RÅDETS AFGØRELSE
af 26. juli 2010
om, hvordan Tjenesten for EU's Optræden Udadtil skal tilrettelægges og fungere
(2010/427/EU)
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Union, særlig artikel 27, stk. 3,
under henvisning til forslag fra Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik (»den højtstående repræsentant«),
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet,
under henvisning til godkendelse fra Europa-Kommissionen, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Formålet med denne afgørelse er at fastlægge, hvordan Tjenesten for EU's Optræden Udadtil (»EU-Udenrigstjenesten«) skal tilrettelægges og fungere som et funktionelt autonomt EU-organ under den højtstående repræsentants myndighed, jf. artikel 27, stk. 3, i traktaten om Den Europæiske Union (»TEU«) som ændret ved Lissabontraktaten. Denne afgørelse og navnlig anvendelsen af udtrykket »den højtstående repræsentant« vil blive fortolket i overensstemmelse med dennes forskellige funktioner i medfør af artikel 18 i TEU.
(2)
I overensstemmelse med artikel 21, stk. 3, andet afsnit, i TEU, påser Unionen, at der er sammenhæng mellem de forskellige områder inden for dens optræden udadtil og mellem disse områder og dens øvrige politikker. Rådet og Kommissionen, der bistås af Unionens højtstående repræsentant, vil sikre denne sammenhæng og vil samarbejde i den henseende.
(3)
EU-Udenrigstjenesten vil støtte den højtstående repræsentant, der også er næstformand i Kommissionen og formand for Rådet for Udenrigsanliggender, under opfyldelsen af dennes mandat, der er at føre Unionens fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik (»FUSP«) og påse, at der er sammenhæng i Unionens optræden udadtil, som omhandlet i navnlig artikel 18 og 27 i TEU. EU-Udenrigstjenesten vil støtte den højtstående repræsentant i dennes egenskab af formand for Rådet for Udenrigsanliggender, uden at dette berører Generalsekretariatet for Rådets sædvanlige opgaver. EU-Udenrigstjenesten vil også støtte også den højtstående repræsentant i dennes egenskab af næstformand i Kommissionen for så vidt angår varetagelsen i Kommissionen af de ansvarsområder, Kommissionen har med hensyn til eksterne forbindelser, samt koordineringen af de andre aspekter af Unionens optræden udadtil, uden at dette berører Kommissionens tjenestegrenes sædvanlige opgaver.
(4)
EU-Udenrigstjenesten bør, når den bidrager til Unionens eksterne samarbejdsprogrammer, søge at sikre, at programmerne opfylder målene for optræden udadtil, jf. artikel 21 i TEU, især stk. 2, litra d), og at de respekterer målene for EU's udviklingspolitik i overensstemmelse med artikel 208 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (»TEUF«). I den forbindelse bør EU-Udenrigstjenesten også fremme opfyldelsen af målene for den europæiske konsensus om udvikling (1) og den europæiske konsensus om humanitær bistand (2).
(5)
Det følger af Lissabontraktaten, at EU-Udenrigstjenesten for at gennemføre traktatens bestemmelser skal være operationel så hurtigt som muligt efter traktatens ikrafttræden.
(6)
Europa-Parlamentet vil fuldt ud spille sin rolle i Unionens optræden udadtil, herunder sine politiske kontrolfunktioner som omhandlet i artikel 14, stk. 1, i TEU, samt i lovgivnings- og budgetspørgsmål som fastsat i traktaterne. Desuden vil den højtstående repræsentant regelmæssigt høre Europa-Parlamentet om de vigtigste aspekter og grundlæggende valg i forbindelse med FUSP i overensstemmelse med artikel 36 i TEU, og den højtstående repræsentant påser, at der tages behørigt hensyn til Europa-Parlamentets synspunkter. EU-Udenrigstjenesten bistår den højtstående repræsentant hermed. Der bør udformes særlige ordninger med henblik på at give medlemmer af Europa-Parlamentet adgang til klassificerede dokumenter og informationer på FUSP-området. Indtil der er vedtaget sådanne ordninger, vil de eksisterende bestemmelser i den interinstitutionelle aftale af 20. november 2002 mellem Europa-Parlamentet og Rådet om Europa-Parlamentets adgang til Rådets følsomme oplysninger på det sikkerheds- og forsvarspolitiske område (3) finde anvendelse.
(7)
Den højtstående repræsentant eller dennes repræsentant bør varetage de ansvarsopgaver, der er omhandlet i de respektive retsakter om oprettelse af Det Europæiske Forsvarsagentur (4), EU's Satellitcenter (5), Den Europæiske Unions Institut for Sikkerhedsstudier (6) og Det Europæiske Sikkerheds- og Forsvarsakademi (7). EU-Udenrigstjenesten bør yde disse enheder den støtte, der i øjeblikket ydes af Generalsekretariatet for Rådet.
(8)
Der bør vedtages bestemmelser om EU-Udenrigstjenestens personale og ansættelse heraf, hvis sådanne bestemmelser er nødvendige for at fastlægge, hvordan EU-Udenrigstjenesten skal tilrettelægges og fungere. Sideløbende hermed bør der i overensstemmelse med artikel 336 i TEUF foretages de nødvendige ændringer af vedtægten for tjenestemænd i De Europæiske Fællesskaber (»personalevedtægten«) og ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte i Fællesskaberne (8) (»AØAF«), jf. dog artikel 298 i TEUF. I personalesager behandles EU-Udenrigstjenesten som en institution i henhold til personalevedtægten og AØAF. Den højtstående repræsentant vil blive ansættelsesmyndighed for både tjenestemænd, der er omfattet af personalevedtægten, og ansatte, der er omfattet af AØAF. Antallet af tjenestemænd og øvrige ansatte i EU-Udenrigstjenesten vil blive fastsat hvert år som led i budgetproceduren og vil blive afspejlet i stillingsfortegnelsen.
(9)
EU-Udenrigstjenestens personale bør i udøvelsen af dets tjeneste og i dets adfærd udelukkende lade sig lede af Unionens interesser.
(10)
Ansættelse bør være baseret på fortjeneste og sikre passende geografisk balance og balance mellem kønnene. EU-Udenrigstjenestens personale bør have en fornuftig tilstedeværelse af statsborgere fra alle medlemsstaterne. Den revision, der efter planen skal foretages i 2013, bør også omfatte dette spørgsmål, herunder om nødvendigt forslag til yderligere specifikke foranstaltninger med henblik på at korrigere eventuelle ubalancer.
(11)
I overensstemmelse med artikel 27, stk. 3, i TEU omfatter EU-Udenrigstjenesten tjenestemænd fra Generalsekretariatet for Rådet og Kommissionen samt udstationeret personale fra medlemsstaternes diplomatiske tjenester. Med henblik herpå vil de relevante tjenestegrene og funktioner i Generalsekretariatet for Rådet og Kommissionen blive overført til EU-Udenrigstjenesten sammen med tjenestemænd og midlertidigt ansatte, der beklæder stillinger i sådanne tjenestegrene eller funktioner. Inden den 1. juli 2013 vil EU-Udenrigstjenesten udelukkende ansætte tjenestemænd fra Generalsekretariatet for Rådet og Kommissionen samt personale, der er udstationeret fra medlemsstaternes diplomatiske tjenester. Efter denne dato bør alle tjenestemænd og øvrige ansatte i Den Europæiske Union kunne søge de ledige stillinger i EU-Udenrigstjenesten.
(12)
EU-Udenrigstjenesten kan i specifikke tilfælde anvende specialiserede udstationerede nationale eksperter, som vil blive underlagt den højtstående repræsentants myndighed. Nationale eksperter, der er udstationeret i EU-Udenrigstjenesten, vil ikke blive medregnet i den tredjedel af EU-Udenrigstjenestens samlede personale på administrator (»AD«) niveau, som personale fra medlemsstaterne bør udgøre, når EU-Udenrigstjenesten vil være nået op på fuld kapacitet. Deres overførsel i oprettelsesfasen for EU-Udenrigstjenesten vil ikke blive automatisk og vil ske med godkendelse fra myndighederne i de medlemsstater, de kommer fra. Ved datoen for udløbet af kontrakten for en udstationeret national ekspert, der er overført til EU-Udenrigstjenesten i henhold til artikel 7, vil den relevante funktion blive konverteret til en stilling som midlertidigt ansat i tilfælde, hvor den funktion, som den udstationerede nationale ekspert udførte, svarer til en funktion, der normalt udføres af personale på AD-niveau, forudsat at den nødvendige stilling er til rådighed i stillingsfortegnelsen.
(13)
Kommissionen og EU-Udenrigstjenesten aftaler de detaljerede ordninger med hensyn til udstedelse af instrukser fra Kommissionen til delegationerne. Disse bør navnlig foreskrive, at når Kommissionen vil udstede instrukser til delegationerne, vil den samtidig give delegationscheferne og EU-Udenrigstjenestens centraladministration en kopi heraf.
(14)
Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 af 25. juni 2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget (9) (»finansforordningen«) bør ændres, således at EU-Udenrigstjenesten indsættes i dens artikel 1 med en specifik sektion i EU-budgettet. I overensstemmelse med de gældende regler og som det er tilfældet med andre institutioner vil en del af Revisionsrettens årsberetning endvidere blive afsat til EU-Udenrigstjenesten, og EU-Udenrigstjenesten vil afgive svar på sådanne beretninger. EU-Udenrigstjenesten vil blive underlagt dechargeprocedurer, jf. artikel 319 i TEUF og artikel 145-147 i finansforordningen. Den højtstående repræsentant yder Europa-Parlamentet al den støtte, der er nødvendig for udøvelsen af Europa-Parlamentets rettigheder som dechargemyndighed. Gennemførelsen af driftsbudgettet vil blive varetaget af Kommissionen i overensstemmelse med artikel 317 i TEUF. Afgørelser med finansielle virkninger vil navnlig være i overensstemmelse med det ansvar, der er fastlagt i finansforordningens afsnit IV, særlig artikel 64-68 om de finansielle aktørers ansvar og artikel 75 om forvaltning af udgifter.
(15)
Etableringen af EU-Udenrigstjenesten bør være baseret på princippet om omkostningseffektivitet med sigte på budgetneutralitet. Med henblik herpå vil der skulle anvendes overgangsordninger og en gradvis kapacitetsopbygning. Unødig overlapning af opgaver, funktioner og ressourcer i forhold til andre strukturer bør undgås. Alle rationaliseringsmuligheder bør udnyttes.
Derudover vil der blive behov for et antal yderligere stillinger til midlertidigt ansatte fra medlemsstaterne, som vil skulle finansieres inden for rammerne af den nuværende flerårige finansielle ramme.
(16)
Der bør fastsættes bestemmelser om EU-Udenrigstjenestens aktiviteter og dens personale for så vidt angår sikkerhed, beskyttelsen af klassificerede informationer og åbenhed.
(17)
Der erindres om, at protokollen vedrørende Den Europæiske Unions privilegier og immuniteter vil finde anvendelse på EU-Udenrigstjenesten, dens tjenestemænd og øvrige ansatte, som vil være omfattet af enten personalevedtægten eller AØAF.
(18)
Den Europæiske Union og Det Europæiske Atomenergifællesskab er fortsat omfattet af en fælles institutionel ramme. Det er derfor afgørende at sikre sammenhæng mellem begges eksterne forbindelser og tillade Unionens delegationer at repræsentere Det Europæiske Atomenergifællesskab i tredjelande og ved internationale organisationer.
(19)
Den højtstående repræsentant bør senest medio 2013 foretage en gennemgang af, hvordan EU-Udenrigstjenesten tilrettelægges og fungerer, eventuelt ledsaget af forslag til revision af denne afgørelse. En sådan revision bør vedtages senest primo 2014 -
VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
Artikel 1
Art og anvendelsesområde
1. I denne afgørelse fastlægges det, hvordan Tjenesten for EU's Optræden Udadtil (»EU-Udenrigstjenesten«) skal tilrettelægges og fungere.
2. EU-Udenrigstjenesten, som har hovedkvarter i Bruxelles, er et funktionelt autonomt EU-organ, der er adskilt fra Generalsekretariatet for Rådet og fra Kommissionen, med den rets- og handleevne, der er nødvendig for, at den kan løse sine opgaver og nå sine mål.
3. EU-Udenrigstjenesten er underlagt den højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitiks (»den højtstående repræsentants«) myndighed.
4. EU-Udenrigstjenesten består af en centraladministration og af Unionens delegationer i tredjelande og ved internationale organisationer.
Artikel 2
Opgaver
1. EU-Udenrigstjenesten støtter den højtstående repræsentant under opfyldelsen af dennes mandater som omhandlet i navnlig artikel 18 og 27 i TEU:
-
under opfyldelsen af dennes mandat om at varetage Den Europæiske Unions fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik (»FUSP«), herunder den fælles sikkerheds- og forsvarspolitik (»FSFP«), at bidrage med forslag til udformningen af denne politik, som denne gennemfører som Rådets bemyndigede, samt at påse, at der er sammenhæng i Unionens optræden udadtil
-
i dennes egenskab af formand for Rådet for Udenrigsanliggender, uden at dette berører Generalsekretariatet for Rådets sædvanlige opgaver
-
i dennes egenskab af næstformand i Kommissionen, for så vidt angår varetagelsen i Kommissionen af de ansvarsområder, Kommissionen har med hensyn til eksterne forbindelser, samt koordineringen af de andre aspekter af Unionens optræden udadtil, uden at dette berører Kommissionens tjenestegrenes sædvanlige opgaver.
2. EU-Udenrigstjenesten bistår Det Europæiske Råds formand, Kommissionens formand og Kommissionen i udøvelsen af deres respektive funktioner med hensyn til eksterne forbindelser.
Artikel 3
Samarbejde
1. EU-Udenrigstjenesten støtter og samarbejder med medlemsstaternes diplomatiske tjenester samt med Generalsekretariatet for Rådet og Kommissionens tjenestegrene for at sikre sammenhæng mellem de forskellige områder af Unionens optræden udadtil og mellem disse områder og dens øvrige politikker.
2. EU-Udenrigstjenesten og Kommissionens tjenestegrene hører hinanden om alle spørgsmål vedrørende Unionens optræden udadtil i forbindelse med udøvelsen af deres respektive funktioner bortset fra spørgsmål, der er omfattet af FSFP. EU-Udenrigstjenesten deltager i det forberedende arbejde og de forberedende procedurer i forbindelse med akter, der udarbejdes af Kommissionen på dette område.
Dette stykke gennemføres i overensstemmelse med afsnit V, kapitel 1, i TEU og artikel 205 i TEUF.
3. EU-Udenrigstjenesten kan indgå serviceleveranceordninger med relevante tjenestegrene i Generalsekretariatet for Rådet, Kommissionen eller andre af Unionens kontorer eller interinstitutionelle organer.
4. EU-Udenrigstjenesten sørger for passende støtte til og samarbejde med Unionens øvrige institutioner og organer, navnlig Europa-Parlamentet. EU-Udenrigstjenesten kan også drage fordel af støtte fra og samarbejde med disse institutioner og organer, herunder agenturer, når det er hensigtsmæssigt. EU-Udenrigstjenestens interne revisor samarbejder med Kommissionens interne revisor for at sikre en sammenhængende revisionspolitik, navnlig under henvisning til Kommissionens ansvar for driftsudgifterne. Derudover samarbejder EU-Udenrigstjenesten med Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (»OLAF«) i overensstemmelse med forordning (EF) nr. 1073/1999 (10). Den skal navnlig hurtigt vedtage den afgørelse, der kræves i den nævnte forordning, om retningslinjerne og betingelserne for interne undersøgelser. Som fastsat i den nævnte forordning yder både medlemsstaterne, i overensstemmelse med nationale bestemmelser, og institutionerne den støtte, der er nødvendig for, at OLAF’s ansatte kan løse deres opgaver.
Artikel 4
EU-Udenrigstjenestens centraladministration
1. EU-Udenrigstjenesten ledes af en administrerende generalsekretær, der handler under den højtstående repræsentants myndighed. Den administrerende generalsekretær træffer alle de foranstaltninger, der er nødvendige for at sikre, at EU-Udenrigstjenesten fungerer smidigt, herunder den administrative og budgetmæssige forvaltning. Den administrerende generalsekretær sikrer en effektiv koordinering mellem alle centraladministrationens tjenestegrene samt med Unionens delegationer.
2. Den administrerende generalsekretær bistås af to vicegeneralsekretærer.
3. EU-Udenrigstjenestens centraladministration opdeles i generaldirektorater.
a)
Den omfatter især:
-
en række generaldirektorater omfattende geografiske kontorer, der dækker alle verdens lande og regioner, samt multilaterale og tematiske kontorer. Disse tjenestegrene koordinerer efter behov med Generalsekretariatet for Rådet og med de relevante tjenestegrene i Kommissionen
-
et generaldirektorat for forhold vedrørende administration, personale, budget, sikkerhed samt kommunikations- og informationssystemer, der arbejder inden for de rammer af EU-Udenrigstjenesten, der forvaltes af den administrerende generalsekretær. Den højtstående repræsentant udpeger i overensstemmelse med de sædvanlige ansættelsesbestemmelser en generaldirektør for budget og administration, som arbejder under den højtstående repræsentants myndighed. Han er over for den højtstående repræsentant ansvarlig for den administrative og interne budgetmæssige forvaltning af EU-Udenrigstjenesten. Han overholder de samme budgetposter og administrative bestemmelser som dem, der finder anvendelse på den del af sektion III i Unionens budget, der henhører under udgiftsområde 5 i den flerårige finansielle ramme
-
Direktoratet for Krisestyring og Planlægning, Den Civile Planlægnings- og Gennemførelseskapacitet, Den Europæiske Unions Militærstab og EU's Situationscenter, der er placeret under den højtstående repræsentants direkte myndighed og ansvar, og som bistår denne i opgaven med at føre Unionens FUSP i overensstemmelse med traktatens bestemmelser under overholdelse af Unionens øvrige kompetencer i overensstemmelse med artikel 40 i TEU.
De særlige forhold i forbindelse med disse strukturer og de nærmere enkeltheder vedrørende deres funktioner samt personalets ansættelse og status respekteres.
Der sikres fuld koordinering mellem alle EU-Udenrigstjenestens strukturer.
b)
EU-Udenrigstjenestens centraladministration omfatter desuden:
-
en tjenestegren for strategisk politisk planlægning
-
en juridisk tjeneste under den administrerende generalsekretærs administrative myndighed, som arbejder tæt sammen med Rådets og Kommissionens juridiske tjenester
-
tjenestegrene for interinstitutionelle forbindelser, information og offentligt diplomati, intern revision og inspektioner samt beskyttelse af personoplysninger.
4. Den højtstående repræsentant udpeger formændene for de forberedende rådsorganer, hvor formanden er en repræsentant for den højtstående repræsentant, herunder formanden for Den Udenrigs- og Sikkerhedspolitiske Komité, i overensstemmelse med de detaljerede ordninger i bilag II til Rådets afgørelse 2009/908/EU af 1. december 2009 om fastsættelse af gennemførelsesforanstaltninger til Det Europæiske Råds afgørelse om udøvelsen af formandskabet for Rådet og om formandskabet for Rådets forberedende organer (11).
5. Den højtstående repræsentant og EU-Udenrigstjenesten bistås om nødvendigt af Generalsekretariatet for Rådet og de relevante tjenestegrene i Kommissionen. EU-Udenrigstjenesten, Generalsekretariatet for Rådet og de relevante tjenestegrene i Kommissionen kan til dette formål udarbejde serviceleveranceordninger.
Artikel 5
Unionens delegationer
1. Afgørelsen om at åbne eller lukke en delegation vedtages af den højtstående repræsentant efter aftale med Rådet og Kommissionen.
2. Hver af Unionens delegationer står under en delegationschefs myndighed.
Delegationschefen har myndighed over hele delegationens personale uanset dets status og med hensyn til alle dets aktiviteter. Han refererer til den højtstående repræsentant vedrørende den overordnede forvaltning af delegationens arbejde og for at sikre koordineringen af alle Unionens tiltag.
Personalet ved delegationerne omfatter personale fra EU-Udenrigstjenesten og, når det er hensigtsmæssigt med henblik på gennemførelsen af Unionens budget og andre af Unionens politikker end dem, der hører under EU-Udenrigstjenestens ansvarsområde, personale fra Kommissionen.
3. Delegationschefen modtager instrukser fra den højtstående repræsentant og EU-Udenrigstjenesten og er ansvarlig for deres udførelse.
På områder, hvor Kommissionen udøver de beføjelser, der er tillagt den i traktaterne, kan Kommissionen også i overensstemmelse med artikel 221, stk. 2, i TEUF udstede instrukser til delegationerne, som skal udføres under delegationschefens overordnede ansvar.
4. Delegationschefen gennemfører driftsbevillinger i forbindelse med EU-projekter i det pågældende tredjeland, når Kommissionen har subdelegeret denne opgave, i overensstemmelse med finansforordningen.
5. Driften af de enkelte delegationer evalueres med jævne mellemrum af generalsekretæren for EU-Udenrigstjenesten; evalueringen omfatter en finansiel og en administrativ revision. Til dette formål kan generalsekretæren for EU-Udenrigstjenesten bede om bistand fra Kommissionens relevante tjenestegrene. Ud over de interne foranstaltninger, der gennemføres af EU-Udenrigstjenesten, udøver OLAF sine beføjelser, navnlig ved at gennemføre foranstaltninger til bekæmpelse af svig, i overensstemmelse med forordning (EF) nr. 1073/1999.
6. Den højtstående repræsentant indgår de nødvendige ordninger med de pågældende værtslande, internationale organisationer eller tredjelande. Den højtstående repræsentant træffer navnlig de foranstaltninger, der er nødvendige for at sikre, at værtslande indrømmer Unionens delegationer, deres personale og deres ejendom privilegier og immuniteter, der svarer til dem, der er omhandlet i Wienerkonventionen af 18. april 1961 om diplomatiske forbindelser.
7. Unionens delegationer har beføjelse til at imødekomme andre EU-institutioners behov, navnlig Europa-Parlamentet, i deres kontakter med de internationale organisationer eller tredjelande, som delegationerne er akkrediteret til.
8. Delegationschefen har beføjelse til at repræsentere Unionen i det land, hvor delegationen er akkrediteret, navnlig til indgåelse af kontrakter og som part i retssager.
9. Unionens delegationer arbejder tæt sammen og udveksler oplysninger med medlemsstaternes diplomatiske tjenester.
10. Unionens delegationer støtter i overensstemmelse med artikel 35, stk. 3, i TEU og efter anmodning fra medlemsstaterne disse i deres diplomatiske forbindelser og i deres konsulære beskyttelse af unionsborgere i tredjelande på et ressourceneutralt grundlag.
Artikel 6
Personale
1. Bortset fra stk. 3 finder denne artikel anvendelse med forbehold af vedtægten for tjenestemænd i De Europæiske Fællesskaber (»personalevedtægten«) og ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte i Fællesskaberne (»AØAF«), herunder de ændringer, der foretages i disse regler for at tilpasse dem til EU-Udenrigstjenestens behov i overensstemmelse med artikel 336 i TEUF.
2. EU-Udenrigstjenesten omfatter tjenestemænd og øvrige ansatte i Den Europæiske Union, herunder personale fra medlemsstaternes diplomatiske tjenester, der er udpeget som midlertidigt ansatte.
Personalevedtægten og AØAF finder anvendelse på dette personale.
3. EU-Udenrigstjenesten kan om nødvendigt anvende et begrænset antal specialiserede udstationerede nationale eksperter i specifikke tilfælde.
Den højtstående repræsentant vedtager regler svarende til dem, der er fastsat i Rådets afgørelse 2003/479/EF af 16. juni 2003 om ansættelsesvilkårene for udstationerede nationale eksperter og militærpersoner i Generalsekretariatet for Rådet (12), hvorefter udstationerede nationale eksperters specialiserede ekspertise stilles til rådighed for EU-Udenrigstjenesten.
4. EU-Udenrigstjenestens personale skal i udøvelsen af dets pligter og i dets adfærd udelukkende lade sig lede af Unionens interesser. Det må hverken søge eller modtage instrukser fra regeringer, myndigheder, organisationer eller personer uden for EU-Udenrigstjenesten eller fra andre organer eller personer end den højtstående repræsentant, jf. dog artikel 2, stk. 1, tredje led, artikel 2, stk. 2, og artikel 5, stk. 3. I overensstemmelse med personalevedtægtens artikel 11, stk. 2, må EU-Udenrigstjenestens personale ikke modtage vederlag af nogen art fra anden side uden for EU-Udenrigstjenesten.
5. De beføjelser, som vedtægten tillægger ansættelsesmyndigheden, og de beføjelser, som AØAF tillægger den myndighed, der er beføjet til at indgå kontrakter, tildeles den højtstående repræsentant, som kan uddelegere disse beføjelser inden for EU-Udenrigstjenesten.
6. Ansættelse i EU-Udenrigstjenesten skal være baseret på fortjeneste og på at sikre passende geografisk balance og balance mellem kønnene. EU-Udenrigstjenestens personale skal have en fornuftig tilstedeværelse af statsborgere fra alle medlemsstaterne. Den i artikel 13, stk. 3, omhandlede gennemgang omfatter tillige dette forhold, herunder, hvor det er hensigtsmæssigt, forslag til yderligere specifikke foranstaltninger til at korrigere eventuelle ubalancer.
7. Tjenestemænd i Unionen og midlertidigt ansatte fra medlemsstaternes diplomatiske tjenester har samme rettigheder og forpligtelser og skal behandles lige, især med hensyn til deres adgang til alle stillinger på lige vilkår. Der skelnes ikke mellem midlertidigt ansatte fra nationale diplomatiske tjenester og tjenestemænd i Unionen med hensyn til tildeling af de opgaver, som skal udføres på alle EU-Udenrigstjenestens aktivitets- og politikområder. I overensstemmelse med bestemmelserne i finansforordningen støtter medlemsstaterne Unionen i håndhævelsen af det finansielle ansvar for midlertidigt ansatte i EU-Udenrigstjenesten, der kommer fra medlemsstaternes diplomatiske tjenester, der følger af et ansvar i medfør af finansforordningens artikel 66.
8. Den højtstående repræsentant fastlægger udvælgelsesprocedurerne for EU-Udenrigstjenestens personale, der bør foregå efter en gennemsigtig procedure baseret på fortjeneste med et mål om at sikre tjenesten personale af højeste standard med hensyn til kvalifikationer, effektivitet og integritet og samtidig sikre en passende geografisk balance og balance mellem kønnene og en fornuftig tilstedeværelse af statsborgere fra alle medlemsstater i EU-Udenrigstjenesten. Repræsentanter for medlemsstaterne, Generalsekretariatet for Rådet og for Kommissionen inddrages i ansættelsesproceduren vedrørende de ledige stillinger i EU-Udenrigstjenesten.
9. Når EU-Udenrigstjenesten er nået op på fuld kapacitet, bør personale fra medlemsstaterne som omhandlet i stk. 2, første afsnit, udgøre mindst en tredjedel af EU-Udenrigstjenestens samlede personale på AD-niveau. På samme måde bør fastansatte EU-tjenestemænd udgøre mindst 60 % af alt personale i EU-Udenrigstjenesten på AD-niveau, herunder personale fra medlemsstaternes diplomatiske tjenester, der er blevet fastansatte EU-tjenestemænd i overensstemmelse med bestemmelserne i personalevedtægten. Den højtstående repræsentant aflægger hvert år rapport til Europa-Parlamentet og Rådet om besættelsen af stillinger i EU-Udenrigstjenesten.
10. Den højtstående repræsentant fastsætter reglerne for mobilitet for at sikre, at der er en høj grad af mobilitet for EU-Udenrigstjenestens personale. Der gælder særlige og detaljerede ordninger for det personale, der er nævnt i artikel 4, stk. 3, litra a), tredje led. I princippet skal alt personale i EU-Udenrigstjenesten med jævne mellemrum gøre tjeneste ved Unionens delegationer. Den højtstående repræsentant fastsætter regler herfor.
11. I overensstemmelse med de gældende bestemmelser i national ret giver hver medlemsstat sine embedsmænd, som er blevet midlertidigt ansatte i EU-Udenrigstjenesten, en garanti for øjeblikkelig genansættelse efter deres tjenesteperiode i EU-Udenrigstjenesten. I overensstemmelse med artikel 50b i AØAF må denne tjenesteperiode ikke overstige otte år, medmindre den forlænges med højst to år under ekstraordinære omstændigheder og i tjenestens interesse.
EU-tjenestemænd, der gør tjeneste i EU-Udenrigstjenesten, har ret til at søge stillinger i deres oprindelige institution på samme vilkår som interne kandidater.
12. Der tages skridt til at give EU-Udenrigstjenestens personale passende fælles uddannelse, især med udgangspunkt i den praksis og de strukturer, der allerede findes på nationalt plan og i EU. Den højtstående repræsentant træffer passende foranstaltninger med henblik herpå inden et år efter denne afgørelses ikrafttræden.
Artikel 7
Overgangsbestemmelser vedrørende personalet
1. De relevante tjenestegrene og funktioner i Generalsekretariatet for Rådet og i Kommissionen, der er anført i bilaget, overføres til EU-Udenrigstjenesten. Tjenestemænd og midlertidigt ansatte, der beklæder stillinger i de tjenestegrene eller udfører de funktioner, der er opført i bilaget, overføres til EU-Udenrigstjenesten. Dette gælder tilsvarende for kontraktansatte og lokalt ansatte i disse tjenestegrene og funktioner. Udstationerede nationale eksperter, der arbejder i disse tjenestegrene eller funktioner, overføres også til EU-Udenrigstjenesten med godkendelse fra myndighederne i den medlemsstat, de kommer fra.
Disse overførsler får virkning den 1. januar 2011.
Ved overførslen til EU-Udenrigstjenesten anviser den højtstående repræsentant i overensstemmelse med personalevedtægten hver tjenestemand en stilling i den ansættelsesgruppe, der svarer til den pågældende tjenestemands lønklasse.
2. De procedurer for ansættelse af personale til stillinger, som overføres til EU-Udenrigstjenesten, der er i gang på tidspunktet for denne afgørelses ikrafttræden, forbliver gyldige. De vil blive fortsat og afsluttet under den højtstående repræsentants myndighed i overensstemmelse med de relevante stillingsopslag og de gældende regler i personalevedtægten og AØAF.
Artikel 8
Budget
1. Funktionerne som anvisningsberettiget for EU-Udenrigstjenestens sektion i Den Europæiske Unions almindelige budget uddelegeres i overensstemmelse med finansforordningens artikel 59. Den højtstående repræsentant vedtager de interne regler for forvaltningen af de administrative budgetposter. Driftsudgifter forbliver i Kommissionens sektion af budgettet.
2. EU-Udenrigstjenesten udøver sine beføjelser i overensstemmelse med finansforordningen vedrørende Den Europæiske Unions almindelige budget inden for rammerne af de bevillinger, der afsættes til den.
3. Ved udarbejdelsen af overslag over EU-Udenrigstjenestens administrationsudgifter vil den højtstående repræsentant høre henholdsvis kommissæren med ansvar for udviklingspolitik og kommissæren med ansvar for naboskabspolitik vedrørende deres respektive ansvarsområder.
4. I overensstemmelse med artikel 314, stk. 1, i TEUF opstiller EU-Udenrigstjenesten et overslag over sine udgifter for det følgende regnskabsår. Kommissionen sammenfatter disse overslag i et budgetforslag, der kan indeholde afvigende overslag. Kommissionen kan ændre budgetforslaget som omhandlet i artikel 314, stk. 2, i TEUF.
5. For at sikre den budgetmæssige gennemsigtighed på området for Unionens optræden udadtil tilsender Kommissionen sammen med forslaget til Den Europæiske Unions almindelige budget budgetmyndigheden et arbejdsdokument med en samlet oversigt over alle udgifter i forbindelse med Unionens optræden udadtil.
6. EU-Udenrigstjenesten underlægges de dechargeprocedurer, der er omhandlet i artikel 319 i TEUF og artikel 145-147 i finansforordningen. EU-Udenrigstjenesten vil i den forbindelse fuldt ud samarbejde med de institutioner, der er inddraget i dechargeproceduren og i fornødent omfang forelægge de nødvendige supplerende oplysninger, herunder ved at deltage i møder i de relevante organer.
Artikel 9
Instrumenter for optræden udadtil samt programmering
1. Forvaltningen af Unionens eksterne samarbejdsprogrammer henhører under Kommissionens ansvar med forbehold af Kommissionens og EU-Udenrigstjenestens respektive roller i programmeringen som omhandlet i de følgende stykker.
2. Den højtstående repræsentant sikrer den overordnede politiske koordinering af Unionens optræden udadtil og påser navnlig via følgende eksterne bistandsinstrumenter, at Unionens optræden udadtil fremtræder som en helhed og er sammenhængende og effektiv:
-
instrumentet til finansiering af udviklingssamarbejde (13)
-
Den Europæiske Udviklingsfond (14)
-
Det Europæiske Instrument for Demokrati og Menneskerettigheder (15)
-
det europæiske naboskabs- og partnerskabsinstrument (16)
-
instrumentet for samarbejdet med industrialiserede lande (17)
-
instrumentet for samarbejde om sikkerhed på det nukleare område (18)
-
stabilitetsinstrumentet vedrørende den bistand, der er omhandlet i artikel 4 i forordning (EF) nr. 1717/2006 (19).
3. EU-Udenrigstjenesten bidrager navnlig til programmerings- og forvaltningscyklussen i forbindelse med de i stk. 2 omhandlede instrumenter på grundlag af policymålene i disse instrumenter. Den har især ansvaret for at forberede følgende afgørelser fra Kommissionen om de strategiske, flerårige skridt i programmeringscyklussen:
i)
landeallokeringer for at fastlægge den samlede finansielle ramme for de enkelte regioner med forbehold af den vejledende fordeling i den flerårige finansielle ramme. Inden for hver region afsættes en del af midlerne til regionale programmer
ii)
landestrategidokumenter og regionale strategidokumenter
iii)
nationale og regionale vejledende programmer.
Under hele programmerings-, planlægnings- og gennemførelsescyklussen for de i stk. 2 omhandlede instrumenter arbejder den højtstående repræsentant og EU-Udenrigstjenesten i overensstemmelse med artikel 3 sammen med Kommissionens relevante medlemmer og tjenestegrene, jf. dog artikel 1, stk. 3. Alle forslag til afgørelse vil blive udarbejdet ved at følge kommissionens procedurer og vil blive forelagt Kommissionen til vedtagelse.
4. Med hensyn til Den Europæiske Udviklingsfond og instrumentet til finansiering af udviklingssamarbejdet udarbejdes alle forslag, herunder forslag om ændring af grundforordningerne og programmeringsdokumenterne, jf. stk. 3, i fællesskab af de relevante tjenestegrene i EU-Udenrigstjenesten og i Kommissionen under kommissæren med ansvar for udviklingspolitiks ansvar, og de forelægges i fællesskab med den højtstående repræsentant Kommissionen til vedtagelse.
Den relevante tjenestegren i Kommissionen udarbejder tematiske programmer med undtagelse af Det Europæiske Instrument for Demokrati og Menneskerettigheder, instrumentet for samarbejde om sikkerhed på det nukleare område og den del af stabilitetsinstrumentet, der er omhandlet i stk. 2, syvende led, under vejledning af kommissæren med ansvar for udviklingspolitik, og de forelægges kommissærkollegiet efter aftale med den højtstående repræsentant og de andre relevante kommissærer.
5. Med hensyn til det europæiske naboskabs- og partnerskabsinstrument udarbejdes alle forslag, herunder forslag om ændring af grundforordningerne og programmeringsdokumenterne i stk. 3, i fællesskab af de relevante tjenestegrene i EU-Udenrigstjenesten og Kommissionen under kommissæren med ansvar for naboskabspolitiks ansvar, og de forelægges i fællesskab med den højtstående repræsentant Kommissionen til vedtagelse.
6. Foranstaltninger, der iværksættes i medfør af: FUSP-budgettet, stabilitetsinstrumentet med undtagelse af den del, der er omhandlet i stk. 2, syvende led, instrumentet for samarbejdet med industrialiserede lande, kommunikation og foranstaltninger vedrørende offentligt diplomati samt valgobservationsmissioner henhører under den højtstående repræsentants/EU-Udenrigstjenestens ansvar. Kommissionen er ansvarlig for deres finansielle gennemførelse under den højtstående repræsentants myndighed i dennes egenskab af næstformand i Kommissionen. Den tjenestegren i Kommissionen, der har ansvaret for denne gennemførelse, samlokaliseres med EU-Udenrigstjenesten.
Artikel 10
Sikkerhed
1. Den højtstående repræsentant træffer efter høring af det udvalg, der er omhandlet i del II, afsnit I, punkt 3 i bilaget til Rådets afgørelse 2001/264/EF af 19. marts 2001 om vedtagelse af Rådets sikkerhedsforskrifter (20), afgørelse om sikkerhedsbestemmelserne for EU-Udenrigstjenesten og træffer alle passende foranstaltninger for at sikre, at EU-Udenrigstjenesten effektivt styrer risici for dens personale, fysiske aktiver og informationer, og at den opfylder sin pligt til at udvise rettidig omhu i denne henseende. Sådanne bestemmelser finder anvendelse på hele EU-Udenrigstjenestens personale og alle Unionens delegationer uanset deres administrative status eller oprindelse.
2. Indtil vedtagelsen af den afgørelse, der er omhandlet i stk. 1:
-
anvender EU-Udenrigstjenesten sikkerhedsforanstaltningerne i bilaget til afgørelse 2001/264/EF med hensyn til beskyttelsen af klassificerede oplysninger
-
anvender EU-Udenrigstjenesten Kommissionens forskrifter om sikkerhed, jf. det relevante bilag til Kommissionens forretningsorden (21), med hensyn til andre sikkerhedsaspekter.
3. EU-Udenrigstjenesten skal have en tjenestegren med ansvar for sikkerhedsspørgsmål, der bistås af medlemsstaternes relevante tjenester.
4. Den højtstående repræsentant træffer alle nødvendige foranstaltninger for at gennemføre sikkerhedsbestemmelser i EU-Udenrigstjenesten, især for så vidt angår beskyttelsen af klassificerede informationer og de foranstaltninger, der skal træffes for det tilfælde, at ansatte i EU-Udenrigstjenesten ikke overholder sikkerhedsbestemmelserne. Med henblik herpå søger EU-Udenrigstjenesten rådgivning fra Generalsekretariatet for Rådets Sikkerhedskontor, fra de relevante tjenestegrene i Kommissionen og fra medlemsstaternes relevante tjenester.
Artikel 11
Aktindsigt, arkiver og databeskyttelse
1. EU-Udenrigstjenesten anvender de bestemmelser, der er fastsat i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1049/2001 af 30. maj 2001 om aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter (22). Den højtstående repræsentant træffer afgørelse om gennemførelsesbestemmelserne for EU-Udenrigstjenesten.
2. EU-Udenrigstjenestens administrerende generalsekretær organiserer tjenestens arkiver. De relevante arkiver i de tjenestegrene, der overføres fra Generalsekretariatet for Rådet og Kommissionen, overføres til EU-Udenrigstjenesten.
3. EU-Udenrigstjenesten beskytter fysiske personer i forbindelse med behandling af deres personoplysninger i overensstemmelse med bestemmelserne i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 45/2001 af 18. december 2000 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger i fællesskabsinstitutionerne og -organerne og om fri udveksling af sådanne oplysninger (23). Den højtstående repræsentant træffer afgørelse om gennemførelsesbestemmelserne for EU-Udenrigstjenesten.
Artikel 12
Fast ejendom
1. Generalsekretariatet for Rådet og Kommissionens relevante tjenestegrene træffer alle nødvendige foranstaltninger, således at de overførsler, der er omhandlet i artikel 7, kan ledsages af de overførsler af råds- og kommissionsbygninger, der er nødvendige for, at EU-Udenrigstjenesten kan fungere.
2. De betingelser, hvorunder fast ejendom stilles til rådighed for EU-Udenrigstjenestens centraladministration og Unionens delegationer, afgøres i fællesskab af den højtstående repræsentant og, alt efter hvad der er relevant, Generalsekretariatet for Rådet eller Kommissionen.
Artikel 13
Afsluttende og generelle bestemmelser
1. Den højtstående repræsentant, Rådet, Kommissionen og medlemsstaterne er ansvarlige for gennemførelsen af denne afgørelse og træffer alle de nødvendige foranstaltninger til støtte herfor.
2. Den højtstående repræsentant aflægger rapport til Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen om, hvordan EU-Udenrigstjenesten fungerer, senest inden udgangen af 2011. Denne rapport skal navnlig omfatte gennemførelsen af artikel 5, stk. 3 og 10, og artikel 9.
3. Senest medio 2013 foretager den højtstående repræsentant en gennemgang af, hvordan EU-Udenrigstjenesten tilrettelægges og fungerer, som bl.a. vil omfatte gennemførelsen af artikel 6, stk. 6, 8 og 11. Gennemgangen ledsages om nødvendigt af passende forslag til revision af denne afgørelse. I så tilfælde reviderer Rådet senest primo 2014 denne afgørelse i lyset af denne gennemgang i overensstemmelse med artikel 27, stk. 3, i TEU.
4. Denne afgørelse træder i kraft på dagen for vedtagelsen. Bestemmelserne om finansiel forvaltning og ansættelse får først virkning, når de nødvendige ændringer i personalevedtægten, AØAF og finansforordningen samt ændringsbudgettet er vedtaget. For at sikre en smidig overgang indgår den højtstående repræsentant, Generalsekretariatet for Rådet og Kommissionen de nødvendige ordninger, og de hører medlemsstaterne.
5. Inden for en måned efter denne afgørelses ikrafttræden forelægger den højtstående repræsentant Kommissionen et overslag over EU-Udenrigstjenestens indtægter og udgifter, herunder en stillingsfortegnelse, således at Kommissionen kan forelægge et forslag til ændringsbudget.
6. Denne afgørelse offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende.
Udfærdiget i Bruxelles, den 26. juli 2010.
ROZHODNUTÍ RADY
ze dne 26. července 2010
o organizaci a fungování Evropské služby pro vnější činnost
(2010/427/EU)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na čl. 27 odst. 3 této smlouvy,
s ohledem na návrh vysoké představitelky Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu,
s ohledem na souhlas Evropské komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Účelem tohoto rozhodnutí je stanovit organizaci a fungování Evropské služby pro vnější činnost (dále jen „ESVČ“), funkčně nezávislé instituce Unie pod vedením vysokého představitele zřízené podle čl. 27 odst. 3 Smlouvy o Evropské unii (dále jen „Smlouva o EU“) ve znění Lisabonské smlouvy. Toto rozhodnutí a zejména odkaz na pojem „vysoký představitel“ budou vykládány v souladu s jednotlivými úkoly vysokého představitele Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku podle článku 18 Smlouvy o EU.
(2)
V souladu s čl. 21 odst. 3 druhým pododstavcem Smlouvy o EU bude Unie dbát na soudržnost mezi jednotlivými oblastmi své vnější činnosti a mezi těmito oblastmi a svými ostatními politikami. Rada a Komise, jimž bude nápomocen vysoký představitel, budou tuto soudržnost zajišťovat a za tímto účelem spolupracovat.
(3)
ESVČ bude vysokému představiteli, který je zároveň místopředsedou Komise a předsedou Rady pro zahraniční věci, poskytovat podporu při plnění jeho pověření k vedení společné zahraniční a bezpečnostní politiky Unie a k zajišťování soudržnosti vnější činnosti Unie, jak je uvedeno zejména v článcích 18 a 27 Smlouvy o EU. ESVČ bude podporovat vysokého představitele při jeho působení jako předsedy Rady pro zahraniční věci, aniž jsou dotčeny běžné úkoly generálního sekretariátu Rady. ESVČ bude vysokého představitele rovněž podporovat při jeho působení jako místopředsedy Komise pověřeného úkoly, které Komisi příslušejí v oblasti vnějších vztahů, a při koordinaci dalších hledisek vnější činnosti Unie, aniž jsou dotčeny běžné úkoly útvarů Komise.
(4)
ESVČ by měla v rámci svého příspěvku k programům vnější spolupráce Unie usilovat o zajištění toho, aby tyto programy plnily cíle vnější činnosti podle článku 21 Smlouvy o EU, a zejména odst. 2 písm. d) uvedeného článku, a aby dodržovaly cíle rozvojové politiky Unie v souladu s článkem 208 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „Smlouva o fungování EU“). V této souvislosti by ESVČ měla rovněž prosazovat plnění cílů Evropského konsensu o rozvoji (1) a Evropského konsensu o humanitární pomoci (2).
(5)
Jak vyplývá z Lisabonské smlouvy, ESVČ musí být provozuschopná co nejdříve po vstupu uvedené smlouvy v platnost, aby bylo možné provádět její ustanovení.
(6)
Evropský parlament bude plně zastávat svou úlohu v oblasti vnější činnosti Unie, včetně svých funkcí politické kontroly, jak stanoví čl. 14 odst. 1 Smlouvy o EU, jakož i v legislativních a rozpočtových záležitostech, jak je stanoveno ve Smlouvách. V souladu s článkem 36 Smlouvy o EU bude vysoký představitel také pravidelně konzultovat Evropský parlament ohledně hlavních hledisek a základních voleb společné zahraniční a bezpečnostní politiky a zajistí, aby názory Evropského parlamentu byly náležitě brány v úvahu. ESVČ bude vysokému představiteli v tomto ohledu nápomocna. Je třeba přijmout zvláštní opatření v souvislosti s přístupem členů Evropského parlamentu k utajovaným dokumentům a informacím v oblasti společné zahraniční a bezpečnostní politiky. Do přijetí těchto opatření se použijí stávající ustanovení interinstitucionální dohody ze dne 20. listopadu 2002 mezi Evropským parlamentem a Radou o přístupu Evropského parlamentu k citlivým informacím Rady v oblasti bezpečnostní a obranné politiky (3).
(7)
Vysoký představitel nebo jeho zástupce by měli plnit povinnosti stanovené ve zřizovacích aktech Evropské obranné agentury (4), Satelitního střediska Evropské unie (5), Ústavu Evropské unie pro studium bezpečnosti (6) a Evropské bezpečnostní a obranné školy (7). ESVČ by měla těmto subjektům poskytovat podporu, kterou dosud zajišťoval generální sekretariát Rady.
(8)
Je třeba přijmout ustanovení týkající se zaměstnanců ESVČ a jejich náboru, pokud jsou nezbytná pro stanovení organizace a fungování ESVČ. Zároveň je třeba v souladu s článkem 336 Smlouvy o fungování EU přijmout nezbytné změny služebního řádu úředníků Evropských společenství a pracovního řádu ostatních zaměstnanců Evropských společenství (8) (dále jen „služební řád“ a „pracovní řád“), aniž je dotčen článek 298 Smlouvy o fungování EU. Pokud jde o záležitosti týkající se jejích zaměstnanců, měla by být ESVČ chápána jako orgán ve smyslu služebního řádu a pracovního řádu. Vysoký představitel bude orgánem oprávněným ke jmenování v případě jak úředníků, pro něž platí služební řád, tak i zaměstnanců, pro něž platí pracovní řád. Počet úředníků a zaměstnanců ESVČ bude každý rok stanoven v rámci rozpočtového procesu a bude zohledněn v plánu pracovních míst.
(9)
Zaměstnanci ESVČ by měli plnit své povinnosti a jednat výhradně v zájmu Unie.
(10)
Nábor zaměstnanců by měl probíhat na základě kvalit a při současném zajištění odpovídající zeměpisné rovnováhy a vyváženého zastoupení žen a mužů. Mezi zaměstnanci ESVČ by měli být významným způsobem zastoupeni státní příslušníci všech členských států. Přezkum stanovený na rok 2013 by se měl týkat i této otázky a v případě potřeby zahrnovat návrhy na dodatečná konkrétní opatření k nápravě případné nerovnováhy.
(11)
V souladu s čl. 27 odst. 3 Smlouvy o EU budou ESVČ tvořit úředníci generálního sekretariátu Rady, úředníci Komise, jakož i personál vyslaný z diplomatických služeb členských států. Za tímto účelem se příslušné oddělení a funkce generálního sekretariátu Rady a Komise převedou pod ESVČ spolu s úředníky a dočasnými zaměstnanci, kteří zastávají místa v těchto odděleních nebo v souvislosti s těmito funkcemi. Do 1. července 2013 bude ESVČ provádět nábor zaměstnanců výhradně z řad úředníků generálního sekretariátu Rady a Komise, jakož i zaměstnanců diplomatických služeb členských států. Po tomto dni by měli mít možnost ucházet se o volná místa v ESVČ všichni úředníci a ostatní zaměstnanci Evropské unie.
(12)
ESVČ může ve zvláštních případech využít specializovaných vyslaných odborníků členských států (dále jen „vyslaní odborníci“), kteří budou podléhat pravomoci vysokého představitele. Vyslaní odborníci na místech v ESVČ nebudou započítáváni do jedné třetiny personálu, který by měl být tvořen zaměstnanci z členských států, poté co ESVČ dosáhne plného početního stavu. Jejich převedení při zřizování ESVČ nebude automatické a bude provedeno se souhlasem orgánů jejich členského státu původu. Dnem skončení platnosti smlouvy vyslaného odborníka převedeného pod ESVČ podle článku 7 se daná funkce změní na místo pro dočasného zaměstnance v případech, kdy funkce vykonávaná vyslaným odborníkem odpovídá funkci běžně vykonávané zaměstnanci funkční skupiny AD, je-li nezbytné místo k dispozici v plánu pracovních míst.
(13)
Komise a ESVČ se dohodnou na podmínkách vydávání pokynů Komise delegacím. Tyto podmínky by měly zejména stanovit, že vydá-li Komise delegaci pokyn, poskytne současně jeho kopii vedoucímu delegace a ústředí ESVČ.
(14)
Nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (9) (dále jen „finanční nařízení“), by mělo být upraveno tak, aby ESVČ byla uvedena v jeho článku 1 a v rozpočtu Unie jí byl vyhrazen zvláštní oddíl. V souladu s platnými pravidly bude, stejně jako v případě jiných orgánů, část výroční zprávy Účetního dvora vyhrazena i ESVČ, která na zprávu vždy vypracuje odpověď. Na ESVČ se budou vztahovat postupy týkající se udělení absolutoria, které jsou stanoveny v článku 319 Smlouvy o fungování EU a v článcích 145 až 147 finančního nařízení. Vysoký představitel poskytne Evropskému parlamentu veškerou podporu nezbytnou k výkonu pravomoci, kterou Evropský parlament disponuje jako orgán udělující absolutorium. Za plnění provozního rozpočtu bude v souladu s článkem 317 Smlouvy o fungování EU odpovědná Komise. Rozhodnutí mající finanční dopad budou zejména v souladu s povinnostmi stanovenými v hlavě IV finančního nařízení, zvláště v článcích 64 až 68 o odpovědnosti účastníků finančních operací a v článku 75 o výdajových operacích.
(15)
Zřízení Evropské služby pro vnější činnost by se mělo řídit zásadou efektivnosti nákladů, jejímž cílem je rozpočtová neutralita. Za tímto účelem se budou muset uplatnit přechodná opatření a postupně budovat kapacita. Je třeba zabránit zbytečnému zdvojování úkolů, funkcí a zdrojů s dalšími strukturami. Měly by se využít všechny příležitosti k racionalizaci.
Rovněž bude zapotřebí řady dalších míst pro dočasné zaměstnance z členských států, přičemž tato místa budou muset být financována v rámci stávajícího víceletého finančního rámce.
(16)
Pro činnosti ESVČ a její zaměstnance by měla být stanovena pravidla v oblasti bezpečnosti, ochrany utajovaných informací a transparentnosti.
(17)
Připomíná se, že se na ESVČ, její úředníky a ostatní zaměstnance, kterých se týká služební nebo pracovní řád, bude vztahovat Protokol o výsadách a imunitách Evropské unie.
(18)
Evropská unie a Evropské společenství pro atomovou energii mají i nadále jeden institucionální rámec. Je proto nezbytně nutné zajistit soudržnost v oblasti jejich vnějších vztahů a umožnit delegacím Unie zastupování Evropského společenství pro atomovou energii ve třetích zemích a mezinárodních organizacích.
(19)
Vysoký představitel by měl do konce první poloviny roku 2013 provést přezkum organizace a fungování ESVČ, jenž bude případně doplněn o návrhy na revizi tohoto rozhodnutí. Tato revize by měla být přijata nejpozději na počátku roku 2014,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Povaha a oblast působnosti
1. Tímto rozhodnutím se stanoví organizace a fungování Evropské služby pro vnější činnost (dále jen „ESVČ“).
2. ESVČ má sídlo v Bruselu, je funkčně nezávislou institucí Evropské unie oddělenou od generálního sekretariátu Rady a Komise a má právní způsobilost nezbytnou pro plnění svých úkolů a dosahování stanovených cílů.
3. ESVČ vede vysoký představitel Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku (dále jen „vysoký představitel“).
4. ESVČ sestává z ústředí a z delegací Unie ve třetích zemích a při mezinárodních organizacích.
Článek 2
Úkoly
1. ESVČ poskytuje vysokému představiteli podporu při plnění jeho úkolů, jež vyplývají zejména z článků 18 a 27 Smlouvy o EU:
-
při plnění jeho úkolu vést společnou zahraniční a bezpečnostní politiku Evropské unie, včetně společné bezpečnostní a obranné politiky, přispívat svými návrhy k vytváření této politiky, kterou provádí jako zmocněnec Rady, a zajišťovat soudržnost vnější činnosti Unie,
-
při jeho působení jako předseda Rady pro zahraniční věci, aniž jsou dotčeny běžné úkoly generálního sekretariátu Rady,
-
při jeho působení jako místopředseda Komise pověřený úkoly, které Komisi příslušejí v oblasti vnějších vztahů, a při koordinaci dalších hledisek vnější činnosti Unie, aniž jsou dotčeny běžné úkoly útvarů Komise.
2. ESVČ je nápomocna předsedovi Evropské rady, předsedovi Komise a Komisi při výkonu jejich funkcí v oblasti vnějších vztahů.
Článek 3
Spolupráce
1. ESVČ podporuje diplomatické služby členských států, generální sekretariát Rady a útvary Komise a spolupracuje s nimi s cílem zajistit soudržnost mezi jednotlivými oblastmi vnější činnosti Unie a mezi těmito oblastmi a ostatními politikami Unie.
2. ESVČ a útvary Komise při výkonu svých příslušných funkcí vzájemně konzultují veškeré otázky související s vnější činností Unie, s výjimkou záležitostí v rámci společné bezpečnostní a obranné politiky. ESVČ se účastní přípravných prací a postupů souvisejících s akty, jež Komise v této oblasti připravuje.
Tento odstavec se použije v souladu s hlavou V kapitolou 1 Smlouvy o EU a s článkem 205 Smlouvy o fungování EU.
3. ESVČ může s příslušnými útvary generálního sekretariátu Rady, Komise nebo jiných úřadů nebo interinstitucionálních subjektů Unie uzavírat ujednání na úrovni útvarů.
4. ESVČ poskytuje ostatním orgánům a institucím Unie, zejména Evropskému parlamentu, náležitou podporu a vhodným způsobem s nimi spolupracuje. Rovněž může podle potřeby využívat podpory těchto orgánů a institucí, včetně agentur, a spolupráce s nimi. Interní auditor ESVČ bude spolupracovat s interním auditorem Komise, aby byla zajištěna soudržná politika auditu, a to se zvláštním zřetelem k odpovědnosti Komise za operační výdaje. Dále ESVČ v souladu s nařízením (ES) č. 1073/1999 (10) spolupracuje s Evropským úřadem pro boj proti podvodům (OLAF). Zejména pak v souladu s požadavkem stanoveným v uvedeném nařízení neprodleně přijme rozhodnutí o podmínkách vedení vnitřního vyšetřování. Jak je v uvedeném nařízení stanoveno, členské státy, v souladu s vnitrostátními předpisy, a orgány poskytují zaměstnancům OLAF při plnění jejich úkolů nezbytnou pomoc.
Článek 4
Ústředí ESVČ
1. ESVČ řídí výkonný generální tajemník jednající pod vedením vysokého představitele. Výkonný generální tajemník přijímá veškerá opatření nezbytná k zajištění řádného chodu ESVČ, včetně jejího správního a rozpočtového řízení. Zajišťuje účinnou koordinaci mezi jednotlivými odděleními ústředí i ve vztahu k delegacím Unie.
2. Výkonnému generálnímu tajemníkovi jsou nápomocni dva náměstci generálního tajemníka.
3. Ústředí ESVČ se člení na generální ředitelství.
a)
K těm zejména patří
-
několik generálních ředitelství zahrnujících zeměpisné sekce, jež pokrývají všechny země a regiony světa, a mnohostranné a tematické sekce. Tato oddělení v případě potřeby koordinují svou činnost s generálním sekretariátem Rady a s příslušnými útvary Komise,
-
generální ředitelství pro správní, personální, rozpočtové a bezpečnostní otázky a pro otázky komunikačních a informačních systémů, které svou činnost vykonává v rámci struktury ESVČ řízené výkonným generálním tajemníkem. Vysoký představitel v souladu s běžnými náborovými postupy jmenuje generálního ředitele pro rozpočet a správu, který vykonává svou činnost pod vedením vysokého představitele. Vysokému představiteli odpovídá za řízení správy a vnitřní rozpočtové řízení ESVČ. Dodržuje stejné rozpočtové linie a správní pravidla jako ty, jež jsou použitelné pro část oddílu III rozpočtu Unie spadající do okruhu 5 víceletého finančního rámce,
-
ředitelství pro řešení krizí a pro plánování, útvar schopnosti civilního plánování a provádění, Vojenský štáb Evropské unie a Situační středisko Evropské unie, pod přímým vedením a v rámci zodpovědnosti vysokého představitele, které jsou v souladu se Smlouvou vysokému představiteli nápomocny při vedení společné zahraniční a bezpečnostní politiky Unie, přičemž v souladu s článkem 40 Smlouvy o EU dbají ostatních pravomocí Unie.
Přitom musí být respektována specifika uvedených struktur, jakož i zvláštní povaha jejich úkolů, náboru a postavení jejich zaměstnanců.
Mezi všemi strukturami ESVČ musí být zajištěna plná koordinace.
b)
Ústředí ESVČ zahrnuje rovněž
-
oddělení pro plánování strategických politik,
-
právní oddělení pod správním vedením výkonného generálního tajemníka, které úzce spolupracuje s právními službami Rady a Komise,
-
oddělení pro interinstitucionální vztahy, informování a veřejnou diplomacii, vnitřní audit a inspekce a ochranu osobních údajů.
4. Vysoký představitel určí předsedy přípravných orgánů Rady, jimž předsedá zástupce vysokého představitele, včetně předsedy Politického a bezpečnostního výboru, v souladu s podmínkami uvedenými v příloze II rozhodnutí Rady 2009/908/EU ze dne 1. prosince 2009, kterým se stanoví prováděcí opatření k rozhodnutí Evropské rady o výkonu předsednictví Rady, a o předsednictví přípravných orgánů Rady (11).
5. V případě potřeby poskytují ESVČ a vysokému představiteli podporu generální sekretariát Rady a příslušná oddělení Komise. Za tímto účelem mohou ESVČ, generální sekretariát Rady a příslušná oddělení Komise uzavírat ujednání na úrovni útvarů.
Článek 5
Delegace Unie
1. Rozhodnutí o otevření nebo uzavření delegace přijímá vysoký představitel po dohodě s Radou a Komisí.
2. Každou delegaci Unie vede její vedoucí.
Vedoucí delegace je nadřízen všem zaměstnancům delegace bez ohledu na jejich postavení a řídí veškerou činnost delegace. Odpovídá vysokému představiteli za celkový chod delegace a za zajištění koordinace všech činností Unie.
Personál delegací zahrnuje pracovníky ESVČ, a pokud je to vhodné z hlediska provádění rozpočtu Unie a jejích politik, jež nespadají do pravomoci ESVČ, také pracovníky Komise.
3. Vedoucí delegace přijímá od vysokého představitele a ESVČ pokyny a odpovídá za jejich provedení.
Komise může v oblastech, v nichž vykonává pravomoci, které jí byly svěřeny Smlouvami, v souladu s čl. 221 odst. 2 Smlouvy o fungování EU rovněž vydávat pokyny pro delegace, jež jsou prováděny v rámci celkové odpovědnosti vedoucího delegace.
4. Byl-li k tomu vedoucí delegace zmocněn Komisí, rozhoduje v souladu s finančním nařízením o využití provozních finančních prostředků souvisejících s projekty Unie v příslušné třetí zemi.
5. Provoz každé delegace pravidelně vyhodnocuje výkonný generální tajemník ESVČ; součástí hodnocení jsou finanční a správní audity. Výkonný generální tajemník ESVČ může k tomuto účelu požádat, aby mu byla nápomocna příslušná oddělení Komise. Vedle vnitřních opatření ESVČ vykonává v souladu s nařízením (ES) č. 1073/1999 své pravomoci i OLAF, a to zejména přijímáním opatření proti podvodům.
6. Vysoký představitel uzavře s hostitelskou zemí, mezinárodní organizací nebo příslušnou třetí zemí nezbytná ujednání. Vysoký představitel přijme zejména opatření nezbytná k zajištění toho, aby hostitelské státy poskytly pro delegace Unie, jejich pracovníky a jejich majetek stejné výsady a imunity jako ty, jež jsou uvedeny ve Vídeňské úmluvě o diplomatických stycích ze dne 18. dubna 1961.
7. Delegace Unie mají v rámci kontaktů s mezinárodními organizacemi nebo třetími zeměmi, u nichž jsou pověřeny, oprávnění provádět úkony na žádost jiných orgánů Unie, zejména Evropského parlamentu.
8. Vedoucí delegace má pravomoc zastupovat Unii v zemi, v níž je delegace pověřena, a to zejména při uzavírání smluv a účasti v soudních řízeních.
9. Delegace Unie úzce spolupracují a sdílejí informace s diplomatickými službami členských států.
10. V souladu s čl. 35 třetím pododstavcem Smlouvy o EU a na žádost členských států poskytují delegace Unie členským státům podporu v jejich diplomatických stycích a při poskytování konzulární ochrany občanům Unie ve třetích zemích, přičemž tato podpora je z hlediska zdrojů neutrální.
Článek 6
Personál
1. Tento článek, s výjimkou odstavce 3, se použije, aniž jsou dotčeny služební řád úředníků Evropských společenství a pracovní řád ostatních zaměstnanců Evropských společenství, včetně jejich změn provedených v souladu s článkem 336 Smlouvy o fungování EU za účelem jejich přizpůsobení potřebám ESVČ.
2. Personál ESVČ tvoří úředníci a ostatní zaměstnanci Evropské unie, včetně zaměstnanců pocházejících z diplomatických služeb členských států, kteří jsou jmenováni jako dočasní zaměstnanci.
Na tyto zaměstnance se vztahuje služební řád a pracovní řád.
3. Je-li to nezbytné, může ESVČ ve zvláštních případech využít omezeného počtu specializovaných vyslaných odborníků.
Vysoký představitel přijme pravidla odpovídající pravidlům stanoveným v rozhodnutí Rady 2003/479/ES ze dne 16. června 2003 o pravidlech pro národní odborníky a vojenský personál přidělený do generálního sekretariátu Rady (12), podle kterých budou vyslaní odborníci přidělováni k ESVČ za účelem poskytnutí specializovaných odborných znalostí.
4. Zaměstnanci ESVČ plní své povinnosti a jednají výhradně v zájmu Unie. Aniž je dotčen čl. 2 odst. 1 třetí odrážka, čl. 2 odst. 2 a čl. 5 odst. 3, nesmějí vyžadovat ani přijímat pokyny od žádné vlády, orgánu, organizace nebo osoby mimo ESVČ ani od jiného subjektu nebo osoby, než je vysoký představitel. V souladu s čl. 11 druhým pododstavcem služebního řádu nesmějí zaměstnanci ESVČ přijmout žádnou úplatu jakéhokoli druhu od zdroje mimo ESVČ.
5. Pravomoci svěřené orgánu oprávněnému ke jmenování na základě služebního řádu a orgánu oprávněnému uzavírat smlouvy na základě pracovního řádu vykonává vysoký představitel, který může tyto pravomoci přenést v rámci ESVČ.
6. Nábor zaměstnanců do ESVČ probíhá na základě kvalit při současném zajištění odpovídající zeměpisné rovnováhy a vyváženého zastoupení žen a mužů. Mezi zaměstnanci ESVČ musí být významným způsobem zastoupeni státní příslušníci všech členských států. Přezkum podle čl. 13 odst. 3 by se měl týkat i této otázky a v případě potřeby zahrnovat návrhy na dodatečná konkrétní opatření k nápravě případné nerovnováhy.
7. Úředníci Unie a dočasní zaměstnanci pocházející z diplomatických služeb členských států mají stejná práva a stejné povinnosti a je s nimi zacházeno stejným způsobem, zejména pokud jde o jejich způsobilost k výkonu všech funkcí za stejných podmínek. Pokud jde o přidělování úkolů ve všech oblastech činností a politik prováděných ESVČ, nerozlišuje se mezi dočasnými zaměstnanci pocházejícími z diplomatických služeb členských států a úředníky Unie. V souladu s finančním nařízením členské státy podporují Unii při uplatňování finanční odpovědnosti vůči dočasným zaměstnancům ESVČ pocházejícím z diplomatických služeb členských států, jež vyplývá z odpovědnosti podle článku 66 finančního nařízení.
8. Vysoký představitel stanoví postupy pro výběrová řízení pro nábor zaměstnanců ESVČ, která musí probíhat transparentním způsobem na základě kvalit jednotlivých uchazečů s cílem zajistit služby zaměstnanců s nejvyšší úrovní způsobilosti, výkonnosti a bezúhonnosti a zároveň zajistit odpovídající zeměpisnou rovnováhu a vyvážené zastoupení žen a mužů, potřebné významné zastoupení státních příslušníků ze všech členských států mezi zaměstnanci ESVČ. Náboru zaměstnanců na volná místa v ESVČ se účastní zástupci členských států, generálního sekretariátu Rady a Komise.
9. Po dosažení plného početního stavu ESVČ by zaměstnanci z členských států uvedení v odst. 2 prvním pododstavci měli představovat alespoň jednu třetinu všech zaměstnanců ESVČ na úrovni AD. Obdobně by stálí úředníci Unie měli představovat alespoň 60 % všech zaměstnanců ESVČ na úrovni AD, a to včetně zaměstnanců pocházejících z diplomatických služeb členských států, kteří se v souladu se služebním řádem stali úředníky Unie. Vysoký představitel každý rok předkládá Evropskému parlamentu a Radě zprávu o obsazení míst v ESVČ.
10. Vysoký představitel stanoví pravidla mobility s cílem zajistit vysokou úroveň pracovní mobility zaměstnanců ESVČ. Na zaměstnance uvedené v čl. 4 odst. 3 písm. a) třetí odrážce se vztahují zvláštní podmínky. V zásadě všichni zaměstnanci ESVČ jsou pravidelně přidělováni k delegacím Unie. Vysoký představitel stanoví pro tento účel vhodná pravidla.
11. Každý členský stát v souladu s platnými vnitrostátními právními předpisy poskytne svým úředníkům, kteří se stali dočasnými zaměstnanci ESVČ, záruku okamžitého návratu na původní působiště po skončení jejich služby v ESVČ. V souladu s článkem 50b pracovního řádu nesmí délka této služby přesahovat osm let, s výjimkou případů, kdy je prodloužena za výjimečných okolností a v zájmu služby o nejvýše dva roky.
Úředníci Unie, kteří pracují v ESVČ, mají právo ucházet se o místo v orgánu, ve kterém byli původně zaměstnáni, za stejných podmínek jako interní uchazeči.
12. Budou přijata vhodná opatření s cílem poskytnout zaměstnancům ESVČ náležitou společnou odbornou přípravu, která bude vycházet zejména z existujících postupů a struktur na úrovni jednotlivých členských států i Unie. Vysoký představitel přijme za tímto účelem do jednoho roku od vstupu tohoto rozhodnutí v platnost vhodná opatření.
Článek 7
Přechodná ustanovení týkající se personálu
1. Příslušná oddělení a funkce generálního sekretariátu Rady a Komise, jejichž seznam je uveden v příloze, se převádějí pod ESVČ. Úředníci a dočasní zaměstnanci zastávající místa v odděleních nebo funkce, jež jsou uvedeny na seznamu v příloze, jsou převedeni pod ESVČ. Výše uvedené se vztahuje obdobně rovněž na smluvní a místní zaměstnance pracující v těchto odděleních a funkcích. Vyslaní odborníci, kteří pracují v těchto odděleních a funkcích, jsou se souhlasem orgánů členského státu původu rovněž převedeni pod ESVČ.
Tato převedení nabývají účinku dnem 1. ledna 2011.
Vysoký představitel přidělí v souladu se služebním řádem každému úředníkovi převedenému pod ESVČ místo v rámci jeho funkční skupiny, které odpovídá jeho třídě.
2. Nábor zaměstnanců na místa převedená pod ESVČ probíhající ke dni vstupu tohoto rozhodnutí v platnost je uskutečňován podle dosud platných postupů: je prováděn a dokončen pod vedením vysokého představitele a v souladu s oznámeními o volných místech a platnými pravidly podle služebního a pracovního řádu.
Článek 8
Rozpočet
1. Úkoly schvalující osoby pro oddíl souhrnného rozpočtu Evropské unie týkající se ESVČ jsou přenášeny v souladu s článkem 59 finančního nařízení. Vysoký představitel přijímá vnitřní pravidla pro řízení rozpočtových linií souvisejících se správou. Operační výdaje zůstávají zařazeny v oddíle rozpočtu, který se týká Komise.
2. ESVČ vykonává své pravomoci v souladu s finančním nařízením vztahujícím se na souhrnný rozpočet Evropské unie a v mezích prostředků, které jí byly přiděleny.
3. Při sestavování odhadů správních výdajů ESVČ konzultuje vysoký představitel komisaře příslušného pro rozvojovou politiku a komisaře příslušného pro politiku sousedství ohledně jejich působnosti.
4. V souladu s čl. 314 odst. 1 Smlouvy o fungování EU sestavuje ESVČ předběžný odhad svých výdajů na příští rozpočtový rok. Komise shrne tyto odhady do návrhu rozpočtu, jenž může obsahovat odlišné odhady. Komise může návrh rozpočtu měnit v souladu s čl. 314 odst. 2 Smlouvy o fungování EU.
5. V zájmu zajištění transparentnosti rozpočtu v oblasti vnější činnosti Unie předloží Komise rozpočtovému orgánu spolu s návrhem souhrnného rozpočtu Evropské unie pracovní dokument, který bude obsahovat komplexní přehled všech výdajů spojených s vnější činností Unie.
6. Na ESVČ se vztahují postupy týkající se udělení absolutoria, které jsou stanoveny v článku 319 Smlouvy o fungování EU a v článcích 145 až 147 finančního nařízení. ESVČ bude v této souvislosti plně spolupracovat s orgány zapojenými do postupů týkajících se udělení absolutoria a v případě potřeby poskytne další nezbytné informace, a to i prostřednictvím účasti na zasedáních příslušných orgánů.
Článek 9
Nástroje pro vnější činnost a programování v rámci vnější činnosti
1. Za řízení programů vnější spolupráce Unie odpovídá Komise, aniž jsou dotčeny úlohy Komise a ESVČ při programování podle následujících odstavců.
2. Vysoký představitel zajišťuje celkovou politickou koordinaci vnější činnosti Unie, její jednotnost, soudržnost a účinnost, zejména prostřednictvím těchto nástrojů vnější pomoci:
-
finančního nástroje pro rozvojovou spolupráci (13),
-
Evropského rozvojového fondu (14),
-
evropského nástroje pro demokracii a lidská práva (15),
-
evropského nástroje sousedství a partnerství (16),
-
nástroje pro spolupráci s průmyslovými zeměmi (17),
-
nástroje pro spolupráci v oblasti jaderné bezpečnosti (18),
-
nástroje stability, pokud jde o pomoc stanovenou v článku 4 nařízení (ES) č. 1717/2006 (19).
3. ESVČ se zejména podílí na cyklu programování a řízení nástrojů uvedených v odstavci 2 na základě politických cílů, jež jsou v nich stanoveny. ESVČ odpovídá za přípravu následujících rozhodnutí Komise týkajících se strategických a víceletých opatření v rámci cyklu programování:
i)
vyčlenění prostředků pro jednotlivé země s cílem stanovit celkové finanční krytí pro každý region s ohledem na orientační rozdělení podle víceletého finančního rámce. V každém regionu bude určitá část finančních prostředků vyhrazena na regionální programy,
ii)
strategických dokumentů týkajících se jednotlivých zemí a regionů,
iii)
celostátních a regionálních orientačních programů.
V souladu s článkem 3, a aniž je dotčen čl. 1 odst. 3, vysoký představitel a ESVČ spolupracují v průběhu celého cyklu programování, plánování a provádění nástrojů uvedených v odstavci 2 s příslušnými komisaři a útvary Komise. Veškeré návrhy rozhodnutí budou připravovány v souladu s postupy Komise a předloženy Komisi k přijetí.
4. Pokud jde o Evropský rozvojový fond a finanční nástroj pro rozvojovou spolupráci, veškeré návrhy, včetně návrhů na změny základních nařízení a programových dokumentů uvedených v odstavci 3, připraví společně příslušné útvary ESVČ a Komise pod vedením komisaře příslušného pro rozvojovou politiku, který je společně s vysokým představitelem předloží Komisi k přijetí.
Tematické programy, s výjimkou evropského nástroje pro demokracii a lidská práva, nástroje pro spolupráci v oblasti jaderné bezpečnosti a části nástroje stability uvedené v odst. 2 sedmé odrážce, připraví příslušný útvar Komise pod vedením komisaře příslušného pro rozvojovou politiku a se souhlasem vysokého představitele a dalších příslušných komisařů je představí plénu Komise.
5. Pokud jde o evropský nástroj sousedství a partnerství, veškeré návrhy, včetně návrhů na změny základních nařízení a programových dokumentů uvedených v odstavci 3 výše, připraví společně příslušné útvary ESVČ a Komise pod vedením komisaře příslušného pro politiku sousedství, který je společně s vysokým představitelem předloží Komisi k přijetí.
6. Za činnosti prováděné v rámci rozpočtu společné zahraniční a bezpečnostní politiky, nástroje stability, s výjimkou části uvedené v odst. 2 sedmé odrážce, nástroje pro spolupráci s průmyslovými zeměmi a v oblasti komunikace a veřejné diplomacie, jakož i za činnost volebních pozorovatelských misí odpovídá vysoký představitel / ESVČ. Komise odpovídá za jejich finanční realizaci pod vedením vysokého představitele jako místopředsedy Komise. Útvar Komise příslušný pro tuto realizaci je umístěn v prostorách ESVČ.
Článek 10
Bezpečnost
1. Vysoký představitel rozhodne po konzultaci výboru uvedeného v bodě 3 oddílu I části II přílohy rozhodnutí Rady 2001/264/ES ze dne 19. března 2001, kterým se přijímají bezpečnostní předpisy Rady (20), o bezpečnostních pravidlech pro ESVČ a přijme veškerá vhodná opatření, aby zajistil, že ESVČ účinně řeší rizika hrozící jejím zaměstnancům, fyzickému majetku a informacím a že plní povinnost náležité péče v tomto ohledu. Tato pravidla se vztahují na všechny zaměstnance ESVČ a všechny zaměstnance delegací Unie, bez ohledu na jejich administrativní zařazení nebo institucionální původ.
2. Do přijetí rozhodnutí uvedeného v odstavci 1
-
uplatňuje ESVČ bezpečnostní opatření stanovená v příloze rozhodnutí 2001/264/ES, pokud jde o ochranu utajovaných informací,
-
uplatňuje ESVČ bezpečnostní předpisy stanovené v příslušné příloze jednacího řádu Komise (21), pokud jde o jiná hlediska bezpečnosti.
3. V rámci ESVČ se zřizuje oddělení pro bezpečnostní záležitosti, kterému jsou nápomocny příslušné služby členských států.
4. Vysoký představitel přijme veškerá opatření nezbytná k zavedení bezpečnostních pravidel v rámci ESVČ, zejména pokud jde o ochranu utajovaných informací a opatření pro případ nedodržení bezpečnostních pravidel zaměstnanci ESVČ. ESVČ za tímto účelem konzultuje bezpečnostní kancelář generálního sekretariátu Rady, příslušné útvary Komise a příslušné služby členských států.
Článek 11
Přístup k dokumentům, archivy a ochrana údajů
1. ESVČ uplatňuje pravidla stanovená v nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (22). O prováděcích pravidlech platných pro ESVČ rozhodne vysoký představitel.
2. Organizaci archivů ESVČ zajišťuje její výkonný generální tajemník. Příslušné archivy oddělení převedených z generálního sekretariátu Rady a Komise jsou rovněž převedeny pod ESVČ.
3. ESVČ zajišťuje ochranu fyzických osob v souvislosti se zpracováním jejich osobních údajů v souladu s pravidly stanovenými v nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 ze dne 18. prosince 2000 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů orgány a institucemi Společenství a o volném pohybu těchto údajů (23). O prováděcích pravidlech platných pro ESVČ rozhodne vysoký představitel.
Článek 12
Nemovitý majetek
1. Generální sekretariát Rady a příslušné útvary Komise přijmou veškerá nezbytná opatření k tomu, aby spolu s převedením podle článku 7 mohly být převedeny i budovy Rady a Komise nezbytné pro fungování ESVČ.
2. Vysoký představitel, případně spolu s generálním sekretariátem Rady a Komisí, rozhodne o podmínkách, za kterých bude nemovitý majetek dán k dispozici ústředí ESVČ a delegacím Unie.
Článek 13
Závěrečná a obecná ustanovení
1. Vysoký představitel, Rada, Komise a členské státy odpovídají za provádění tohoto rozhodnutí a za tímto účelem přijmou veškerá nezbytná opatření.
2. Vysoký představitel předloží Evropskému parlamentu, Radě a Komisi do konce roku 2011 zprávu o fungování ESVČ. Tato zpráva se bude zabývat zejména prováděním čl. 5 odst. 3 a 10 a článku 9.
3. Vysoký představitel do konce první poloviny roku 2013 provede přezkum organizace a fungování ESVČ, který se bude mimo jiné zabývat prováděním čl. 6 odst. 6, 8 a 11. V případě potřeby bude tento přezkum zahrnovat vhodné návrhy na revizi tohoto rozhodnutí. V tom případě Rada provede do začátku roku 2014 revizi tohoto rozhodnutí v souladu s čl. 27 odst. 3 Smlouvy o EU a s ohledem na uvedený přezkum.
4. Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí. Ustanovení o finančním řízení a náboru zaměstnanců nabývají účinku až po přijetí nezbytných změn služebního řádu, pracovního řádu a finančního nařízení, jakož i opravného rozpočtu. V zájmu plynulého přechodu uzavřou vysoký představitel, generální sekretariát Rady a Komise potřebná ujednání a provedou konzultaci s členskými státy.
5. Do jednoho měsíce po vstupu tohoto rozhodnutí v platnost předloží vysoký představitel Komisi odhad příjmů a výdajů ESVČ, včetně plánu pracovních míst, aby Komise mohla předložit návrh opravného rozpočtu.
6. Toto rozhodnutí bude zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie.
V Bruselu dne 26. července 2010.