KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESFORORDNING (EU) Nr. 745/2011
af 28. juli 2011
om registrering af en betegnelse i registret over beskyttede oprindelsesbetegnelser og beskyttede geografiske betegnelser [Karlovarské trojhránky (BGB)]
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 510/2006 af 20. marts 2006 om beskyttelse af geografiske betegnelser og oprindelsesbetegnelser for landbrugsprodukter og fødevarer (1), særlig artikel 7, stk. 5, tredje afsnit, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
I medfør af artikel 6, stk. 2, og i overensstemmelse med artikel 17, stk. 2, i forordning (EF) nr. 510/2006 blev Tjekkiets ansøgning af 19. oktober 2004 om registrering af betegnelsen »Karlovarské trojhránky« offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende (2).
(2)
Østrig og Tyskland gjorde indsigelse mod registreringen i medfør af artikel 7, stk. 1, i forordning (EF) nr. 510/2006. Det blev fundet, at indsigelserne kunne antages i henhold til artikel 7, stk. 3, første afsnit, litra a), b), c) og d), i nævnte forordning.
(3)
Ved breve af 6. maj 2008 anmodede Kommissionen de pågældende medlemsstater om at finde en indbyrdes løsning efter deres egne interne procedurer.
(4)
Da der hverken kunne opnås enighed mellem Østrig og Tjekkiet eller mellem Tjekkiet og Tyskland inden for den fastsatte frist, skal Kommissionen træffe afgørelse efter den procedure, der er nævnt i artikel 15, stk. 2, i forordning (EF) nr. 510/2006.
(5)
Hvad angår den påståede manglende overholdelse af artikel 2 i forordning (EF) nr. 510/2006 med hensyn til manglende produktion i det geografiske område og kvaliteten af omdømmet har de nationale myndigheder bekræftet, at produktionen finder sted i det geografiske område. Tilknytningen er baseret på produktets særlige kvalitet, som kan tilskrives det geografiske område, navnlig det kildevand, som medgår til produktionen, hvilket er tilstrækkeligt til at opfylde kravene i artikel 2, stk. 1, litra b). Hvorvidt produktet også har et tilstrækkeligt omdømme til at opfylde kravene i artikel 2, stk. 1, er uvæsentligt.
(6)
Af indsigelserne fra Tyskland fremgik det, at varemærker, der indeholder udtrykket »Karlsbader Oblaten«, var blevet registreret før ansøgningen om registrering af betegnelsen »Karlovarské trojhránky« som beskyttet geografisk betegnelse. Det blev desuden dokumenteret, at de tyske forbrugere forbinder betegnelsen »Karlsbader Oblaten« med en bestemt vaffeltype. I forbindelse med indsigelserne blev det dog ikke dokumenteret, at forbrugerne til forskel fra den beskrivende betegnelse »Karlsbader Oblaten« synes, at der er en stærk forbindelse mellem vaflerne og alle eller nogle af varemærkerne, eller at forbrugerne vil kunne blive vildledt med hensyn til et produkts virkelige oprindelse, hvis det bliver markedsført med betegnelsen »Karlovarské trojhránky«. Derfor kan Kommissionen ikke konkludere, at registreringen af betegnelsen »Karlovarské trojhránky« vil være i strid med artikel 3, stk. 4, i forordning (EF) nr. 510/2006.
(7)
Da en fremtrædende del af betegnelserne »Karlsbader Oblaten« og »Karlovarské trojhránky« er enslydende, er det på sin plads at konkludere, at de er delvis enslydende med henblik på anvendelsen af artikel 7, stk. 3, litra c), i forordning (EF) nr. 510/2006. På grund af lighedspunkterne mellem produkterne og deres fælles oprindelse vil ansøgningen om beskyttelse efter artikel 13 i forordning (EF) nr. 510/2006, særlig stk. 1, litra b), desuden kunne medføre, at en kompetent domstol træffer afgørelse om, at betegnelsen »Karlovarské trojhránky«, hvis den registreres, er beskyttet mod, at »Karlsbader Oblaten« anvendes om de pågældende vafler. Det fremgår derfor af den foreliggende dokumentation, at den fortsatte anvendelse af betegnelsen »Karlsbader Oblaten« vil kunne blive skadet af registreringen af »Karlovarské trojhránky«, jf. artikel 7, stk. 3, litra c), i forordning (EF) nr. 510/2006.
(8)
Det blev fundet, at indsigelserne kunne antages, bl.a. fordi registreringen af den foreslåede betegnelse vil skade en delvis enslydende betegnelse, nemlig »Karlsbader Oblaten«, for så vidt som denne betegnelse anvendes på produkter og ikke er beskyttet i henhold til varemærkelovgivningen. Det dokumenteres endvidere, at betegnelsen »Karlsbader Oblaten« stammer fra producenter i den by, som tidligere blev kaldt Karlsbad, og at produktionen af vaflerne med denne betegnelse har eksisteret i lang tid. Desuden dokumenteres det, at anvendelsen af betegnelsen »Karlsbader Oblaten« henviser til et autentisk og traditionelt produkt, som ikke udnytter det omdømme, som »Karlovarské trojhránky« har. Derfor bør den maksimale overgangsperiode, der er omhandlet i artikel 13, stk. 3, i forordning (EF) nr. 510/2006, fastsættes.
(9)
Varemærker, der indeholder udtrykket »Karlsbader Oblaten«, og som før ansøgningen om registrering af »Karlovarské trojhránky« var beskyttet, i kraft af at de var registreret eller havde vundet hævd, kan, da betingelserne i artikel 14, stk. 1, i forordning (EF) nr. 510/2006 ikke er opfyldt, ikke erklæres ugyldige, og den fortsatte anvendelse af dem kan heller ikke forhindres ved registreringen af »Karlovarské trojhránky« som beskyttet geografisk betegnelse, såfremt de generelle krav i varemærkelovgivningen i øvrigt overholdes.
(10)
Med hensyn til, om der er tale om en artsbetegnelse, henvises der i dokumentationsmaterialet i forbindelse med indsigelserne til den generelle anvendelse af udtrykket »Karlsbader Oblaten« og ikke til den generelle anvendelse af »Karlovarské trojhránky«. I indsigelserne dokumenteres det ganske vist, at der i flere tilfælde anvendes generelle beskrivende udtryk, herunder det tyske »Karlsbader Oblaten«, men det dokumenteres ikke, at betegnelsen »Karlovarské trojhránky« anvendes til at beskrive en kategori af produkter, som ikke har oprindelse i regionen Karlovy Vary. I indsigelsen tages der ikke hensyn til situationen i Tjekkiet. På grundlag af de foreliggende oplysninger kan betegnelsen »Karlovarské trojhránky« derfor ikke betragtes som en artsbetegnelse, og artikel 3, stk. 1, i forordning (EF) nr. 510/2006 er ikke overtrådt.
(11)
På baggrund af ovenstående bør betegnelsen »Karlovarské trojhránky« opføres i registret over beskyttede oprindelsesbetegnelser og beskyttede geografiske betegnelser, idet udtrykket »Karlsbader Oblaten« i en overgangsperiode på fem år dog fortsat vil kunne anvendes under omstændigheder, der uden denne overgangsperiode ville være i strid med beskyttelsen efter artikel 13, stk. 1, i forordning (EF) nr. 510/2006.
(12)
Foranstaltningerne i denne forordning er i overensstemmelse med udtalelse fra Den Stående Komité for Beskyttede Geografiske Betegnelser og Beskyttede Oprindelsesbetegnelser -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
Betegnelsen i bilaget til denne forordning registreres.
Artikel 2
1. Udtrykket »Karlsbader Oblaten« kan anvendes som betegnelse for vafler, der ikke opfylder specifikationen for »Karlovarské trojhránky«, i en periode på fem år fra denne forordnings ikrafttrædelse.
2. Varemærker, der indeholder udtrykket »Karlsbader Oblaten«, der var beskyttet, i kraft af at de var registreret eller havde vundet hævd før den 19. oktober 2004, erklæres ikke ugyldige, og den fortsatte anvendelse af dem forhindres heller ikke ved registreringen af »Karlovarské trojhránky« som beskyttet geografisk betegnelse, såfremt de generelle krav i varemærkelovgivningen i øvrigt overholdes.
Artikel 3
Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 28. juli 2011.
PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 745/2011
ze dne 28. července 2011
o zapsání názvu do rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení (Karlovarské trojhránky (CHZO))
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 510/2006 ze dne 20. března 2006 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin (1), a zejména na čl. 7 odst. 5 třetí pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Podle čl. 6 odst. 2 a čl. 17 odst. 2 nařízení (ES) č. 510/2006 byla v Úředním věstníku Evropské unie (2) zveřejněna žádost České republiky ze dne 19. října 2004 o zapsání názvu „Karlovarské trojhránky“.
(2)
Rakousko a Německo vznesly v souladu s čl. 7 odst. 1 nařízení (ES) č. 510/2006 proti zápisu námitku. Námitky byly podle čl. 7 odst. 3 prvního pododstavce písm. a), b), c) a d) uvedeného nařízení shledány přípustnými.
(3)
Dopisy ze dne 6. května 2008 vyzvala Komise dotčené členské státy k hledání vzájemné dohody v souladu s jejich vnitřními postupy.
(4)
Vzhledem k tomu, že Česká republika a Rakousko ani Česká republika a Německo ve stanovené lhůtě dohody nedosáhly, musí Komise postupem podle čl. 15 odst. 2 nařízení (ES) č. 510/2006 přijmout rozhodnutí.
(5)
Pokud jde o námitku, že nejsou dodržena ustanovení článku 2 nařízení (ES) č. 510/2006, protože produkce neprobíhá v uvedené zeměpisné oblasti a výrobek nedosahuje požadované jakosti a pověsti, příslušné vnitrostátní orgány potvrdily, že produkce v dané zeměpisné oblasti skutečně probíhá. Souvislost byla založena na zvláštní jakosti produktu, kterou lze přičíst zeměpisnému původu, konkrétně vřídelní vodě, jíž se využívá při výrobě, což dostatečně splňuje požadavky čl. 2 odst. 1 písm. b); zda produkt má či nemá také dostatečnou pověst, aby splňoval požadavky čl. 2 odst. 1, nebylo podstatné.
(6)
Z námitky vznesené Německem je patrné, že ochranné známky obsahující výraz „Karlsbader Oblaten“ byly zapsány před podáním žádosti o zápis názvu „Karlovarské trojhránky“ jako chráněného zeměpisného označení. Byly rovněž poskytnuty důkazy, že spotřebitelé v Německu spojují označení „Karlsbader Oblaten“ s určitým druhem oplatky. Námitka však neobsahovala žádný důkaz, že spotřebitelé výrazně spojují oplatky se všemi nebo některými ochrannými známkami, které se liší od popisného označení „Karlsbader Oblaten“, ani že by spotřebitelé mohli být uvedeni v omyl ohledně skutečné identity produktu uváděného na trh pod názvem „Karlovarské trojhránky“. Komise proto nemůže učinit závěr, že by zápis názvu „Karlovarské trojhránky“ byl v rozporu s čl. 3 odst. 4 nařízení (ES) č. 510/2006.
(7)
Protože nejvýznamnější část názvů „Karlsbader Oblaten“ a „Karlovarské trojhránky“ je totožná, lze logicky vyvodit, že pro účely čl. 7 odst. 3 písm. c) nařízení (ES) č. 510/2006 jsou oba názvy zčásti totožné. Stejně tak i s ohledem na skutečnost, že se oba produkty vyznačují podobnými znaky a mají společný původ, by použití ustanovení o ochraně uvedeného v článku 13 nařízení (ES) č. 510/2006, a zejména v odst. 1 písm. b), mohlo vést příslušný soud k závěru, že název „Karlovarské trojhránky“, pokud by byl zapsán, je chráněn proti použití názvu „Karlsbader Oblaten“ na daných oplatkách. Z důkazů tudíž vyplývá, že ve smyslu čl. 7 odst. 3 písm. c) nařízení (ES) č. 510/2006 by další existence názvu „Karlsbader Oblaten“ mohla být zapsáním názvu „Karlovarské trojhránky“ ohrožena.
(8)
Námitky byly prohlášeny za přípustné mimo jiné proto, že zapsání navrhovaného názvu by ohrozilo existenci částečně totožného názvu, tj. „Karlsbader Oblaten“, pokud se tohoto názvu používá na výrobku a není-li chráněn právními předpisy pro ochranné známky. Dále z důkazů vyplývá, že název „Karlsbader Oblaten“ dali produktu výrobci ve městě dříve známém jako Karlsbad a že výroba takto označených oplatek probíhala po značně dlouhou dobu. Z důkazů je navíc zřejmé, že používání názvu „Karlsbader Oblaten“ se vztahovalo na původní a tradiční produkt, který nevyužíval pověsti produktu „Karlovarské trojhránky“. Z těchto důvodů je třeba stanovit maximální přechodné období uvedené v čl. 13 odst. 3 nařízení (ES) č. 510/2006.
(9)
Pokud jde o ochranné známky obsahující výraz „Karlsbader Oblaten“, které byly chráněny zapsáním nebo získány používáním před podáním žádosti o zapsání názvu „Karlovarské trojhránky“, jelikož nejsou splněny podmínky stanovené v čl. 14 odst. 1, nelze zapsáním názvu „Karlovarské trojhránky“ jako chráněného zeměpisného označení uvedené ochranné známky zrušit ani bránit jejich dalšímu používání, jestliže jsou jinak splněny obecné požadavky stanovené právními předpisy pro ochranné známky.
(10)
Pokud jde o druhový charakter, důkazy předložené v námitce se týkaly obecného používání výrazu „Karlsbader Oblaten“, a nikoliv výrazu „Karlovarské trojhránky“. Zatímco jsou v námitkách uvedeny důkazy dokládající časté používání výrazu jako obecného popisného označení, včetně německého „Karlsbader Oblaten“, nebyl předložen žádný důkaz, že názvu „Karlovarské trojhránky“ se používá k označení kategorie produktů, které nevznikají v karlovarském kraji. Námitka nebere v úvahu situaci v České republice. Z těchto důvodů nelze na základě předložených informací považovat název „Karlovarské trojhránky“ za druhové označení, a nejedná se tedy o nedodržení ustanovení čl. 3 odst. 1 nařízení (ES) č. 510/2006.
(11)
S ohledem na výše uvedené skutečnosti by název „Karlovarské trojhránky“ měl být zapsán do rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení s výhradou přechodného období pěti let, během něhož je možné dále používat výraz „Karlsbader Oblaten“ za okolností, které by s výjimkou přechodného období mohly být v rozporu s ochranou stanovenou v čl. 13 odst. 1 nařízení (ES) č. 510/2006.
(12)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro chráněná zeměpisná označení a chráněná označení původu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Označení uvedené v příloze tohoto nařízení se zapisuje do rejstříku.
Článek 2
1. Výraz „Karlsbader Oblaten“ může být používán k označení oplatek, které neodpovídají specifikaci uvedené pro „Karlovarské trojhránky“, po dobu pěti let ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost.
2. Ochranné známky obsahující výraz „Karlsbader Oblaten“, které byly chráněny zapsáním nebo získány používáním přede dnem 19. října 2004, nelze zrušit ani bránit jejich dalšímu používání zapsáním názvu „Karlovarské trojhránky“ jako chráněného zeměpisného označení, pokud jsou jinak splněny obecné požadavky stanovené právními předpisy pro ochranné známky.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 28. července 2011.