KOMMISSIONENS FORORDNING (EU) Nr. 267/2010
af 24. marts 2010
om anvendelse af artikel 101, stk. 3, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde på visse kategorier af aftaler, vedtagelser og samordnet praksis på forsikringsområdet
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Rådets forordning (EØF) nr. 1534/91 af 31. maj 1991 om anvendelse af traktatens artikel 85, stk. 3, på visse kategorier af aftaler, vedtagelser og samordnet praksis på forsikringsområdet (1), særlig artikel 1, stk. 1, litra a), b), c) og e),
efter offentliggørelse af et udkast til denne forordning,
efter høring af Det rådgivende Udvalg for Kartel- og Monopolspørgsmål, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
I medfør af forordning (EØF) nr. 1534/91 har Kommissionen beføjelse til ved forordning at anvende artikel 101, stk. 3, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (2) på visse kategorier af aftaler, vedtagelser og samordnet praksis på forsikringsområdet, der tager sigte på samarbejde om:
-
opstilling af fælles tariffer for risikopræmier baseret på kollektive statistikker eller på skadeshyppighed
-
opstilling af fælles standardpolicebetingelser
-
fælles dækning af bestemte former for risici
-
skadesopgørelse
-
afprøvning og godkendelse af sikkerhedsudstyr
-
registre vedrørende øgede risici og oplysningssystemer i forbindelse hermed.
(2)
I medfør af forordning (EØF) nr. 1534/91 har Kommissionen vedtaget forordning (EF) nr. 358/2003 af 27. februar 2003 om anvendelse af traktatens artikel 81, stk. 3, på visse kategorier af aftaler, vedtagelser og samordnet praksis på forsikringsområdet (3). Forordning (EF) nr. 358/2003 udløber den 31. marts 2010.
(3)
Forordning (EF) nr. 358/2003 indrømmer ikke fritagelse for aftaler om skadesopgørelse og om registre vedrørende øgede risici og oplysningssystemer i forbindelse hermed. Kommissionen fandt ikke, at den havde tilstrækkelige erfaringer vedrørende behandling af enkeltsager til at gøre brug af de beføjelser, forordning (EØF) nr. 1534/91 tillagde den på disse områder. Denne situation har ikke ændret sig. Selv om forordning (EF) nr. 358/2003 indrømmede fritagelse for opstilling af standardpolicebetingelser og for afprøvning og godkendelse af sikkerhedsudstyr, bør dette ikke være tilfældet med nærværende forordning, da Kommissionens undersøgelse af, hvordan forordning (EF) nr. 358/2003 har fungeret, viste, at det ikke længere var nødvendigt at medtage sådanne aftaler i en sektorspecifik gruppefritagelsesforordning. I en situation, hvor disse to kategorier af aftaler ikke er specifikke for forsikringssektoren og, som det fremgik af undersøgelsen, også kan give anledning til visse konkurrencemæssige betænkeligheder, er det mere hensigtsmæssigt, at de er undergivet selvvurdering.
(4)
Efter en offentlig høring, der blev indledt den 17. april 2008, vedtog Kommissionen den 24. marts 2009 en rapport til Europa-Parlamentet og Rådet om forordning (EF) nr. 358/2003 (rapporten) (4). Rapporten og det ledsagende arbejdsdokument (arbejdsdokumentet) indeholdt foreløbige forslag til ændring af forordning (EF) nr. 358/2003. Den 2. juni 2009 afholdt Kommissionen et offentligt møde med de berørte parter, bl.a. repræsentanter for forsikringssektoren, forbrugerorganisationer og de nationale konkurrencemyndigheder, om rapportens og arbejdsdokumentets konklusioner og forslag.
(5)
Denne forordning bør sikre en effektiv beskyttelse af konkurrencen og samtidig skabe fordele for forbrugerne og give virksomhederne den nødvendige retssikkerhed. Ved virkeliggørelsen af disse mål bør der tages hensyn til Kommissionens erfaringer på dette område og til resultaterne af høringerne forud for vedtagelsen af denne forordning.
(6)
I henhold til forordning (EØF) nr. 1534/91 skal Kommissionens fritagelsesforordning fastlægge, hvilke kategorier af aftaler, vedtagelser og samordnet praksis den finder anvendelse på, angive, hvilke begrænsninger eller bestemmelser der må eller ikke må optræde i aftalerne, vedtagelserne eller den samordnede praksis, og fastsætte, hvilke bestemmelser aftalerne, vedtagelserne eller den samordnede praksis skal indeholde, eller hvilke øvrige betingelser de skal opfylde.
(7)
Det vil dog være hensigtsmæssigt fortsat at følge den ved forordning (EF) nr. 358/2003 anvendte fremgangsmåde med hovedsagelig at fastlægge, hvilke kategorier af aftaler der er fritaget, når en nærmere fastsat grænse for markedsandelen ikke er overskredet, og hvilke begrænsninger eller bestemmelser sådanne aftaler ikke må indeholde.
(8)
Adgangen til at drage fordel af gruppefritagelsen, der er fastsat i denne forordning, bør begrænses til de aftaler, der med tilstrækkelig sikkerhed kan antages at opfylde betingelserne i traktatens artikel 101, stk. 3. For anvendelse af traktatens artikel 101, stk. 3, ved forordning er det ikke nødvendigt at definere, hvilke aftaler der kan falde ind under traktatens artikel 101, stk. 1. Der foreligger heller ingen formodning om, at aftaler, der ikke er omfattet af denne forordning, falder ind under traktatens artikel 101, stk. 1, eller at de ikke opfylder betingelserne i traktatens artikel 101, stk. 3. Ved en individuel vurdering af aftaler i henhold til traktatens artikel 101, stk. 1, skal der tages hensyn til mange faktorer, navnlig markedsstrukturen på det relevante marked.
(9)
Samarbejde mellem forsikringsvirksomheder eller inden for sammenslutninger af virksomheder om indsamling af data (der også kan omfatte en række statistiske beregninger) til beregning af de hidtidige gennemsnitsomkostninger ved dækning af en bestemt risiko eller, for livsforsikrings vedkommende, dødelighedstabeller eller tabeller over sygdoms-, ulykkes- og invaliditetsfrekvens kan give et bedre kendskab til risiciene og gør risikovurderingen lettere for de enkelte forsikringsvirksomheder. Dette kan igen gøre det lettere at komme ind på markedet og dermed være til gavn for forbrugerne. Det samme gælder fælles undersøgelser af, hvorledes omstændigheder, der ligger uden for de deltagende virksomheders kontrol, kan ventes at påvirke antallet eller omfanget af krav eller udbyttet af forskellige former for investeringer. Det må imidlertid sikres, at et sådant samarbejde kun fritages i det omfang, det er nødvendigt for at nå disse mål. Det bør derfor især fastsættes, at aftaler om bruttopræmier ikke er fritaget. De kan nemlig være lavere end de beløb, der fremgår af de pågældende datasamlinger, tabeller eller undersøgelser, idet forsikringsvirksomhederne kan anvende indtægterne af deres investeringer til at nedsætte præmierne. Desuden bør de pågældende datasamlinger, tabeller eller undersøgelser være uforbindende og kun have vejledende karakter. Udveksling af data, der ikke er nødvendige for at nå de i denne betragtning nævnte mål, bør ikke være omfattet af denne forordning.
(10)
Jo snævrere de kategorier er, hvori de statistiske oplysninger om de hidtidige omkostninger ved dækning af en bestemt risiko opdeles, desto større spillerum har forsikringsvirksomhederne desuden til at differentiere deres bruttopræmier ved deres beregninger heraf. Der bør derfor indrømmes fritagelse for fælles indsamling af data om de hidtidige risikoomkostninger på betingelse af, at de statistikker, der stilles til rådighed, er så detaljerede og differentierede, som det aktuarmæssigt er formålstjenligt.
(11)
Desuden er adgangen til fælles datasamlinger, tabeller og undersøgelser nødvendig såvel for forsikringsvirksomheder, der er aktive på det pågældende geografiske marked eller produktmarked, som for forsikringsvirksomheder, der påtænker at gå ind på dette marked. Adgang til sådanne datasamlinger, tabeller og undersøgelser kan også være værdifuld for forbruger- eller kundeorganisationer. Forsikringsvirksomheder, der endnu ikke er aktive på det pågældende marked, og forbruger- og kundeorganisationer bør have adgang til sådanne datasamlinger, tabeller og undersøgelser på vilkår, som er rimelige, overkommelige og ikke-diskriminerende i forhold til de vilkår, der gælder for forsikringsvirksomheder, som allerede er aktive på markedet. Sådanne vilkår kan f.eks. bestå i, at forsikringsvirksomheder, der endnu ikke opererer på markedet, forpligter sig til at udlevere statistiske oplysninger om forsikringskrav, hvis de nogensinde går ind på markedet, og kan også omfatte medlemskab af den sammenslutning af forsikringsvirksomheder, der har ansvaret for at udarbejde datasamlingerne. Hvad angår adgang for forbruger- og kundeorganisationer, kan der dog gøres en undtagelse på grund af hensynet til den offentlige sikkerhed, f.eks. hvor adgangen vedrører nukleare anlægs sikkerhedssystemer eller svagheder i systemer til forebyggelse af oversvømmelser.
(12)
Pålideligheden af de fælles datasamlinger, tabeller og undersøgelser øges, jo større deres statistiske grundlag er. Forsikringsvirksomheder med store markedsandele kan selv samle tilstrækkeligt statistisk materiale til at opnå pålidelige datasamlinger, men det vil virksomheder med små markedsandele måske ikke være i stand til, og nytilkomne virksomheder i endnu mindre grad. Når der i sådanne fælles datasamlinger, tabeller og undersøgelser medtages oplysninger fra alle forsikringsvirksomheder på markedet, også de store, virker det som udgangspunkt fremmende for konkurrencen, fordi det hjælper de små forsikringsvirksomheder og letter adgangen til markedet. I betragtning af dette særlige træk ved forsikringssektoren er det ikke hensigtsmæssigt at gøre en fritagelse af sådanne fælles datasamlinger, tabeller og undersøgelser betinget af, at bestemte markedsandelstærskler ikke overskrides.
(13)
Co-assurance- og co-reassurancepooler kan under visse nærmere omstændigheder være nødvendige for at sætte de virksomheder, der deltager i poolen, i stand til at tilbyde forsikring eller genforsikring af risici, som de måske kun kunne tilbyde en utilstrækkelig dækning af, hvis poolen ikke fandtes. Sådanne pooler giver normalt ikke anledning til en begrænsning af konkurrencen som omhandlet i traktatens artikel 101, stk. 1, og er derfor ikke omfattede af forbuddet i nævnte bestemmelse.
(14)
Co-assurance- og co-reassurancepooler kan sætte forsikrings- og genforsikringsvirksomheder i stand til at tilbyde forsikring eller genforsikring af risici, også selv om en sådan pool er mere vidtrækkende end nødvendigt for at sikre, at den pågældende risiko dækkes. Sådanne pooler kan imidlertid indebære konkurrencebegrænsninger, bl.a. i form af en standardisering af forsikringsbetingelserne og endda af forsikringssummer og præmier. Det vil derfor være hensigtsmæssigt at fastsætte, under hvilke omstændigheder sådanne pooler kan fritages.
(15)
For helt nye risici er det ikke muligt på forhånd at vide, hvilken tegningskapacitet der kræves for at dække risikoen, eller om to eller flere pooler kan tilbyde den pågældende forsikringstype uafhængigt af hinanden. En poolaftale om co-assurance eller co-reassurance af sådanne nye risici kan derfor fritages i en begrænset periode uden en markedsandelstærskel. Tre år må anses for at være tilstrækkeligt til indsamling af de oplysninger om hidtidige forsikringskrav, som er nødvendige for, at det kan vurderes, om der er behov for en pool.
(16)
Risici, der ikke tidligere fandtes, bør betragtes som nye risici. Undtagelsesvis kan en risiko betragtes som en ny risiko, hvis dens art ud fra en objektiv analyse har ændret sig så væsentligt, at det ikke på forhånd er muligt at vide, hvilken tegningskapacitet der kræves for at dække risikoen.
(17)
For risici, der ikke er nye, kan co-assurance- og co-reassurancepooler, der indebærer en begrænsning af konkurrencen, under visse nærmere omstændigheder være forbundet med sådanne fordele, at det er berettiget at fritage dem efter traktatens artikel 101, stk. 3, selv om de kunne erstattes af to eller flere konkurrerende forsikringsudbydere. De kan f.eks. sætte de deltagende virksomheder i stand til at opnå den fornødne erfaring inden for den pågældende forsikringssektor, eller de kan åbne mulighed for omkostningsbesparelser eller nedsættelse af bruttopræmier i kraft af fælles genforsikring på gunstige vilkår. Alle eventuelle fritagelser bør dog begrænses til aftaler, der ikke giver de pågældende virksomheder mulighed for at udelukke konkurrencen for en væsentlig del af de berørte produkter. Forbrugerne kan imidlertid kun drage reelle fordele af pooler, hvis der hersker tilstrækkelig konkurrence på de relevante markeder, poolerne opererer på. Denne betingelse bør anses for at være opfyldt, når en pools markedsandel holder sig under en bestemt tærskel, og poolen derfor kan formodes at være udsat for faktisk eller potentiel konkurrence fra virksomheder, der ikke deltager i poolen.
(18)
Ved denne forordning bør der derfor indrømmes fritagelse for alle sådanne co-assurance- og co-reassurancepooler, som har eksisteret i mere end tre år, eller som ikke etableres med henblik på dækning af en ny risiko, forudsat at den markedsandel, som de deltagende virksomheder har tilsammen, ikke overstiger visse tærskler. Den lavere tærskel for co-assurancepooler er begrundet i, at der i co-assurancepooler kan være ensartede forsikringsbetingelser og bruttopræmier. Hvorvidt en pool opfylder markedsandelskriteriet, bør vurderes på grundlag af en sammenlægning af samtlige deltagende virksomheders markedsandele. Den enkelte deltagende virksomheds markedsandel er baseret på dens samlede bruttopræmieindtægter både inden for og uden for den pågældende pool på samme relevante marked. Disse fritagelser bør imidlertid kun finde anvendelse, hvis den pågældende pool opfylder de øvrige betingelser, der er fastsat i denne forordning, og som skal sikre, at begrænsningen af konkurrencen mellem de deltagende virksomheder i poolen holdes på et minimum. Det vil i sådanne tilfælde være nødvendigt at afgøre på grundlag af en individuel analyse, om de i denne forordning fastsatte betingelser er opfyldt.
(19)
For at lette indgåelsen af aftaler, som i nogle tilfælde kan kræve betydelige investeringer, bør denne forordnings gyldighedsperiode fastsættes til syv år.
(20)
Kommissionen kan i medfør af artikel 29, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 1/2003 af 16. december 2002 om gennemførelse af konkurrencereglerne i traktatens artikel 81 og 82 (5) inddrage en fritagelse ifølge nærværende forordning, hvis den i et konkret tilfælde fastslår, at en aftale, som fritagelserne i nærværende forordning finder anvendelse på, alligevel har visse virkninger, som er uforenelige med traktatens artikel 101, stk. 3.
(21)
En medlemsstats konkurrencemyndigheder kan i medfør af artikel 29, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1/2003 inddrage en fritagelse ifølge nærværende forordning for den pågældende medlemsstats område eller en del deraf, hvis de i et konkret tilfælde fastslår, at en aftale, som fritagelserne i nærværende forordning finder anvendelse på, alligevel har visse virkninger, som er uforenelige med traktatens artikel 101, stk. 3, på denne medlemsstats område eller en del af dette område, der frembyder alle et særskilt geografisk markeds karakteristika.
(22)
Ved afgørelse af, om fritagelsen ved denne forordning bør inddrages i henhold til artikel 29 i forordning (EF) nr. 1/2003, er de virkninger til skade for konkurrencen, der kan opstå som følge af forbindelser mellem en co-assurance- eller co-reassurancepool og/eller dens deltagende virksomheder og andre pooler og/eller deres deltagende virksomheder på det samme relevante marked, af særlig stor betydning -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
KAPITEL I
DEFINITIONER
Artikel 1
Definitioner
I denne forordning forstås ved:
1) »aftale«: en aftale, en vedtagelse inden for en sammenslutning af virksomheder eller en samordnet praksis
2) »deltagende virksomheder«: virksomheder, der er parter i aftalen, og deres respektive forbundne virksomheder
3) »forbundne virksomheder«:
a)
virksomheder, hvori en af aftaleparterne direkte eller indirekte
i)
råder over mere end halvdelen af stemmerettighederne, eller
ii)
kan udpege mere end halvdelen af medlemmerne af bestyrelsen, direktionen eller andre organer, som repræsenterer virksomheden i retlig henseende, eller
iii)
har ret til at lede virksomhedens forretninger
b)
virksomheder, der direkte eller indirekte har de i litra a) nævnte rettigheder eller beføjelser over en af aftaleparterne
c)
virksomheder, hvori en af de i litra b) omhandlede virksomheder direkte eller indirekte har de i litra a) nævnte rettigheder eller beføjelser
d)
virksomheder, hvori en af aftaleparterne sammen med en eller flere af de virksomheder, der er omhandlet i litra a), b) eller c), i fællesskab har de i litra a) nævnte rettigheder eller beføjelser, eller hvori to eller flere af sidstnævnte virksomheder i fællesskab har de i litra a) nævnte rettigheder eller beføjelser
e)
virksomheder, hvori de i litra a) nævnte rettigheder eller beføjelser indehaves i fællesskab af:
i)
aftaleparterne eller deres respektive forbundne virksomheder, som omhandlet i litra a)-d), eller
ii)
en eller flere aftaleparter eller en eller flere af deres forbundne virksomheder, jf. litra a)-d), og en eller flere tredjeparter
4) »co-assurancepooler«: grupper, der er oprettet af forsikringsvirksomheder, enten direkte eller gennem mæglere eller befuldmægtigede - bortset fra ad hoc-co-assuranceaftaler på tegningsmarkedet, hvor en bestemt del af en given risiko dækkes af en ledende forsikringsvirksomhed, og den resterende del af risikoen dækkes af andre forsikringsvirksomheder, der opfordres til at dække denne resterende del - og som
5) »co-reassurancepooler«: grupper, der er oprettet af forsikringsvirksomheder, enten direkte eller gennem mæglere eller befuldmægtigede, eventuelt med deltagelse af en eller flere genforsikringsvirksomheder - bortset fra ad hoc-co-assuranceaftaler på tegningsmarkedet, hvor en bestemt del af en given risiko dækkes af en ledende forsikringsvirksomhed, og den resterende del af risikoen dækkes af andre forsikringsvirksomheder, der opfordres til at dække denne resterende del - med henblik på:
6) »ny risiko«:
a)
en risiko, der ikke tidligere har bestået, og hvis forsikringsdækning kræver udvikling af et helt nyt forsikringsprodukt og ikke kun en udvidelse, forbedring eller erstatning af et eksisterende forsikringsprodukt, eller
b)
i ekstraordinære tilfælde en risiko, hvis art ud fra en objektiv analyse har ændret sig så væsentligt, at det ikke på forhånd er muligt at vide, hvilken tegningskapacitet der kræves for at dække risikoen
7) »bruttopræmie«: den præmie, som opkræves hos forsikringstageren.
KAPITEL II
FÆLLES DATASAMLINGER, TABELLER OG UNDERSØGELSER
Artikel 2
Fritagelse
I medfør af traktatens artikel 101, stk. 3, og på de i denne forordning fastsatte betingelser finder traktatens artikel 101, stk. 1, ikke anvendelse på aftaler mellem to eller flere virksomheder i forsikringssektoren om:
a)
fælles indsamling og udsendelse af oplysninger, der er nødvendige til følgende formål:
i)
beregning af de hidtidige gennemsnitsomkostninger ved dækning af en bestemt risiko (i det følgende benævnt »datasamlinger«)
ii)
udarbejdelse af dødelighedstabeller samt tabeller, der viser sygdoms-, uhelds- og invaliditetsfrekvens for forsikringer med et kapitaliseringselement (i det følgende benævnt »tabeller«)
b)
fælles gennemførelse af undersøgelser af, hvilke virkninger generelle omstændigheder der ligger uden for de deltagende virksomheders kontrol, kan ventes at få enten for antallet eller omfanget af fremtidige krav for en bestemt risiko eller risikokategori eller for udbyttet af forskellige former for investeringer (i det følgende benævnt »undersøgelser«) samt udsendelse af resultaterne af sådanne undersøgelser.
Artikel 3
Betingelser for fritagelse
1. Fritagelsen efter artikel 2, litra a), finder anvendelse på betingelse af, at datasamlingerne eller tabellerne
a)
er baseret på indsamling af data, som er spredt over et antal risikoår valgt som observationsperiode, og som angår et antal identiske eller sammenlignelige risici, der er tilstrækkeligt til at udgøre et statistisk anvendeligt grundlag for data om bl.a.:
i)
antallet af forsikringskrav i den pågældende periode
ii)
antallet af individuelle risici, som er forsikret i hvert risikoår i den valgte observationsperiode
iii)
den samlede sum, der er udbetalt eller skal udbetales til dækning af forsikringskrav vedrørende den pågældende periode
iv)
den samlede forsikringssum for hvert risikoår i den valgte observationsperiode
b)
indeholder en så detaljeret opdeling af de foreliggende statistiske data, som det aktuarmæssigt er formålstjenligt
c)
under ingen omstændigheder indbefatter tillæg for uforudsete udgifter, indtægter af reserver, administrations- eller handelsomkostninger eller skatter, afgifter eller afgiftslignende bidrag og hverken indeholder indtægter af investeringer eller forventet overskud.
2. Fritagelsen efter artikel 2, finder anvendelse på betingelse af, at datasamlingerne, tabellerne eller undersøgelsesresultaterne
a)
ikke åbner mulighed for at identificere, hvilke forsikringsvirksomheder eller forsikringstagere der er tale om
b)
ved opstillingen og udsendelsen indeholder angivelse af, at de er uforbindende
c)
ikke på nogen måde angiver bruttopræmiernes størrelse
d)
på rimelige, overkommelige og ikke-diskriminerende vilkår gøres tilgængelige for enhver forsikringsvirksomhed, der anmoder om et eksemplar, herunder også forsikringsvirksomheder, der ikke er aktive på det geografiske marked eller det produktmarked, som disse datasamlinger, tabeller eller undersøgelsesresultater angår
e)
på rimelige, overkommelige og ikke-diskriminerende vilkår gøres tilgængelige for forbruger- eller kundeorganisationer, der med henvisning til et begrundet hensyn anmoder specifikt og præcist om adgang til dem, medmindre et afslag på udlevering er objektivt begrundet ud fra hensynet til den offentlige sikkerhed.
Artikel 4
Aftaler udelukket fra fritagelsen
Fritagelsen efter artikel 2 gælder ikke, hvis de deltagende virksomheder indbyrdes forpligter sig til eller pålægger andre virksomheder ikke at benytte andre datasamlinger eller tabeller end dem, der er omhandlet i artikel 2, litra a), eller ikke at fravige resultaterne af de i artikel 2, litra b), omhandlede undersøgelser.
KAPITEL III
FÆLLES DÆKNING AF VISSE RISIKOTYPER
Artikel 5
Fritagelse
I medfør af traktatens artikel 101, stk. 3, og på de i denne forordning fastsatte betingelser finder traktatens artikel 101, stk. 1, ikke anvendelse på aftaler mellem to eller flere virksomheder i forsikringssektoren om oprettelse og drift af pooler af forsikringsvirksomheder eller af forsikrings- og genforsikringsvirksomheder til fælles dækning af en bestemt risikotype i form af co-assurance eller co-reassurance.
Artikel 6
Fritagelsens anvendelse og markedsandelstærskler
1. For co-assurance- eller co-reassurancepooler, der udelukkende oprettes til dækning af nye risici, gælder fritagelsen efter artikel 5 i tre år fra det tidspunkt, hvor poolen første gang blev oprettet, uanset dens markedsandel.
2. For co-assurance- eller co-reassurancepooler, der ikke falder ind under stk. 1, gælder fritagelsen efter artikel 5, så længe denne forordning er i kraft, på betingelse af, at den markedsandel, som alle de deltagende virksomheder har tilsammen inden for og uden for poolen, ikke overstiger:
a)
20 % af noget relevant marked for co-assurancepoolers vedkommende
b)
25 % af noget relevant marked for co-reassurancepoolers vedkommende.
3. Ved beregningen af en deltagende virksomheds markedsandel på det relevante marked skal der tages hensyn til:
a)
den deltagende virksomheds markedsandel inden for den pågældende pool
b)
den deltagende virksomheds markedsandel inden for en anden pool, som den deltager i, på samme relevante marked som den pågældende pool, og
c)
den deltagende virksomheds markedsandel på samme relevante marked som den pågældende pool, men uden deltagelse i nogen pool.
4. Ved anvendelsen af de i stk. 2 fastsatte markedsandelstærskler gælder følgende:
a)
markedsandelen beregnes på grundlag af bruttopræmieindtægterne; foreligger der ingen data om bruttopræmieindtægterne, kan skøn opstillet på basis af andre pålidelige markedsoplysninger, herunder forsikringsdækning eller forsikringsværdi, benyttes til at beregne den pågældende forsikringsvirksomheds markedsandel
b)
markedsandelen beregnes på grundlag af oplysninger vedrørende det foregående kalenderår.
5. Såfremt den i stk. 2, litra a), fastsatte markedsandel ikke i begyndelsen overstiger 20 %, men derefter stiger til over dette niveau uden dog at overstige 25 %, finder fritagelsen efter artikel 5 fortsat anvendelse i to på hinanden følgende kalenderår efter det år, hvor 20 %-grænsen første gang blev overskredet.
6. Såfremt den i stk. 2, litra a), fastsatte markedsandel ikke i begyndelsen overstiger 20 %, men derefter stiger til over 25 %, finder fritagelsen efter artikel 5 fortsat anvendelse i et kalenderår efter det år, hvor 25 %-grænsen første gang blev overskredet.
7. Stk. 5 og 6 kan ikke kombineres, så en periode på to kalenderår overskrides.
8. Såfremt den i stk. 2, litra b), fastsatte markedsandel ikke i begyndelsen overstiger 25 %, men derefter stiger til over dette niveau uden dog at overstige 30 %, finder fritagelsen efter artikel 5 fortsat anvendelse i to på hinanden følgende kalenderår efter det år, hvor 25 %-grænsen første gang blev overskredet.
9. Såfremt den i stk. 2, litra b), fastsatte markedsandel ikke i begyndelsen overstiger 25 %, men derefter stiger til over 30 %, finder fritagelsen efter artikel 5 fortsat anvendelse i et kalenderår efter det år, hvor 30 %-grænsen første gang blev overskredet.
10. Stk. 8 og 9 kan ikke kombineres, så en periode på to kalenderår overskrides.
Artikel 7
Betingelser for fritagelse
Fritagelsen efter artikel 5 finder anvendelse på betingelse af,
a)
at hver deltagende virksomhed har mulighed for med et rimeligt opsigelsesvarsel at trække sig ud af poolen uden derved at pådrage sig sanktioner
b)
at poolens regler ikke forpligter nogen af poolens deltagende virksomheder til at forsikre eller genforsikre gennem poolen og ikke, hverken helt eller delvis, pålægger nogen af de virksomheder, der deltager i poolen begrænsninger med hensyn til at forsikre eller genforsikre nogen risiko af den af poolen dækkede type uden for poolen
c)
at poolens regler ikke indskrænker poolens eller de deltagende virksomheders aktiviteter til kun at omfatte forsikring eller genforsikring af risici i en bestemt geografisk del af EU
d)
at aftalen ikke begrænser produktion eller salg
e)
at aftalen ikke indebærer markeds- eller kundedeling
f)
at medlemmerne af en co-reassurancepool ikke aftaler de bruttopræmier, de anvender for direkte forsikring.
KAPITEL IV
AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
Artikel 8
Overgangsperiode
I perioden fra 1. april 2010 til 30. september 2010 finder forbuddet i traktatens artikel 101, stk. 1, ikke anvendelse på aftaler, som allerede var i kraft den 31. marts 2010, og som ikke opfylder betingelserne for fritagelse efter denne forordning, men opfylder betingelserne for fritagelse efter forordning (EF) nr. 358/2003.
Artikel 9
Gyldighedsperiode
Denne forordning træder i kraft den 1. april 2010.
Den udløber den 31. marts 2017.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 24. marts 2010.
NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 267/2010
ze dne 24. března 2010
o použití čl. 101 odst. 3 Smlouvy o fungování Evropské unie na určité kategorie dohod, rozhodnutí a jednání ve vzájemné shodě v odvětví pojišťovnictví
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1534/91 ze dne 31. května 1991 o použití čl. 85 odst. 3 Smlouvy na určité kategorie dohod, rozhodnutí a jednání ve vzájemné shodě v odvětví pojišťovnictví (1), a zejména na čl. 1 odst. 1 písm. a), b), c) a e) uvedeného nařízení,
poté, co zveřejnila návrh tohoto nařízení,
po konzultaci s Poradním výborem pro restriktivní praktiky a dominantní postavení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení (EHS) č. 1534/91 zmocňuje Komisi k použití čl. 101 odst. 3 Smlouvy o fungování Evropské unie (2) prostřednictvím nařízení na určité kategorie dohod, rozhodnutí a jednání ve vzájemné shodě v odvětví pojišťovnictví, jejichž předmětem je spolupráce v těchto oblastech:
-
stanovení společných sazeb rizikového pojistného, založených na společně zjištěné statistice nebo na počtu pojistných událostí,
-
sestavení vzoru všeobecných pojistných podmínek,
-
společné krytí určitých druhů rizik,
-
likvidace pojistných událostí,
-
kontrola a uznání zabezpečovacích opatření,
-
sestavování seznamů zvýšených rizik a výměna příslušných informací.
(2)
Podle nařízení (EHS) č. 1534/91 přijala Komise nařízení (ES) č. 358/2003 ze dne 27. února 2003 o použití čl. 81 odst. 3 Smlouvy na určité kategorie dohod, rozhodnutí a jednání ve vzájemné shodě v odvětví pojišťovnictví (3). Platnost nařízení (ES) č. 358/2003 končí dnem 31. března 2010.
(3)
Nařízení (ES) č. 358/2003 neuděluje výjimku dohodám týkajícím se likvidace pojistných událostí a sestavování seznamů zvýšených rizik a výměny příslušných informací. Komise měla za to, že postrádá dostatečnou zkušenost při projednávání jednotlivých případů, aby využila pravomoci udělené nařízením (EHS) č. 1534/91 v těchto dvou oblastech. Tato situace se nezměnila. Ačkoliv nařízení (ES) č. 358/2003 udělilo výjimku pro sestavování vzoru všeobecných pojistných podmínek a pro kontrolu a uznávání zabezpečovacích opatření, toto nařízení by tak nemělo činit, jelikož při přezkumu Komise týkajícím se fungování nařízení (ES) č. 358/2003 bylo zjištěno, že již není nutné zahrnout tyto dohody do nařízení o blokové výjimce pro dané odvětví. Jelikož tyto dvě kategorie dohod nejsou specifické pro odvětví pojišťovnictví, a jak prokázal přezkum, mohou vyvolat určité obavy z narušení hospodářské soutěže, je vhodnější, aby se na ně vztahovalo vlastní hodnocení.
(4)
Na základě veřejné konzultace, která byla zahájena dne 17. dubna 2008, přijala Komise dne 24. března 2009 zprávu Evropskému parlamentu a Radě o fungování nařízení (ES) č. 358/2003 (dále jen „zpráva“) (4). Ve zprávě a připojeném pracovním dokumentu (dále jen „pracovní dokument“) byly navrženy předběžné změny nařízení (ES) č. 358/2003. Dne 2. června 2009 uspořádala Komise veřejnou schůzku se zúčastněnými stranami, včetně zástupců odvětví pojišťovnictví, spotřebitelských organizací a vnitrostátních orgánů pro hospodářskou soutěž, která se týkala zjištění a návrhů obsažených ve zprávě a pracovním dokumentu.
(5)
Toto nařízení by mělo zajišťovat účinnou ochranu hospodářské soutěže, přinést výhody spotřebitelům a poskytnout přiměřenou právní jistotu podnikům. Při snaze o dosažení těchto cílů je nutno vzít v úvahu zkušenosti Komise v této oblasti a výsledky konzultací vedoucích k přijetí tohoto nařízení.
(6)
Nařízení (EHS) č. 1534/91 vyžaduje, aby nařízení Komise o blokové výjimce definovalo kategorie dohod, rozhodnutí a jednání ve vzájemné shodě, pro něž platí, určilo omezení nebo ustanovení, jež smí nebo nesmí být obsažena v dohodách, rozhodnutích a jednání ve vzájemné shodě, a určilo ustanovení, která musí být obsažena v dohodách, rozhodnutích a jednání ve vzájemné shodě, nebo jiné podmínky, jež musí být splněny.
(7)
Je však vhodné zachovat přístup přijatý v nařízení (ES) č. 358/2003, které položilo důraz na definování kategorií dohod, které jsou vyňaty do určité úrovně podílu na trhu, a na bližší určení omezení nebo ustanovení, která nesmí být v těchto dohodách obsažena.
(8)
Je třeba omezit výhody blokové výjimky stanovené tímto nařízením na ty dohody, u nichž se lze s dostatečnou jistotou domnívat, že splňují podmínky uvedené v čl. 101 odst. 3 Smlouvy. Pro použití čl. 101 odst. 3 Smlouvy formou nařízení není nezbytné vymezit ty dohody, které mohou spadat do působnosti čl. 101 odst. 1 Smlouvy. Zároveň se také nelze domnívat, že dohody, které nemohou využívat tohoto nařízení, spadají pod čl. 101 odst. 1 Smlouvy nebo nesplňují podmínky čl. 101 odst. 3 Smlouvy. Při jednotlivém hodnocení dohod podle čl. 101 odst. 1 Smlouvy je nutné vzít v úvahu řadu činitelů, zejména strukturu relevantního trhu.
(9)
Spolupráce mezi pojišťovnami nebo v rámci sdružení pojišťoven při kompilaci informací (což může zahrnovat rovněž určité statistické výpočty), jež umožňuje výpočet průměrných nákladů na pokrytí určitého rizika v minulosti nebo, u životního pojištění, vypracování tabulky úmrtnosti nebo četnosti onemocnění, úrazů nebo invalidity, umožňuje zlepšit znalost rizik a usnadňuje výpočet sazby pojistného za rizika u jednotlivých společností. To může zase usnadnit vstup na trh, a tím se stát přínosem pro spotřebitele. Totéž platí pro společné studie o pravděpodobném dopadu vnějších okolností, které mohou ovlivnit četnost nebo rozsah pojistných událostí nebo výnos různých typů investic. Je však nezbytné zajistit, aby taková spolupráce byla vyňata pouze v rozsahu, v jakém je nezbytná pro dosažení těchto cílů. Je tudíž vhodné stanovit, aby dohody o hrubém pojistném vyňaty nebyly. Hrubé pojistné může být ve skutečnosti nižší než částky, které udávají výsledky dotyčných kompilací, tabulek nebo studií, jelikož pojistitelé mohou využít výnosy svých investic k snížení hrubého pojistného. Dotyčné kompilace, tabulky nebo studie by mimoto měly být nezávazné a sloužit pouze pro orientační účely. Toto nařízení by se nemělo vztahovat na výměnu informací, která není nezbytná k dosažení cílů stanovených v tomto bodě odůvodnění.
(10)
Čím užší jsou kategorie, do nichž se řadí statistika nákladů na krytí určitého rizika v minulosti, tím volněji mohou pojišťovny rozlišovat hrubé pojistné při jeho výpočtu. Je tudíž vhodné vyjmout společné kompilace minulých nákladů na rizika pod podmínkou, že dostupné statistické údaje jsou k dispozici tak podrobně a s takovým rozlišením, které by vyhovovalo z pojistně-matematického hlediska.
(11)
Přístup ke společným kompilacím, tabulkám a výsledkům studií je navíc nezbytný jak pro pojišťovny působící na dotyčném zeměpisném nebo produktovém trhu, tak i pro ty, které uvažují o vstupu na trh. Přístup k těmto kompilacím, tabulkám a výsledkům studií může mít obdobně význam pro organizace spotřebitelů nebo organizace zákazníků. Pojišťovnám, které na dotyčném trhu dosud nepůsobí, a organizacím spotřebitelů nebo zákazníků musí být umožněn přístup k těmto kompilacím, tabulkám a výsledkům studií za přiměřených, dostupných a nediskriminačních podmínek ve srovnání s pojišťovnami, které již na trhu působí. Tyto podmínky mohou zahrnovat například závazek ze strany pojišťovny, která ještě nepůsobí na trhu, poskytovat statistické informace o pojistných událostech, pokud by na trh vstoupila, a mohou zahrnovat rovněž členství ve sdružení pojistitelů odpovědném za kompilace. Výjimka z povinnosti poskytnout přístup organizacím spotřebitelů a organizacím zákazníků by měla být možná z důvodu veřejné bezpečnosti, například pokud informace souvisejí s bezpečnostními systémy jaderných elektráren nebo nedostatky systémů pro předcházení povodním.
(12)
Spolehlivost společných kompilací, tabulek a studií je tím vyšší, čím větší je objem statistických údajů, na nichž se zakládá. Pojistitelé s vysokým podílem na trhu mohou sami vytvářet dostatečný objem statistických údajů, aby byli schopni provádět spolehlivé kompilace, což pojistitelé s nízkým podílem na trhu nemohou a u nových účastníků trhu je ještě méně pravděpodobné, že by mohli takovéto statistické údaje vytvářet. Zahrnutí informací od všech pojistitelů na trhu, včetně velkých pojistitelů, do takovýchto společných kompilací, tabulek a studií v zásadě podporuje hospodářskou soutěž tím, že pomáhá menším pojistitelům a usnadňuje vstup na trh. Vzhledem k této specifičnosti odvětví pojišťovnictví není vhodné podmínit jakékoliv výjimky pro tyto společné kompilace, tabulky a studie prahovou hodnotou podílu na trhu.
(13)
Skupiny soupojištění nebo souzajištění mohou být za určitých omezených okolností nezbytné, aby zúčastněné podniky skupiny mohly poskytovat soupojištění nebo souzajištění rizik, pro něž by v případě neexistence této skupiny mohli nabídnout pouze nedostatečné krytí. Tyto typy skupin obvykle nevedou k omezení hospodářské soutěže podle čl. 101 odst. 1 Smlouvy, nejsou tudíž touto smlouvou zakázány.
(14)
Skupiny soupojištění nebo souzajištění mohou pojistitelům a zajistitelům umožnit poskytování pojištění nebo zajištění rizik i v případě, že spojení přesahuje to, co je nezbytné k zajištění krytí tohoto rizika. Takovéto skupiny však mohou představovat omezení hospodářské soutěže, jako je slaďování pojistných podmínek či dokonce výše krytí a pojistného. Je tudíž vhodné stanovit okolnosti, za nichž takové skupiny mohou výjimky využít.
(15)
U zcela nových rizik není možné vědět dopředu, jaký upisovací objem je nezbytný ke krytí rizika, ani to, zda za účelem poskytování zvláštního typu dotyčného pojištění mohou společně existovat dvě nebo více skupin. Dohoda o spojení nabízející soupojištění nebo souzajištění takových nových rizik může být tudíž po určitou dobu vyňata bez prahové hodnoty podílu na trhu. Tři roky by měly představovat přiměřené období pro vytvoření dostatečného objemu informací o pojistných událostech k určení, zda je konkrétní skupina nezbytná, či nikoli.
(16)
Rizika, která dříve neexistovala, by se měla považovat za nová rizika. Riziko však lze za výjimečných okolností považovat za nové riziko, pokud je na základě objektivní analýzy zjištěno, že se charakter rizika změnil natolik výrazně, že není možné vědět dopředu, jaký upisovací objem je nezbytný ke krytí tohoto rizika.
(17)
U rizik, která nejsou nová, mohou takové skupiny soupojištění nebo souzajištění, které s sebou nesou omezení hospodářské soutěže, za určitých omezených okolností využívat výhod, pokud odůvodní výjimku podle čl. 101 odst. 3 Smlouvy, i když by mohly být nahrazeny dvěma nebo více konkurenčními pojišťovacími subjekty. Mohou například umožnit zúčastněným podnikům získat nezbytné zkušenosti v dotyčné oblasti pojištění nebo mohou umožňovat úspory nákladů nebo snížení hrubého pojistného prostřednictvím společného zajištění za výhodných podmínek. Jakákoli výjimka by se však měla omezovat na dohody, které zúčastněným podnikům neumožňují vyloučit hospodářskou soutěž s ohledem na podstatnou část dotyčných produktů. Spotřebitelům mohou skupiny přinést výhody pouze v případě, existuje-li dostatečná hospodářská soutěž na relevantních trzích, na nichž skupiny působí. Tuto podmínku je nutno považovat za splněnou, pokud podíl určité skupiny na trhu je nižší než prahová hodnota, a lze tudíž předpokládat, že tato skupina je vystavena skutečné nebo potenciální hospodářské soutěži ze strany podniků, které se neúčastní této skupiny.
(18)
Toto nařízení by proto mělo udělit výjimku každé skupině soupojištění nebo souzajištění, která existuje déle než tři roky nebo která nebyla zřízena za účelem krytí nového rizika, pod podmínkou, že společný podíl zúčastněných podniků na trhu nepřekročí určité prahové hodnoty. Prahová hodnota pro soupojišťovací skupiny by měla být nižší, jelikož soupojišťovací skupiny mohou sdílet jednotné pojistné podmínky a hrubé pojistné. Za účelem posouzení, zda skupina splňuje podmínku týkající se podílu na trhu, je nutno sečíst celkový podíl zúčastněných podniků na trhu. Podíl na trhu každého zúčastněného podniku vychází z celkového hrubého příjmu daného zúčastněného podniku z pojistného, jak v rámci skupiny, tak mimo ni na stejném relevantním trhu. Tyto výjimky by se však měly uplatnit pouze tehdy, jestliže dotyčná skupina splňuje ostatní podmínky stanovené v tomto nařízení, jež mají za cíl snížit na minimum omezení hospodářské soutěže mezi zúčastněnými podniky ve skupině. V takovýchto případech je nezbytná individuální analýza s cílem určit, zda jsou či nejsou splněny podmínky stanovené v tomto nařízení.
(19)
S cílem usnadnit uzavírání dohod, z nichž některé mohou obsahovat významná investiční rozhodnutí, by doba platnosti tohoto nařízení měla být stanovena na sedm let.
(20)
Komise může odejmout výhodu plynoucí z tohoto nařízení podle čl. 29 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (5), pokud v konkrétním případě zjistí, že dohoda, na kterou se vztahují výjimky uvedené v tomto nařízení, nicméně má dopady, které nejsou slučitelné s čl. 101 odst. 3 Smlouvy.
(21)
Orgán pro hospodářskou soutěž členského státu může odejmout možnost využívat toto nařízení podle čl. 29 odst. 2 nařízení (ES) č. 1/2003 na území členského státu nebo na jeho části; pokud v konkrétním případě dohoda, na kterou se vztahuje výjimka upravená tímto nařízením, má dopady, které nejsou slučitelné s čl. 101 odst. 3 Smlouvy, na území členského státu nebo na jeho části a pokud má toto území všechny vlastnosti odděleného zeměpisného trhu.
(22)
Při určování, zda by měla být podle článku 29 nařízení (ES) č. 1/2003 odejmuta možnost využívat toto nařízení, mohou mít v tomto ohledu zvláštní význam proti soutěžní účinky vyplývající z existence vazeb mezi skupinou soupojištění nebo souzajištění a/nebo jejími zúčastněnými podniky a ostatními skupinami a/nebo jejich zúčastněnými podniky na stejném relevantním trhu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
DEFINICE
Článek 1
Definice
Pro účely tohoto nařízení se použijí tyto definice:
1)
„dohodou“ se rozumí dohoda, rozhodnutí sdružení podniků nebo jednání ve vzájemné shodě;
2)
„zúčastněnými podniky“ se rozumí podniky, které jsou smluvními stranami, a s nimi spojené podniky;
3)
„spojenými podniky“ se rozumí
a)
podniky, v nichž smluvní strana přímo nebo nepřímo
i)
může vykonávat více než polovinu hlasovacích práv nebo
ii)
může jmenovat více než polovinu členů dozorčí rady, představenstva nebo orgánů právně zastupujících podnik nebo
iii)
má právo spravovat záležitosti podniku;
b)
podniky, které mohou přímo nebo nepřímo v podniku, který je stranou dohody, vykonávat práva uvedená v písmenu a);
c)
podniky, ve kterých může podnik uvedený v písmenu b) přímo nebo nepřímo vykonávat práva uvedená v písmenu a);
d)
podniky, ve kterých může smluvní strana spolu s jedním či více podniky uvedenými v písmenech a), b) nebo c) nebo ve kterých mohou dva či více z posledně uvedených podniků společně vykonávat práva uvedená v písmenu a);
e)
podniky, v nichž vykonávají práva uvedená v písmenu a) společně
i)
smluvní strany nebo jejich spojené podniky uvedené v písmenech a) až d) nebo
ii)
jedna nebo více smluvních stran nebo jeden či více s nimi spojených podniků uvedených v písmenech a) až d) a jedna nebo více třetích stran;
4)
„soupojišťovacími skupinami“ se rozumí skupiny zřízené pojišťovnami přímo nebo prostřednictvím makléřů či zplnomocněných zástupců, vyjma soupojišťovacích dohod ad hoc na trhu s upisováním, při němž je určitá část daného rizika kryta vedoucím pojistitelem a zbývající část rizika je kryta ostatními pojistiteli, kteří jsou vyzváni ke krytí tohoto zbývajícího rizika, které
a)
se dohodly na tom, že upíší na jméno a na účet všech účastníků skupiny pojištění uvedené kategorie rizik nebo
b)
svěří upsání a řízení pojištění specifické kategorie rizik jejich jménem a na jejich účet jedné z pojišťoven, společnému makléři nebo společnému orgánu zřízenému za tímto účelem;
5)
„souzajišťovacími skupinami“ se rozumí skupiny zřízené pojišťovnami přímo nebo prostřednictvím makléřů či zplnomocněných zástupců, případně s pomocí jedné nebo více zajišťoven, vyjma dohod o souzajištění ad hoc na trhu s upisováním, při němž je určitá část daného rizika kryta vedoucím pojistitelem a zbývající část rizika je kryta ostatními pojistiteli, kteří jsou vyzváni ke krytí zbývajícího rizika, za účelem
a)
vzájemného zajištění všech nebo části závazků, pokud jde o specifickou kategorii rizik;
b)
okrajově za účelem přijetí na jméno a na účet všech účastníků zajištění téže kategorie rizik;
6)
„novými riziky“ se rozumí
a)
rizika, která dříve neexistovala a jejichž pojistné krytí vyžaduje vývoj zcela nového pojistného produktu, který není ani rozšířením, vylepšením či nahrazením stávajícího pojistného produktu, nebo
b)
ve výjimečných případech rizika, u kterých bylo na základě objektivní analýzy zjištěno, že se jejich charakter změnil natolik výrazně, že není možné vědět dopředu, jaký upisovací objem je nezbytný ke krytí tohoto rizika;
7)
„hrubým pojistným“ se rozumí cena, která je účtována kupujícímu pojistky.
KAPITOLA II
SPOLEČNÉ KOMPILACE, TABULKY A STUDIE
Článek 2
Výjimka
Podle čl. 101 odst. 3 Smlouvy a podle ustanovení tohoto nařízení se čl. 101 odst. 1 Smlouvy nepoužije na dohody uzavřené mezi dvěma nebo více společnostmi v odvětví pojišťovnictví pokud jde o
a)
společnou kompilaci a šíření informací nezbytných pro tyto účely:
i)
výpočet průměrných nákladů na krytí uvedených rizik v minulosti (dále jen „kompilace“),
ii)
vytváření tabulek úmrtnosti a tabulek uvádějících četnost onemocnění, úrazů a invalidity v souvislosti s pojištěním zahrnujícím prvek kapitalizace (dále jen „tabulky“);
b)
společné provádění studií pravděpodobného dopadu obecných vnějších okolností zúčastněných podniků na četnost nebo rozsah budoucích pojistných událostí pro dané riziko nebo kategorii rizik nebo na ziskovost různých typů investic (dále jen „studie“) a šíření výsledků těchto studií.
Článek 3
Podmínky vynětí
1. Výjimka uvedená v čl. 2 písm. a) se použije pod podmínkou, že kompilace nebo tabulky
a)
se vztahují k vybranému počtu rizikových let jako sledovanému období a které se týkají stejných nebo srovnatelných rizik v dostatečném počtu, aby vznikl základ, který by byl statisticky vyhodnotitelný a na základě kterého by mohly být číselně vyjádřeny, mimo jiné
i)
počty pojistných událostí během uvedeného období,
ii)
počty jednotlivých rizik pojištěných v každém roce ve vybraném sledovaném období,
iii)
úhrn provedených nebo splatných plateb, pokud jde o pojistné události vzniklé v uvedeném období,
iv)
souhrn pojistných částek za každý rizikový rok ve vybraném sledovaném období;
b)
zahrnují co nejpodrobnější přehled dostupných statistických údajů, který by vyhovoval z pojistně-matematického hlediska;
c)
v žádném případě neobsahují nepředvídané výdaje, příjem odvozený z rezerv, správní nebo obchodní náklady nebo fiskální či parafiskální příspěvky a nezohledňují výnosy z investic, ani předpokládané zisky.
2. Výjimky uvedené v článku 2 se použije pod podmínkou, že výsledné kompilace, tabulky nebo studie
a)
neoznačují dotyčnou pojišťovnu nebo kteréhokoliv pojištěnce;
b)
po svém dokončení a šíření obsahují sdělení, že nejsou závazné;
c)
neobsahují žádný údaj o výši hrubého pojistného;
d)
jsou zpřístupněny za přiměřených, dostupných a nediskriminačních podmínek kterékoli pojišťovně, která si vyžádá jejich kopii, včetně pojišťoven, které nepůsobí na zeměpisném trhu nebo trhu produktu, k nimž se tyto kompilace, tabulky nebo studie vztahují;
e)
jsou s výjimkou případu, kdy je nezveřejnění objektivně opodstatněno důvody veřejné bezpečnosti, zpřístupněny za přiměřených, dostupných a nediskriminačních podmínek organizacím spotřebitelů nebo organizacím zákazníků, které si vyžádají přístup k těmto kompilacím, tabulkám nebo studiím, a to za konkrétních a přesných podmínek z řádně opodstatněného důvodu.
Článek 4
Dohody, na které se výjimka nevztahuje
Výjimky uvedené v článku 2 se nepoužijí, pokud zúčastněné podniky přijmou závazek nebo se zavážou vzájemně či zavážou jiné podniky nepoužívat kompilace nebo tabulky, jež se liší od těch, které jsou uvedeny v čl. 2 písm. a), nebo se neodchýlit od výsledků studií uvedených v čl. 2 písm. b).
KAPITOLA III
SPOLEČNÉ KRYTÍ URČITÝCH DRUHŮ RIZIK
Článek 5
Výjimka
Podle čl. 101 odst. 3 Smlouvy a s výhradou ustanovení tohoto nařízení se čl. 101 odst. 1 Smlouvy nevztahuje na dohody uzavřené mezi dvěma či více podniky v odvětví pojišťovnictví, pokud jde o vytváření a fungování skupin pojišťoven nebo pojišťoven a zajišťoven pro společné krytí specifických kategorií rizik ve formě soupojištění a souzajištění.
Článek 6
Použití výjimky a prahové hodnoty podílu na trhu
1. Pokud jde o soupojišťovací nebo souzajišťovací skupiny, které jsou vytvořeny výhradně za účelem krytí nových rizik, výjimka uvedená v článku 5 se použije v období tří let ode dne prvního zřízení skupiny bez ohledu na podíl skupiny na trhu.
2. Pokud jde o soupojišťovací nebo souzajišťovací skupiny, které nespadají do oblasti působnosti odstavce 1, výjimka uvedená v článku 5 se použije po dobu platnosti tohoto nařízení pod podmínkou, že společný podíl zúčastněných podniků na trhu nepřekročí
a)
20 % relevantního trhu v případě soupojišťovacích skupin;
b)
25 % relevantního trhu v případě souzajišťovacích skupin.
3. Při výpočtu podílu zúčastněného podniku na relevantním trhu se vezme v úvahu
a)
podíl zúčastněného podniku na trhu v rámci dotyčné skupiny;
b)
podíl zúčastněného podniku v rámci jiné skupiny na stejném relevantním trhu jako v případě dotyčné skupiny, jejímž členem je zúčastněný podnik, a
c)
podíl zúčastněného podniku na stejném relevantním trhu jako v případě dotyčné skupiny mimo jakoukoli skupinu.
4. Pro účely použití prahových hodnot podílu na trhu podle odstavce 2 se použijí tato pravidla:
a)
podíl na trhu se vypočítá na základě hrubého příjmu z pojistného; nejsou-li k dispozici údaje o hrubém příjmu z pojistného, lze ke stanovení podílu dotyčného podniku na trhu použít odhady založené na spolehlivých informacích o trhu, včetně poskytnutého pojistného krytí nebo hodnoty pojištěného rizika;
b)
podíl na trhu se vypočítává na základě údajů z předchozího kalendářního roku.
5. Pokud podíl na trhu uvedený v odst. 2 písm. a) nejdříve nepřesahuje 20 %, následně však vzroste nad tuto úroveň, aniž by překročil 25 %, výjimka stanovená v článku 5 se použije i nadále po dobu dvou po sobě jdoucích kalendářních let následujících po roce, v němž byla poprvé překročena 20 % prahová hodnota.
6. Pokud podíl na trhu uvedený v odst. 2 písm. a) nejdříve nepřesahuje 20 %, avšak následně vzroste nad 25 %, výjimka stanovená v článku 5 se použije i nadále po dobu jednoho kalendářního roku následujícího po roce, v němž byla poprvé překročena 25 % prahová hodnota.
7. Výhodu z odstavců 5 a 6 nelze kombinovat tak, aby bylo překročeno období dvou kalendářních let.
8. Pokud podíl na trhu uvedený v odst. 2 písm. b) nejdříve nepřesahuje 25 %, následně však vzroste nad tuto úroveň, aniž by překročil 30 %, výjimka stanovená v článku 5 se použije i nadále po dobu dvou po sobě jdoucích kalendářních let následujících po roce, v němž byla poprvé překročena 25 % prahová hodnota.
9. Pokud podíl na trhu uvedený v odst. 2 písm. b) nejdříve nepřesahuje 25 %, avšak následně vzroste nad 30 %, výjimka stanovená v článku 5 se použije i nadále po dobu jednoho kalendářního roku následujícího po roce, v němž byla poprvé překročena 30 % prahová hodnota.
10. Výhodu z odstavců 8 a 9 nelze kombinovat tak, aby bylo překročeno období dvou kalendářních let.
Článek 7
Podmínky vynětí
Výjimka uvedená v článku 5 se použije pod podmínkou, že
a)
každý zúčastněný podnik má právo vystoupit ze skupiny s přiměřenou výpovědní lhůtou, aniž by podléhal jakýmkoliv sankcím;
b)
pravidla skupiny nezavazují žádný zúčastněný podnik skupiny pojistit nebo zajistit prostřednictvím skupiny riziko druhu, který skupina kryje, ani neomezují žádný zúčastněný podnik skupiny, aby pojišťoval nebo zajišťoval, celkově nebo částečně, takové riziko mimo skupinu;
c)
pravidla skupiny neomezují činnost skupiny nebo zúčastněných podniků na pojištění nebo zajištění rizik nacházejících se v jakékoli zeměpisné části Unie;
d)
dohoda neomezuje výkon nebo prodej;
e)
dohoda nepřiděluje trhy nebo zákazníky a
f)
zúčastněné podniky souzajišťovací skupiny se nedohodnou na hrubém pojistném, které účtují v přímém pojištění.
KAPITOLA IV
KONEČNÁ USTANOVENÍ
Článek 8
Přechodné období
Zákaz uvedený v čl. 101 odst. 1 Smlouvy se v období od 1. dubna 2010 do 30. září 2010 nevztahuje na dohody již platné ke dni 31. března 2010 a které nesplňují podmínky pro výjimku podle tohoto nařízení, ale které splňují podmínky pro výjimku podle nařízení (ES) č. 358/2003.
Článek 9
Doba platnosti
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. dubna 2010.
Jeho použitelnost skončí dnem 31. března 2017.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 24. března 2010.