indikátorem PAU v potravinách by byl systém čtyř specifických látek (PAU4 (6)) nebo osmi specifických látek (PAU8 (7)). V závěru úřadu EFSA se rovněž uvádí, že systém osmi látek (PAU8) by v porovnání se systémem čtyř látek (PAU4) nepředstavoval podstatnou přidanou hodnotu.
(5)
Vědecký výbor pro kontaminující látky v potravinovém řetězci dále zjistil, že při použití přístupu založeného na limitech expozice (MOE) existují jen malé obavy o zdraví spotřebitelů při průměrné odhadované expozici z potravin. U spotřebitelů vystavených těmto látkám ve vysoké míře však limity expozice činily téměř či méně než 10 000, což může představovat obavy o zdraví spotřebitelů.
(6)
Na základě závěrů úřadu EFSA nemůže být stávající systém založený na používání benzo[a]pyrenu jakožto jediného indikátoru ze skupiny polycyklických aromatických uhlovodíků zachován. Nařízení (ES) č. 1881/2006 je proto třeba změnit.
(7)
Měly by být zavedeny nové maximální limity pro sumu čtyř látek (PAU4 - benzo[a]pyren, benzo[a]anthracen, benzo[b]fluoranthen a chrysen) a současně zachován zvláštní maximální limit pro benzo[a]pyren.
(8)
Takový systém by zajistil, že obsah PAU v potravinách bude udržován v mezích, které nepředstavují zdravotní riziko a že výši PAU bude možné kontrolovat i v těch vzorcích, ve kterých nelze zjistit přítomnost benzo[a]pyrenu, avšak jsou v nich přítomny jiné polycyklické aromatické uhlovodíky.
(9)
Zvláštní maximální limit pro benzo[a]pyren bude zachován s cílem zajistit srovnatelnost dřívějších a budoucích údajů. Po určitém období uplatňování této změny a na základě nových údajů získaných v budoucnosti by měla být potřeba zachování zvláštního maximálního limitu pro benzo[a]pyren přehodnocena.
(10)
V případě sumy čtyř látek (PAU4) by měly být jako základ pro rozhodnutí o shodě s předpisy používány dolní meze koncentrací.
(11)
Maximální limity polycyklických aromatických uhlovodíků musí být bezpečné a co nejnižší rozumně dosažitelné správnou výrobní a zemědělskou a rybolovnou praxí. Nové údaje o výskytu polycyklických aromatických uhlovodíků ukazují, že v některých potravinách je základní obsah PAU nižší, než se předpokládalo. Maximální limity benzo[a]pyrenu je proto třeba upravit tak, aby lépe odrážely skutečné nižší základní hodnoty v čerstvých a uzených mlžích.
(12)
Z údajů týkajících se uzených ryb a uzeného masa rovněž vyplývá, že lze dosáhnout nižších maximálních limitů. V některých případech může být nicméně zapotřebí provést úpravy stávajících technologií uzení. Pro uzené maso a uzené ryby by proto měl být zaveden dvoufázový postup, v jehož rámci bude ode dne použitelnosti tohoto nařízení platit dvouleté přechodné období, po jehož uplynutí se začnou používat nižší maximální limity.
(13)
U uzených šprotů a konzervovaných uzených šprotů bylo zjištěno, že obsahují více PAU než ostatní uzené ryby. Pro uzené šproty a konzervované uzené šproty by tak měly být stanoveny zvláštní maximální limity, které by zohledňovaly hodnoty, jež jsou u těchto potravin dosažitelné.
(14)
V minulosti byl maximální limit pro benzo[a]pyren ve svalovině ryb kromě uzených ryb stanoven jakožto indikátor možného znečištění životního prostředí. Bylo však prokázáno, že PAU v čerstvých rybách podléhají rychlému metabolismu a neakumulují se ve svalovině. Zachování maximálního limitu PAU v čerstvých rybách již proto není zapotřebí.
(15)
V některých druzích tepelně ošetřeného masa a masných výrobků prodávaných konečnému spotřebiteli byly zjištěny vysoké hodnoty PAU. Těmto hodnotám lze zamezit v případě, že se používají náležité výrobní postupy a zařízení. Proto je třeba stanovit maximální limity PAU v mase a masných výrobcích, které byly vystaveny postupu tepelného ošetření, u něhož je známo, že může vést k tvorbě PAU, tj. výhradně grilování a rožnění.
(16)
Kakaové máslo bylo na základě nařízení (ES) č. 1881/2006 dočasně vyjmuto ze stávajícího maximálního limitu pro benzo[a]pyren v olejích a tucích a přezkoumání vhodnosti stanovení maximálního limitu PAU v kakaovém máslu mělo být provedeno do 1. dubna 2007. Přezkoumání bylo v dané době odloženo z důvodu očekávání výsledku tehdy probíhajícího nového vědeckého posouzení PAU úřadem EFSA.
(17)
Kakaové máslo obsahuje PAU ve větší míře než jiné oleje a tuky. Je to způsobeno převážně neodpovídajícími postupy sušení kakaových bobů a skutečností, že kakaové máslo nelze na rozdíl od jiných rostlinných olejů a tuků rafinovat. Kakaové máslo představuje hlavní složku kakaových surovin (jako jsou kakaové boby, kakaová hmota, kakaová drť nebo tekutá kakaová hmota) a vyskytuje se v čokoládě a jiných výrobcích z kakaa, jež často konzumují děti. Přispívá tak k expozici lidí, a zvláště pak k expozici dětí. Proto je nezbytné stanovit maximální limity PAU v kakaových bobech a odvozených produktech, tedy včetně kakaového másla.
(18)
Maximální limity PAU v kakaových bobech by měly být stanoveny na co nejnižší rozumně dosažitelné úrovni, s přihlédnutím ke stávajícím technologickým možnostem producentských zemí. Měly by být stanoveny na základě obsahu tuků, jelikož PAU se koncentrují v tukové složce, kakaovém máslu. Aby měly producentské země možnost provést technologická zlepšení v zájmu přizpůsobení se těmto maximálním limitům, mělo by být datum použitelnosti maximálních limitů pro kakaové boby a odvozené produkty odloženo. Zpočátku by se také měl na tyto produkty vztahovat vyšší maximální limit sumy čtyř látek. Po uplynutí dvouletého přechodného období by se měl začít uplatňovat nižší maximální limit. Obsah PAU v kakaových bobech a odvozených produktech by měl být pravidelně sledován s cílem posoudit, zda by bylo možné v budoucnosti tyto maximální limity dále snížit.
(19)
Z údajů vyplývá, že kokosový olej může vykazovat vyšší obsah PAU4 než jiné rostlinné oleje a tuky. Je to způsobeno poměrně vyšším obsahem benzo[a]anthracenu a chrysenu, které nelze při rafinaci kokosového oleje snadno odstranit. Proto by měly být stanoveny zvláštní maximální limity pro kokosový olej na co nejnižší rozumně dosažitelné úrovni, s přihlédnutím ke stávajícím technologickým možnostem producentských zemí. Jelikož se očekává, že v producentských zemích dojde k technologickým zlepšením, měly by být limity PAU v kokosovém oleji pravidelně sledovány s cílem posoudit, zda by bylo možné v budoucnosti stanovit nižší limity.
(20)
Údaje o výskytu PAU v obilovinách a zelenině jsou v současnosti omezené. Z dostupných údajů vyplývá, že obiloviny a zelenina obsahují PAU spíše v malé míře. Tyto nízké hodnoty zaznamenané ve stávajících dostupných údajích o výskytu neodůvodňují bezprostřední stanovení maximálních limitů. Úřad EFSA nicméně zjistil, že obiloviny a zelenina mohou významně přispívat k expozici lidí z důvodu jejich vysoké spotřeby. Obsah PAU v těchto dvou skupinách produktů by proto měl být dále sledován. Na základě dalších údajů bude posouzena potřeba stanovení maximálních limitů.
(21)
Vysoký obsah PAU byl zjištěn v některých doplňcích stravy. Tyto hodnoty jsou však proměnlivé a závisí na konkrétním druhu těchto doplňků. Je třeba, aby byly shromážděny další údaje týkající se doplňků stravy. Jakmile budou tyto údaje dostupné, bude posouzena potřeba stanovení maximálních limitů PAU v doplňcích stravy.
(22)
Členským státům a provozovatelům potravinářských podniků by měl být poskytnut čas přizpůsobit se novým maximálním limitům stanoveným tímto nařízením. Datum použitelnosti tohoto nařízení by proto mělo být odloženo. Pro produkty, které byly uvedeny na trh přede dnem použitelnosti změn, jež zavádí toto nařízení, by mělo být stanoveno přechodné období.
(23)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat a ani Evropský parlament, ani Rada nevyjádřily s těmito opatřeními nesouhlas,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha nařízení (ES) č. 1881/2006 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
1. Potraviny, které nesplňují maximální limity použitelné od 1. září 2012 stanovené v oddílu 6 „Polycyklické aromatické uhlovodíky“ přílohy nařízení (ES) č. 1881/2006, ve znění tohoto nařízení, a které jsou v souladu s předpisy uvedeny na trh před 1. zářím 2012, mohou být uváděny na trh po uvedeném datu do konce doby minimální trvanlivosti nebo data spotřeby.
2. Potraviny, které nesplňují maximální limity použitelné od 1. září 2014 stanovené v oddílech 6.1.4 a 6.1.5 přílohy nařízení (ES) č. 1881/2006, ve znění tohoto nařízení, a které jsou v souladu s předpisy uvedeny na trh před 1. zářím 2014, mohou být uváděny na trh po uvedeném datu do konce doby minimální trvanlivosti nebo data spotřeby.
3. Potraviny, které nesplňují maximální limity použitelné od 1. dubna 2013 stanovené v oddíle 6.1.2 přílohy nařízení (ES) č. 1881/2006, ve znění tohoto nařízení, a které jsou v souladu s předpisy uvedeny na trh před 1. dubnem 2013, mohou být uváděny na trh po uvedeném datu do konce doby minimální trvanlivosti nebo data spotřeby.
4. Potraviny, které nesplňují maximální limity použitelné od 1. dubna 2015 stanovené v oddíle 6.1.2 přílohy nařízení (ES) č. 1881/2006, ve znění tohoto nařízení, a které jsou v souladu s předpisy uvedeny na trh před 1. dubnem 2015, mohou být uváděny na trh po uvedeném datu do konce doby minimální trvanlivosti nebo data spotřeby.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. září 2012.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 19. srpna 2011.