RÅDETS AFGØRELSE 2012/285/FUSP
af 31. maj 2012
om restriktive foranstaltninger over for visse personer, enheder og organer, der truer freden, sikkerheden eller stabiliteten i Republikken Guinea-Bissau og om ophævelse af afgørelse 2012/237/FUSP
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Union, særlig artikel 29, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Den 3. maj 2012 vedtog Rådet afgørelse 2012/237/FUSP om restriktive foranstaltninger over for visse personer, enheder og organer, der truer freden, sikkerheden eller stabiliteten i Republikken Guinea-Bissau (1).
(2)
Den 18. maj 2012 vedtog De Forenede Nationers Sikkerhedsråd resolution 2048 (2012), der pålagde et rejseforbud over for personer, der prøver at forhindre genoprettelsen af den forfatningsmæssige orden, eller hvis aktiviteter undergraver stabiliteten i Republikken Guinea-Bissau, navnlig dem, der førte an i statskuppet den 12. april 2012, og som med deres handlinger sigter mod at underminere retsstaten, begrænse de civile magtorganers herredømme og befordre straffrihed og ustabilitet i landet.
(3)
I betragtning af den alvorlige situation i Republikken Guinea-Bissau bør der opføres yderligere personer på den liste over personer og enheder, der er omfattet af de restriktive foranstaltninger, som findes i bilaget til afgørelse 2012/237/FUSP.
(4)
Afgørelse 2012/237/FUSP bør derfor ophæves og erstattes af nærværende afgørelse -
VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
Artikel 1
1. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger til at hindre indrejse på eller transit gennem deres områder for:
a)
personer, der er opført på listen i bilaget til UNSCR 2048 (2012), og andre personer, som er udpeget af Sikkerhedsrådet eller det udvalg, der er nedsat i overensstemmelse med punkt 9 i UNSCR 2048 (2012) (»udvalget«), i medfør af punkt 6 i UNSCR 2048 (2012), jf. bilag I
b)
personer, som ikke er omfattet af bilag I, men som deltager i eller yder støtte til handlinger, der truer freden, sikkerheden eller stabiliteten i Republikken Guinea-Bissau, og personer med tilknytning til sådanne personer, jf. listen i bilag II.
2. Stk. 1 forpligter ikke en medlemsstat til at nægte sine egne statsborgere indrejse på sit område.
3. Stk. 1, litra a), finder ikke anvendelse, hvis udvalget fastslår,
a)
at rejse er berettiget af humanitære hensyn, herunder religiøse forpligtelser, eller
b)
at en fritagelse vil fremme målet om fred og national forsoning i Republikken Guinea-Bissau og stabilitet i regionen.
4. Stk. 1, litra a), finder ikke anvendelse, hvis indrejse eller transit er nødvendig for at gennemføre en retlig procedure.
5. Stk. 1, litra b), gælder med forbehold af tilfælde, hvor en medlemsstat er bundet af en folkeretlig forpligtelse, dvs.:
a)
som værtsland for en international mellemstatslig organisation
b)
som værtsland for en international konference, som er indkaldt af FN, eller som afholdes i FN's regi
c)
i henhold til en multilateral aftale, hvorved der tilkendes privilegier og immuniteter, eller
d)
i henhold til Lateranforliget fra 1929 mellem Den Hellige Stol (Vatikanstaten) og Italien.
6. Stk. 5 anses også for at gælde i tilfælde, hvor en medlemsstat er værtsland for Organisationen for Sikkerhed og Samarbejde i Europa (OSCE).
7. Rådet underrettes behørigt om alle tilfælde, hvor en medlemsstat indrømmer en undtagelse i medfør af stk. 5 eller 6.
8. Medlemsstaterne kan indrømme undtagelser fra foranstaltningerne i stk. 1, litra b), såfremt rejsen er berettiget af tvingende humanitære hensyn eller med henblik på deltagelse i mellemstatslige møder, herunder møder i EU-regi eller møder arrangeret af en medlemsstat, der varetager formandskabet for OSCE, hvor der føres en politisk dialog, som direkte fremmer demokratiet, menneskerettighederne og retsstaten i Republikken Guinea-Bissau.
9. En medlemsstat, der ønsker at indrømme undtagelser som omhandlet i stk. 8, underretter skriftligt Rådet herom. Undtagelsen anses for at være indrømmet, medmindre et eller flere medlemmer af Rådet skriftligt gør indsigelse inden for to arbejdsdage efter at have modtaget meddelelsen om den foreslåede undtagelse. Hvis et eller flere medlemmer af Rådet gør indsigelse, kan Rådet med kvalificeret flertal alligevel beslutte at indrømme den foreslåede undtagelse.
10. Hvis en medlemsstat i medfør af stk. 5, 6, 8 og 9 tillader personer, der er opført på listen i bilag II, indrejse på eller transit gennem sit område, gælder tilladelsen kun det formål, den er givet til, og de personer, der er berørt deraf.
Artikel 2
1. Alle pengemidler og økonomiske ressourcer, som tilhører, ejes, besiddes eller kontrolleres af de fysiske eller juridiske personer, enheder eller organer, som deltager i eller yder støtte til handlinger, der truer freden, sikkerheden eller stabiliteten i Republikken Guinea-Bissau, og fysiske eller juridiske personer, enheder eller organer med tilknytning til dem, jf. listen i bilag III, indefryses.
2. Ingen pengemidler eller økonomiske ressourcer må direkte eller indirekte stilles til rådighed for eller til fordel for de fysiske eller juridiske personer, enheder eller organer, der er opført på listen i bilag III.
3. En medlemsstats kompetente myndighed kan på vilkår, som den finder passende, tillade, at visse indefrosne pengemidler eller økonomiske ressourcer frigives eller stilles til rådighed, efter at have konstateret, at pengemidlerne eller de økonomiske ressourcer:
a)
er nødvendige til at dække de basale behov hos de personer, der er opført på listen i bilag III og de familiemedlemmer, som disse har forsørgerpligt over for, herunder betaling af fødevarer, husleje eller renter og afdrag på hypotekslån, medicin og lægebehandling, skatter, forsikringspræmier og offentlige forbrugsafgifter
b)
alene er bestemt til betaling af rimelige honorarer og godtgørelse af udgifter i forbindelse med juridisk bistand
c)
alene er bestemt til betaling af afgifter eller gebyrer til rutinemæssig forvaltning af indefrosne pengemidler eller økonomiske ressourcer
d)
er nødvendige til afholdelse af ekstraordinære udgifter, såfremt den kompetente myndighed, mindst to uger før tilladelsen gives, har meddelt de andre kompetente myndigheder og Kommissionen, hvorfor den skønner, at der bør gives særlig tilladelse.
Medlemsstaterne underretter de øvrige medlemsstater og Kommissionen om tilladelser, der måtte være meddelt i medfør af dette stykke.
4. Uanset stk. 1 kan medlemsstaternes kompetente myndigheder give tilladelse til frigivelse af indefrosne pengemidler eller økonomiske ressourcer, hvis følgende betingelser er opfyldt:
a)
de omhandlede pengemidler eller økonomiske ressourcer er omfattet af en retslig, administrativ eller voldgiftsmæssig afgørelse om tilbageholdelsesret, der er truffet inden den dato, hvor den i stk. 1, omhandlede fysiske eller juridiske person eller enhed eller det i stk. 1 omhandlede organ blev optaget i bilag III, eller af en dom, administrativ afgørelse eller voldgiftsmæssig kendelse, der er afsagt før nævnte dato
b)
pengemidlerne og de økonomiske ressourcer skal udelukkende anvendes til at opfylde fordringer, der er sikret ved en sådan afgørelse om tilbageholdelsesret eller er anerkendt som gyldige ved en sådan dom, afgørelse eller kendelse, inden for de grænser, som er fastsat ved gældende lovgivning og administrative bestemmelser om sådanne fordringshaveres rettigheder
c)
afgørelsen eller kendelsen er ikke til fordel for en fysisk eller juridisk person, en enhed eller et organ, der er opført på listen i bilag III, og
d)
anerkendelse af afgørelsen om tilbageholdelsesret eller kendelsen må ikke ske i strid med almindelige retsprincipper i den pågældende medlemsstat.
Medlemsstaterne underretter de øvrige medlemsstater og Kommissionen om tilladelser, der måtte være meddelt i medfør af dette stykke.
5. Stk. 2 gælder ikke beløb, der tilføres indefrosne konti i form af:
a)
renter og andre former for afkast fra disse konti eller
b)
forfaldne beløb i henhold til kontrakter, aftaler eller forpligtelser, som er indgået eller opstået forud for den dato, hvor disse konti blev omfattet af bestemmelserne i denne afgørelse,
forudsat at sådanne renter, andre afkast og betalinger fortsat er omfattet af stk. 1.
Artikel 3
1. Rådet gennemfører ændringer til bilag I på grundlag af Sikkerhedsrådets eller udvalgets konstateringer.
2. Rådet vedtager efter forslag fra en medlemsstat eller Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik ændringer til listerne i bilag II og III, i det omfang det er nødvendigt.
3. Rådet underretter den pågældende fysiske eller juridiske person, den pågældende enhed eller det pågældende organ, som er opført på listen i bilag III, om sin afgørelse, herunder om begrundelsen for opførelsen, enten direkte, hvis adressen er bekendt, eller ved offentliggørelse af en bekendtgørelse, og giver den fysiske eller juridiske person, enheden eller organet mulighed for at fremsætte bemærkninger.
4. Når der fremsættes bemærkninger eller forelægges væsentlig ny dokumentation, tager Rådet sin afgørelse op til fornyet overvejelse og underretter den fysiske eller juridiske person, den enhed eller det organ, der er opført på listen i bilag III, herom.
Artikel 4
For at give foranstaltningerne i denne afgørelse størst mulig virkning tilskynder Unionen tredjelande til at vedtage restriktive foranstaltninger svarende til dem, der er indeholdt i denne afgørelse.
Artikel 5
1. Denne afgørelse tages op til revision, ændres eller ophæves alt efter omstændighederne, navnlig på baggrund af Sikkerhedsrådets relevante afgørelser.
2. De foranstaltninger, der er omhandlet i artikel 1, stk. 1, litra b), og artikel 2 tages regelmæssigt og mindst hver 12. måned op til revision. De ophører med at finde anvendelse på de berørte personer og enheder, hvis Rådet efter proceduren i artikel 3, stk. 2, fastslår, at betingelserne for deres anvendelse ikke længere er opfyldt.
Artikel 6
Afgørelse 2012/237/FUSP ophæves.
Artikel 7
Denne afgørelse træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Udfærdiget i Bruxelles, den 31. maj 2012.
ROZHODNUTÍ RADY 2012/285/SZBP
ze dne 31. května 2012
o omezujících opatřeních namířených proti některým osobám, subjektům a orgánům, které ohrožují mír, bezpečnost nebo stabilitu v Republice Guinea-Bissau, a o zrušení rozhodnutí 2012/237/SZBP
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 29 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Dne 3. května 2012 přijala Rada rozhodnutí 2012/237/SZBP o omezujících opatřeních namířených proti některým osobám, subjektům a orgánům, které ohrožují mír, bezpečnost nebo stabilitu v Republice Guinea-Bissau (1).
(2)
Dne 18. května 2012 přijala Rada bezpečnosti Organizace spojených národů rezoluci 2048 (2012), která ukládá zákaz cestování osobám, které se snaží zabránit obnovení ústavního pořádku nebo které podnikají kroky narušující stabilitu Republiky Guinea-Bissau, a zejména těm, které sehrály vedoucí úlohu při státním převratu dne 12. dubna 2012 a které svou činností usilují o narušení právního státu a omezení vlády civilní moci a napomáhají beztrestnosti a nestabilitě v zemi.
(3)
Vzhledem k závažnosti situace v Republice Guinea-Bissau je třeba zařadit další osoby na seznam osob a subjektů, na něž se vztahují omezující opatření stanovená v rozhodnutí 2012/237/SZBP.
(4)
Rozhodnutí 2012/237/SZBP by proto mělo být zrušeno a nahrazeno tímto rozhodnutím,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby zabránily vstupu na své území nebo průjezdu přes své území:
a)
osobám uvedeným v příloze rezoluce RB OSN č. 2048 (2012) a dalším osobám určeným Radou bezpečnosti nebo výborem ustaveným podle bodu 9 rezoluce RB OSN č. 2048 (2012) (dále jen „výbor“) v souladu s bodem 6 rezoluce RB OSN č. 2048 (2012), jejichž seznam je uveden v příloze I;
b)
osobám, na něž se nevztahuje příloha I a jež se podílejí se na jednání, které ohrožuje mír, bezpečnost nebo stabilitu Republiky Guinea-Bissau, nebo takovému jednání poskytují podporu, a osobám s nimi spojeným, jejichž seznam je uveden v příloze II.
2. Odstavec 1 nezavazuje členské státy k odmítnutí vstupu svých státních příslušníků na své území.
3. Odstavec 1 písm. a) se nepoužije, stanoví-li výbor, že:
a)
cesta dotčené osoby je odůvodněná na základě humanitárních potřeb, včetně náboženských povinností; nebo
b)
výjimka by přispěla k cílům dosažení míru a národního smíření v Republice Guinea-Bissau a stability v regionu.
4. Ustanovení odst. 1 písm. a) se nepoužije, jsou-li vstup na území nebo průjezd přes ně nezbytné, aby mohlo proběhnout soudní řízení.
5. Ustanovením odst. 1 písm. b) nejsou dotčeny případy, kdy je členský stát vázán povinností podle mezinárodního práva, zejména:
a)
jako hostitelská země mezinárodní mezivládní organizace;
b)
jako hostitelská země mezinárodní konference svolané OSN nebo konané pod její záštitou;
c)
podle mnohostranné dohody o výsadách a imunitách; nebo
d)
podle smlouvy o smíru z roku 1929 (Lateránský pakt) uzavřené mezi Svatým stolcem (Vatikánským městským státem) a Itálií.
6. Odstavec 5 se použije rovněž v případech, kdy je členský stát hostitelskou zemí Organizace pro bezpečnost a spolupráci v Evropě (OBSE).
7. Rada musí být řádně informována o všech případech, kdy členský stát udělí výjimku podle odstavce 5 nebo 6.
8. Členské státy mohou udělit výjimky z opatření uložených podle odst. 1 písm. b), pokud je cesta odůvodněná na základě naléhavé humanitární potřeby nebo na základě účasti na mezivládních setkáních, včetně setkání podporovaných Unií, nebo těch, jejichž hostitelem je členský stát vykonávající předsednictví OBSE, je-li politický dialog veden tak, že přímo podporuje demokracii, lidská práva a právní stát v Republice Guinea-Bissau.
9. Členský stát, který si přeje udělit výjimky podle odstavce 8, tuto skutečnost písemně oznámí Radě. Výjimka se pokládá za udělenou, pokud jeden nebo více členů Rady nevznese písemně námitku do dvou pracovních dnů od obdržení oznámení o navrhované výjimce. Pokud jeden nebo více členů Rady námitku vznese, může přesto o udělení navrhované výjimky rozhodnout Rada kvalifikovanou většinou.
10. Pokud členský stát podle odstavců 5, 6, 8 a 9 povolí osobám uvedeným v příloze II vstup na své území nebo průjezd přes ně, je povolení omezeno na účel, pro který bylo uděleno, a na osoby, kterých se týká.
Článek 2
1. Zmrazují se veškeré finanční prostředky a hospodářské zdroje, které náleží nebo jsou vlastněny, drženy či ovládány fyzickými nebo právnickými osobami, subjekty nebo orgány, jež se podílejí na jednání, které ohrožuje mír, bezpečnost nebo stabilitu Republiky Guinea-Bissau, nebo takovému jednání poskytují podporu, a fyzickými nebo právnickými osobami, subjekty nebo orgány s nimi spojenými, jejichž seznam je uveden v příloze III.
2. Žádné finanční prostředky nebo hospodářské zdroje nesmějí být přímo či nepřímo zpřístupněny fyzickým nebo právnickým osobám anebo subjektům uvedeným v příloze III nebo v jejich prospěch.
3. Příslušné orgány členských států mohou povolit uvolnění určitých zmrazených finančních prostředků nebo hospodářských zdrojů nebo zpřístupnění některých zmrazených finančních prostředků nebo hospodářských zdrojů za podmínek, které považují za vhodné, pokud rozhodnou, že finanční prostředky nebo hospodářské zdroje jsou:
a)
nezbytné pro uspokojení základních potřeb osob uvedených v příloze III a na nich závislých rodinných příslušníků, včetně úhrad za potraviny, nájemného nebo hypotéky, plateb za léky a lékařskou péči, daní, pojistného a poplatků za veřejné služby;
b)
určené výlučně k úhradě přiměřených poplatků za odborné výkony a k náhradě výdajů vzniklých v souvislosti s poskytováním právních služeb;
c)
určené výlučně k úhradě poplatků nebo nákladů na běžné vedení nebo správu zmrazených finančních prostředků a hospodářských zdrojů;
d)
nezbytné pro úhradu mimořádných výdajů, pokud příslušný orgán oznámí ostatním příslušným orgánům a Komisi alespoň dva týdny před udělením povolení důvody, proč se domnívá, že by mělo být konkrétní povolení uděleno.
Členské státy informují ostatní členské státy a Komisi o každém povolení uděleném podle tohoto odstavce.
4. Odchylně od odstavce 1 může příslušný orgán členského státu povolit uvolnění některých zmrazených finančních prostředků nebo hospodářských zdrojů, jsou-li splněny tyto podmínky:
a)
dotčené finanční prostředky nebo hospodářské zdroje jsou předmětem soudcovského, správního nebo rozhodčího zástavního práva, které vzniklo přede dnem, kdy byly fyzické nebo právnické osoby, subjekty nebo orgány uvedené v odstavci 1 zařazeny do přílohy III, nebo se na ně vztahuje soudní nebo správní rozhodnutí či rozhodčí nález vynesené před tímto dnem;
b)
finanční prostředky a hospodářské zdroje budou použity výlučně k uspokojení pohledávek zajištěných takovým zástavním právem nebo uznaných jako platné takovým rozhodnutím či nálezem, a to v mezích stanovených příslušnými právními předpisy, jimiž se řídí práva osob uplatňujících takové nároky;
c)
zástavní právo nebo rozhodnutí či nález není ve prospěch osoby, subjektu nebo orgánu uvedeného v příloze III;
d)
uznání zástavního práva nebo rozhodnutí není v rozporu s veřejným pořádkem v daném členském státě.
Členské státy informují ostatní členské státy a Komisi o každém povolení uděleném podle tohoto odstavce.
5. Odstavec 2 se nepoužije na připsání k zmrazeným účtům:
a)
úroků nebo jiných výnosů z těchto účtů; nebo
b)
plateb splatných podle smluv, dohod nebo závazků, které byly uzavřeny nebo vznikly přede dnem, od nějž se na tyto účty vztahují ustanovení tohoto rozhodnutí,
pokud se na takové úroky, jiné výnosy a platby i nadále vztahuje odstavec 1.
Článek 3
1. Rada provádí změny přílohy I na základě rozhodnutí Rady bezpečnosti nebo výboru.
2. Rada na návrh členského státu nebo vysokého představitele Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku přijme podle potřeby změny seznamů uvedených v přílohách II a III.
3. Rada sdělí dotčené fyzické nebo právnické osobě, subjektu nebo orgánu uvedeným na seznamu v příloze III své rozhodnutí včetně důvodů jejich zařazení na seznam, a to buď přímo, je-li známa jejich adresa, nebo zveřejněním oznámení, a tím umožní těmto fyzickým nebo právnickým osobám, subjektům či orgánům se k záležitosti vyjádřit.
4. Jsou-li předloženy připomínky nebo nové podstatné důkazy, Rada své rozhodnutí přezkoumá a o této skutečnosti informuje dotčenou fyzickou nebo právnickou osobu, subjekt nebo orgán, které jsou uvedeny na seznamu v příloze III.
Článek 4
Pro dosažení co největšího účinku opatření stanovených v tomto rozhodnutí Unie vybízí třetí státy, aby přijaly omezující opatření zmíněným opatřením podobná.
Článek 5
1. Toto rozhodnutí se odpovídajícím způsobem přezkoumá, změní nebo zruší, zejména s ohledem na příslušná rozhodnutí Rady bezpečnosti OSN.
2. Opatření podle čl. 1 odst. 1 písm. b) a článku 2 se pravidelně a nejméně každých dvanáct měsíců přezkoumávají. Tato opatření se přestanou používat pro dotčené osoby a subjekty, pokud Rada postupem podle čl. 3 odst. 2 stanoví, že již nejsou nadále splněny podmínky pro jejich použití.
Článek 6
Rozhodnutí 2012/237/SZBP se zrušuje.
Článek 7
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
V Bruselu dne 31. května 2012.