KOMMISSIONENS FORORDNING (EU) Nr. 1063/2010
af 18. november 2010
om ændring af forordning (EØF) nr. 2454/93 om visse gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 om indførelse af en EF-toldkodeks
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 af 12. oktober 1992 om indførelse af en EF-toldkodeks (1), særlig artikel 247, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
I henhold til Rådets forordning (EF) nr. 732/2008 af 22. juli 2008 om anvendelse af et arrangement med generelle toldpræferencer for perioden 1. januar 2009 til 31. december 2011 og om ændring af forordning (EF) nr. 552/97, (EF) nr. 1933/2006 og af Kommissionens forordning (EF) nr. 1100/2006 og (EF) nr. 964/2007 (2) indrømmer Den Europæiske Union handelspræferencer til udviklingslande inden for rammerne af sit arrangement med generelle toldpræferencer (»GSP« eller »arrangementet«). I overensstemmelse med artikel 5, stk. 2, i nævnte forordning er de oprindelsesregler, der vedrører definitionen af begrebet varer med oprindelsesstatus og de hertil knyttede procedurer og metoder for administrativt samarbejde, dem, der er fastsat i forordning (EØF) nr. 2454/93 (3).
(2)
Den 16. marts 2005 vedtog Kommissionen efter en omfattende debat, der var indledt ved dens grønbog af 18. december 2003 om fremtiden for oprindelsesreglerne i præferencehandelsordningerne (4), en meddelelse med titlen »Oprindelsesreglerne i præferencehandelsordninger - Fremtidige retningslinjer« (5) (»meddelelsen«). I meddelelsen gøres der rede for en ny tilgang til oprindelsesregler i alle præferencehandelsordninger, der omfatter Den Europæiske Union, og navnlig i udviklingsfokuserede ordninger som f.eks. GSP.
(3)
I forbindelse med Doha-udviklingsdagsordenen er det erkendt, at det er nødvendigt at sikre en bedre integration af udviklingslandene i verdensøkonomien, især gennem bedre adgang til de udviklede landes markeder.
Med henblik herpå bør præferenceoprindelsesreglerne forenkles og i de tilfælde, hvor det er hensigtsmæssigt, gøres mindre strenge, således at produkter, der har oprindelse i præferenceberettigede lande, rent faktisk kan få fordel af de præferencer, der indrømmes.
(4)
For at sikre, at præferencerne reelt gavner dem, der har behov for dem, og for at beskytte Den Europæiske Unions egne indtægter, bør ændringerne af præferenceoprindelsesreglerne ledsages af en tilpasning af procedurerne for forvaltningen heraf.
(5)
Kommissionens konsekvensanalyse af denne forordning viser, at GSP-oprindelsesreglerne opfattes som værende for komplekse og restriktive. Den viser endvidere, at den faktiske anvendelse af de præferencer, der indrømmes, er lav for visse produkter, navnlig dem, der er af størst interesse for de mindst udviklede lande, og at oprindelsesreglerne er en af årsagerne hertil.
(6)
Konsekvensanalysen viste, at det er muligt at opnå en forenkling og fremme udviklingen ved at anvende et enkelt kriterium for alle produkter til fastlæggelsen af oprindelsen for varer, som ikke er fuldt ud fremstillet i et præferenceberettiget land, på grundlag af den merværdi, der er tilført i det pågældende præferenceberettigede land, og under iagttagelse af en tilstrækkelig høj forarbejdningstærskel. Analysen viste imidlertid ikke, at det er absolut nødvendigt med kun én metode for at opnå en forenkling eller fremme udviklingen. Desuden er der ifølge tilbagemeldingerne fra de berørte parter en række sektorer, hvor merværdikriteriet ikke er velegnet eller ikke bør anvendes som det eneste kriterium, som f.eks. sektorerne for landbrugsprodukter og forarbejdede landbrugsprodukter, fiskerivarer, kemikalier, metaller, tekstilvarer og beklædningsgenstande og sko. Derfor bør der i sådanne sektorer anvendes andre enkle kriterier, som let kan forstås af de erhvervsdrivende og let kan kontrolleres af myndighederne, enten i stedet for merværdikriteriet eller som et alternativ hertil. Disse andre kriterier omfatter bl.a. et tilladt maksimalt indhold af materialer uden oprindelsesstatus, ændring af toldposition eller underposition, en specifik bearbejdning eller forarbejdning og anvendelse af fuldt ud fremstillede materialer. Af hensyn til forenklingen er det dog nødvendigt, at antallet af forskellige regler reduceres til et minimum. Derfor bør oprindelsesreglerne i videst muligt omfang snarere baseres på de enkelte sektorer end på de enkelte produkter.
(7)
Oprindelsesreglerne bør afspejle de specifikke sektorers kendetegn, men bør også give de præferenceberettigede lande en reel mulighed for at få adgang til den toldpræferencebehandling, der indrømmes. I de tilfælde, hvor det er hensigtsmæssigt, bør reglerne desuden afspejle de præferenceberettigede landes forskellige industrielle kapacitet. For at fremme den industrielle udvikling i de mindst udviklede lande, hvor reglen er baseret på overholdelsen af kravet om et maksimalt indhold af materialer uden oprindelsesstatus, bør den tærskel, der gælder for sådanne materialer, til enhver tid være så høj som muligt og samtidig sikre, at de behandlinger, der finder sted i disse lande, er virkelige og økonomisk berettigede. Et maksimalt indhold af materialer uden oprindelsesstatus på op til 70 % eller enhver regel, der indebærer en tilsvarende lempelse for produkter med oprindelse i de mindst udviklede lande, skulle føre til større eksport fra disse lande.
(8)
For at sikre, at den bearbejdning eller forarbejdning, som finder sted i et præferenceberettiget land, er en virkelig, økonomisk berettiget behandling, som vil give det pågældende land et reelt økonomisk udbytte, er det hensigtsmæssigt at fastlægge en liste over utilstrækkelige bearbejdninger eller forarbejdninger, der under ingen omstændigheder giver oprindelsesstatus. Denne liste vil muligvis i vid udstrækning svare til den hidtidige liste. Der bør dog foretages visse tilpasninger. F.eks. bør der, således at man undgår omlægninger i samhandelen og fordrejninger på sukkermarkedet, og i overensstemmelse med de bestemmelser, der allerede er vedtaget som led i oprindelsesreglerne for andre præferencehandelsordninger, fastlægges en ny regel, som udelukker blanding af sukker med ethvert andet materiale
(9)
Der bør sikres en vis grad af fleksibilitet i de sektorer, hvor merværdikriteriet ikke finder anvendelse, ligesom nu, hvor det er tilladt at anvende en begrænset andel materialer, som ikke opfylder reglerne. Omfanget af en sådan anvendelse bør imidlertid præciseres for produkter, der fremstilles med anvendelse af fuldt ud fremstillede materialer. For at muliggøre yderligere fleksibilitet med hensyn til kildematerialer bør den tilladte andel af de pågældende materialer desuden forhøjes, undtagen for visse følsomme produkters vedkommende, fra 10 % til 15 % af det færdige produkts pris ab fabrik. Disse følsomme produkter omfatter bl.a. produkter, som henhører under kapitel 2 og kapitel 4 til 24 i det harmoniserede system, bortset fra forarbejdede fiskerivarer henhørende under kapitel 16 i den forordning, for hvilke tolerancerne udtrykt i vægt synes at være mere hensigtsmæssige, og produkter, der henhører under kapitel 50 til 63 i det harmoniserede system, som fortsat bør være underlagt specifikke toleranceregler, der, alt efter hvilket tilfælde, der er tale om, er baseret på enten vægt eller værdi og varierer efter produkt.
(10)
Oprindelseskumulation er en vigtig facilitet, som giver lande, der har identiske oprindelsesregler, mulighed for at arbejde sammen med henblik på fremstilling af produkter, som kan opnå toldpræferencebehandling. De gældende betingelser for regional oprindelseskumulation, som er en form for kumulation, der i øjeblikket fungerer inden for tre regionale sammenslutninger af lande, har vist sig at være komplekse og for strenge. De bør derfor forenkles og gøres mindre strenge, ved at den gældende værdibetingelse afskaffes. Desuden bør de nuværende kumulationsmuligheder mellem lande i samme regionale sammenslutning opretholdes til trods for den differentiering, der ved denne forordning indføres i oprindelsesreglerne i visse tilfælde mellem de mindst udviklede lande og andre præferenceberettigede lande. En sådan kumulation bør kun tillades, hvis hvert land, når det sender materialer til et andet land i sammenslutningen med henblik på regional kumulation, anvender den oprindelsesregel, der gælder for det i dets handelsforbindelser med Den Europæiske Union. For at sikre, at der ikke opstår handelsfordrejninger mellem lande, som har forskellige toldpræferenceniveauer, bør der imidlertid fastlægges bestemmelser for at udelukke visse følsomme produkter fra regional kumulation.
(11)
Kommissionen anførte i sin meddelelse, at den var parat til at undersøge alle anmodninger om oprettelse af nye, sammensluttede eller bredere grupper, forudsat at der findes økonomisk komplementaritet og tages hensyn til forskelle i de gældende præferenceordninger for de forskellige lande og den dermed forbundne risiko for toldsvig, samt at der oprettes de nødvendige strukturer og procedurer for administrativt samarbejde til forvaltning og kontrol af oprindelse. I overensstemmelse hermed bør der fastlægges bestemmelser om oprindelseskumulation mellem de lande i de regionale kumulationssammenslutninger I og III, som opfylder de nødvendige betingelser. Efter anmodning fra Mercosur bør der oprettes en ny regional kumulationssammenslutning, der skal kaldes sammenslutning IV og omfatte Argentina, Brasilien, Paraguay og Uruguay. Anvendelsen af regional kumulation mellem nævnte lande bør være betinget af, at de opfylder de nødvendige krav.
(12)
De præferenceberettigede lande bør også kunne anvende kumulation med lande, som er partnerlande i frihandelsaftaler, der er indgået med EU. Denne nye form for kumulation - den såkaldte udvidede kumulation - bør være en envejskumulation, dvs. at det kun vil være tilladt at anvende materialer i præferenceberettigede lande, og at tilladelsen bør gives efter en grundig undersøgelse af en anmodning, som det pågældende præferenceberettigede land indgiver. Varer, som henhører under kapitel 1 til 24 i det harmoniserede system, bør på grund af deres følsomme karakter være udelukket fra denne form for kumulation.
(13)
De præferenceberettigede lande har siden 2001 haft tilladelse til at kumulere oprindelse med varer, der henhører under kapitel 25 til 97 i det harmoniserede system og har oprindelse i Norge og Schweiz. Denne kumulation bør fortsat være tilladt og bør udvides til også at omfatte Tyrkiet, forudsat at Norge, Schweiz og Tyrkiet anvender samme definition af oprindelsesbegrebet som Den Europæiske Union og på basis af gensidighed indrømmer tilsvarende behandling for de produkter, de indfører, og som er fremstillet med anvendelse af materialer med oprindelse i Den Europæiske Union. Der bør med henblik herpå indgås en aftale i form af brevveksling eller enhver anden form for hensigtsmæssig aftale mellem parterne, hvori de også forpligter sig til at yde medlemsstaterne og hinanden den nødvendige bistand i spørgsmål om administrativt samarbejde.
(14)
Regional kumulation bør imidlertid ikke omfatte visse materialer, hvor den toldpræference, der er til rådighed i Den Europæiske Union, ikke er den samme for alle de lande, der er involveret i kumulationen, og de pågældende materialer i kraft af kumulation ville nyde fordel af en gunstigere toldbehandling end den, de ville være omfattet af, hvis de blev udført direkte til Den Europæiske Union. Hvis sådanne situationer ikke løses gennem en udelukkelse af materialer, vil der kunne opstå toldsvig eller handelsfordrejninger, ved at der kun udføres varer til Den Europæiske Union fra de lande, som nyder fordel af den gunstigste toldpræference.
(15)
Der skal i et særskilt bilag opføres en liste over materialer, som er udelukket fra regional kumulation. Dette bilag kan ændres, ikke alene når der opstår sådanne nye situationer, men også for at omfatte tilfælde, hvor sådanne situationer vil opstå som følge af gennemførelsen af kumulation mellem lande i de regionale kumulationssammenslutninger I og III.
Oprindelseskumulation mellem lande i de regionale kumulationssammenslutninger I og III og udvidet kumulation bør være underlagt specifikke betingelser; Kommissionen bør kontrollere, at disse betingelser er opfyldt, før det overvejes at indrømme kumulation i overensstemmelse med udvalgsproceduren og på grundlag af relevante hensyn. Af samme årsager bør Kommissionen i de tilfælde, hvor der er tilladt en sådan kumulation, men det efterfølgende fastslås, at anvendelsen af kumulationen ikke længere opfylder betingelserne eller fører til uberettigede resultater, f.eks. hvis den medfører handelsfordrejninger eller toldsvig, til enhver tid kunne tilbagetrække tilladelsen til at anvende sådanne former for kumulation.
(16)
I de gældende oprindelsesregler er visse bestemmelser vedrørende fiskefartøjer, der fanger fisk uden for søterritorier, så komplekse, at det ikke står i rimeligt forhold til deres formål, og er følgelig vanskelige både at anvende og at kontrollere. De bør derfor forenkles.
I de gældende bestemmelser kræves der bevis for direkte transport til Den Europæiske Union, hvilket ofte er vanskeligt at opnå. På grund af dette krav kan visse varer, som ledsages af et gyldigt oprindelsesbevis, i praksis ikke opnå præferencebehandling. Derfor er det hensigtsmæssigt at indføre en ny, enklere og mere fleksibel regel, som fokuserer på det mål, at de varer, der frembydes for toldmyndighederne på grundlag af en angivelse til overgang til fri omsætning i Den Europæiske Union, er de samme som dem, der er afsendt fra det præferenceberettigede udførselsland og ikke på nogen måde er blevet ændret eller omdannet undervejs.
(17)
I øjeblikket bekræfter myndighederne i de præferenceberettigede lande produkternes oprindelse, og importørerne skal i de tilfælde, hvor den angivne oprindelse viser sig at være ukorrekt, ofte ikke betale afgifter, fordi de har handlet i god tro, og de kompetente myndigheder har begået en fejl. Som følge heraf taber Den Europæiske Union egne indtægter, og det er i sidste ende skatteyderne i Den Europæiske Union, som bærer byrden. Eftersom det er eksportørerne, der bedst ved, hvilken oprindelse deres produkter har, er det hensigtsmæssigt at kræve, at eksportørerne direkte forsyner deres kunder med udtalelser om oprindelse.
(18)
Eksportørerne bør være registreret hos de kompetente myndigheder i de præferenceberettigede lande for at lette en målrettet efterfølgende kontrol. Med henblik herpå bør hvert enkelt præferenceberettigede land oprette en elektronisk fortegnelse over registrerede eksportører, og det pågældende lands kompetente statslige myndigheder bør fremsende oplysningerne deri til Kommissionen. På grundlag heraf bør Kommissionen oprette en central database over registrerede eksportører til brug for myndighederne og de erhvervsdrivende i Den Europæiske Union, i hvilken de erhvervsdrivende bør kunne kontrollere, om deres leverandør er en registreret eksportør i det pågældende præferenceberettigede land, før de angiver varer til overgang til fri omsætning. På samme måde bør EU-erhvervsdrivende, der foretager udførsler med henblik på bilateral oprindelseskumulation, være registreret hos de kompetente myndigheder i medlemsstaterne.
(19)
Offentliggørelsen af eksportørernes numre og ikke-fortrolige registreringsdata bør gøre det muligt for andre parter at konsultere disse data for at øge gennemsigtigheden og informationen til berørte parter. Under hensyntagen til konsekvenserne af offentliggørelse bør en sådan dog kun finde sted, hvis eksportøren frit har givet sin udtrykkelige og skriftlige godkendelse af offentliggørelsen.
(20)
Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 95/46/EF af 24. oktober 1995 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger og om fri udveksling af sådanne oplysninger (6) finder anvendelse på medlemsstaternes behandling af personoplysninger. Principperne i direktiv 95/46/EF bør i fornødent omfang præciseres eller suppleres i denne forordning.
(21)
Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 45/2001 af 18. december 2000 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger i fællesskabsinstitutionerne og -organerne og om fri udveksling af sådanne oplysninger (7) finder anvendelse på Kommissionens behandling af personoplysninger. Principperne i forordning (EF) nr. 45/2001 bør i fornødent omfang præciseres eller suppleres i denne forordning.
(22)
I henhold til artikel 28 i direktiv 95/46/EF skal de nationale tilsynsmyndigheder overvåge lovligheden af medlemsstaternes behandling af personoplysninger, mens den europæiske tilsynsførende for databeskyttelse i henhold til artikel 46 i forordning (EF) nr. 45/2001 skal overvåge EU-institutionernes og -organernes aktiviteter i forbindelse med behandling af personoplysninger. Den europæiske tilsynsførende for databeskyttelse og de nationale tilsynsmyndigheder, der hver især handler inden for deres respektive beføjelser, bør samarbejde aktivt og sikre et samordnet tilsyn med behandling, der finder sted i henhold til denne forordning.
(23)
Ved indførelsen af systemet med registrerede eksportører skal der tages hensyn til de præferenceberettigede landes kapacitet til at oprette og forvalte registreringssystemet samt Kommissionens kapacitet til at oprette den nødvendige centrale database. Med henblik herpå mangler Kommissionen endnu at fastlægge systemets brugerkrav og tekniske specifikationer. Når den centrale databases detaljerede struktur er fastlagt, vil de præcise virkninger af systemet med registrerede eksportører, navnlig hvad angår adgang til data og databeskyttelse, blive vurderet, og der vil blive foretaget de nødvendige justeringer af de relevante bestemmelser. Gennemførelsen af systemet bør derfor udskydes indtil den 1. januar 2017, således at udviklingsfasen kan finde sted, når brugerkravene og de tekniske specifikationer er fastlagt og der er gennemført de eventuelle juridiske justeringer, som skønnes nødvendige i lyset af systemets brugerkrav og tekniske specifikationer og deres konsekvenser med hensyn til databeskyttelse. Der bør desuden fastlægges en yderligere periode på tre år for de lande, som ikke kan overholde denne frist.
Indtil 2017 og derefter for de præferenceberettigede lande, som til den tid ikke er i stand til at anvende det nye system, bør der fastlægges overgangsbestemmelser vedrørende procedurerne og metoderne for administrativt samarbejde på grundlag af de bestemmelser, der hidtil har været gældende. Disse overgangsbestemmelser bør navnlig indeholde reglerne for, hvordan de kompetente myndigheder i det pågældende land skal udstede oprindelsesbeviser. Desuden bør de gældende regler strømlines gennem en tilpasning af deres struktur til de regler, der skal anvendes, når systemet med registrerede eksportører bliver operationelt, således at de bliver klarere, navnlig gennem en tydelig adskillelse af generelle principper, procedurer ved udførsel i et præferenceberettiget land, procedurer for overgang til fri omsætning i Den Europæiske Union og metoder for administrativt samarbejde. Samtidig bør oprindelsescertifikat formular A ajourføres, især ved at erstatte de noter, der er knyttet til formularen, med 2007-udgaven af nævnte noter, eftersom den udgave tager hensyn til EU's seneste udvidelse og derfor indeholder en ajourført liste over de lande, som accepterer formular A i forbindelse med GSP.
(24)
Adgangen til arrangementet bør være betinget af, at de præferenceberettigede lande etablerer og opretholder administrative strukturer, som muliggør en effektiv forvaltning af arrangementet, og forpligter sig til at yde den nødvendige bistand, hvis Kommissionen anmoder herom med henblik på at overvåge, om arrangementet fungerer korrekt. Det er navnlig nødvendigt, at der findes et system for administrativt samarbejde mellem myndighederne i Den Europæiske Union og i de præferenceberettigede lande, som danner rammen for oprindelseskontrollen. Samtidig bør eksportørernes ansvar i forbindelse med deres udtalelse om oprindelse samt de administrative myndigheders rolle i forbindelse med forvaltningen af systemet klart anføres. Indholdet i udtalelserne om oprindelse bør specificeres, og det bør også præciseres, i hvilke tilfælde myndighederne i Den Europæiske Union kan afvise at godtage en udtalelse eller sende den til kontrol.
(25)
Definitionerne af og listen over tilstrækkelig bearbejdning eller forarbejdning i de gældende bestemmelser er fælles for GSP og toldpræferenceforanstaltninger, som vedtages unilateralt af Den Europæiske Union for visse lande eller territorier. Eftersom oprindelsesreglerne for sidstnævnte ordninger først vil blive revideret senere, bør de nuværende bestemmelser fortsat gælde for dem. Af hensyn til kohærensen med GSP og andre unilaterale præferencehandelsordninger er det imidlertid hensigtsmæssigt at afstemme definitionen af fuldt ud fremstillede produkter og listen over utilstrækkelig bearbejdning eller forarbejdning, som er fastlagt i disse andre unilaterale ordninger, med dem, der gælder for GSP-oprindelsesreglerne.
(26)
Forordning (EF) nr. 2454/93 bør ændres i overensstemmelse hermed.
(27)
I kraft af Kommissionens forordning (EF) nr. 1613/2000 (8), 1614/2000 (9) og 1615/2000 (10) har Fællesskabet indrømmet undtagelser fra GSP-oprindelsesreglerne for visse tekstilvarer med oprindelse i Laos, Cambodja og Nepal, som udløber den 31. december 2010. De enklere og mere udviklingsvenlige oprindelsesregler, der indføres ved denne forordning, vil gøre videreførelsen af disse undtagelser overflødig.
(28)
Foranstaltningerne i denne forordning er i overensstemmelse med udtalelsen fra Toldkodeksudvalget -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
I forordning (EØF) nr. 2454/93 foretages følgende ændringer:
1)
I del I, afsnit IV, kapitel 2, affattes artikel 66 til 97 således:
»Afdeling 1
Den generelle præferenceordning
Underafdeling 1
Generelle bestemmelser
Artikel 66
I denne afdeling fastlægges reglerne vedrørende definitionen af begrebet »produkter med oprindelsesstatus«, procedurerne og metoderne for administrativt samarbejde i forbindelse hermed til brug for anvendelsen af arrangementet med generelle toldpræferencer (GSP), som Den Europæiske Union ved forordning (EF) nr. 732/2008 (11) har indrømmet udviklingslandene (»arrangementet«).
Artikel 67
1. I denne afdeling og afdeling 1A i dette kapitel forstås ved:
a) »præferenceberettiget land«: et land eller territorium, som er opført i forordning (EF) nr. 732/2008; udtrykket »præferenceberettiget land« omfatter også det pågældende lands eller territoriums søterritorium i den betydning, der er fastlagt i De Forenede Nationers havretskonvention (Montego Bay-konventionen af 10. december 1982), og må ikke gå ud over nævnte søterritoriums grænser
b) »fremstilling«: alle former for bearbejdning eller forarbejdning, herunder også samling
c) »materialer«: alle former for bestanddele, råmaterialer, komponenter eller dele osv., der er anvendt til fremstillingen af et produkt
d) »produkt«: det produkt, der fremstilles, også når det senere er bestemt til anvendelse i en anden fremstillingsproces
e) »varer«: både materialer og produkter
f) »bilateral kumulation«: et system, som tillader, at produkter, der ifølge denne forordning har oprindelse i Den Europæiske Union, betragtes som materialer med oprindelsesstatus i et præferenceberettiget land, når de forarbejdes yderligere eller indgår i et produkt i det pågældende præferenceberettigede land
g) »kumulation med Norge, Schweiz eller Tyrkiet«: et system, som tillader, at produkter, der har oprindelse i Norge, Schweiz eller Tyrkiet, betragtes som materialer med oprindelsesstatus i et præferenceberettiget land, når de forarbejdes yderligere eller indgår i et produkt i det pågældende præferenceberettigede land og indføres i Den Europæiske Union
h) »regional kumulation«: et system, hvor produkter, som ifølge denne forordning har oprindelse i et land, som er medlem af en regional sammenslutning, betragtes som materialer med oprindelse i et andet land i samme regionale sammenslutning (eller et land i en anden regional sammenslutning, hvis der er mulighed for kumulation mellem sammenslutninger), når de forarbejdes yderligere eller indgår i et produkt fremstillet dér
i) »udvidet kumulation«: et system, der er betinget af Kommissionens tilladelse efter et præferenceberettiget lands indgivelse af en anmodning, hvorunder visse materialer, der har oprindelse i et land, med hvilket Den Europæiske Union har en frihandelsaftale i overensstemmelse med artikel XXIV i den gældende almindelige overenskomst om told og udenrigshandel (GATT), betragtes som materialer med oprindelse i det pågældende præferenceberettigede land, når de forarbejdes yderligere eller indgår i et produkt fremstillet i dette land
j) »fungible materialer«: materialer, som er af samme art og kommercielle kvalitet, har de samme tekniske og fysiske kendetegn, og som ikke kan skelnes fra hinanden, når de indgår i det færdige produkt
k) »regional sammenslutning«: sammenslutning af lande, mellem hvilke der anvendes regional kumulation
l) »toldværdi«: den værdi, der er fastlagt i overensstemmelse med aftalen om anvendelsen af artikel VII i den almindelige overenskomst om told og udenrigshandel 1994 (WTO-aftalen om toldværdiansættelse)
m) »materialernes værdi« i listen i bilag 13a: toldværdien på indførselstidspunktet for de benyttede materialer uden oprindelsesstatus eller, såfremt denne værdi ikke er kendt og ikke kan opgøres, den første registrerede pris, der er betalt for disse materialer i det præferenceberettigede land. Hvis det er nødvendigt at fastsætte værdien af de anvendte materialer med oprindelsesstatus, finder bestemmelserne i dette afsnit tilsvarende anvendelse
n) »prisen ab fabrik«: den pris, der betales for produktet ab fabrik til den producent, i hvis virksomhed den sidste bearbejdning eller forarbejdning har fundet sted, såfremt prisen indbefatter værdien af alle anvendte materialer og alle andre omkostninger i tilknytning til fremstillingen af produktet, minus alle interne afgifter, der tilbagebetales eller kan tilbagebetales, når det fremstillede produkt udføres
Hvis den faktiske pris ikke afspejler alle de omkostninger i tilknytning til fremstillingen af produktet, som faktisk er påløbet i det præferenceberettigede land, forstås ved pris ab fabrik summen af alle disse omkostninger, minus alle interne afgifter, der tilbagebetales eller kan tilbagebetales, når det fremstillede produkt udføres
o) »maksimalt indhold af materialer uden oprindelsesstatus«: det maksimale indhold af materialer uden oprindelsesstatus, som er tilladt, hvis en fremstilling skal kunne betragtes som en bearbejdning eller forarbejdning, der er tilstrækkelig til at give et produkt oprindelsesstatus. Dette indhold kan udtrykkes som en procentdel af produktets pris ab fabrik eller som en procentdel af nettovægten af disse anvendte materialer henhørende under en nærmere angivet gruppe af kapitler, et kapitel, en position eller en underposition
p) »nettovægt«: varens vægt uden nogen form for emballagemateriale eller pakningsgenstand
q) »kapitler«, »positioner« og »underpositioner«: de kapitler, positioner og underpositioner (fire- eller sekscifrede koder), der anvendes i den nomenklatur, som udgør det harmoniserede system, med de ændringer, der følger af Toldsamarbejdsrådets henstilling af 26. juni 2004
r) »tariferet«: et produkts eller materiales tarifering under en bestemt position eller underposition i det harmoniserede system
s) »sending«: produkter, som enten
-
sendes samtidig fra en bestemt eksportør til en bestemt modtager eller
-
er omfattet af et gennemgående transportdokument, der dækker transporten fra eksportøren til modtageren, eller, såfremt et sådant dokument ikke foreligger, af en samlet faktura
t) »eksportør«: en person, som udfører varer til Den Europæiske Union eller til et præferenceberettiget land, og som er i stand til at bevise varernes oprindelse, uanset om han er producenten deraf, og uanset om han selv opfylder udførselsformaliteterne
u) »registreret eksportør«: en eksportør, som er registreret hos de kompetente myndigheder i det pågældende præferenceberettigede land med henblik på at udfærdige udtalelser om oprindelse i forbindelse med udførsel inden for rammerne af arrangementet
v) »udtalelse om oprindelse«: en udtalelse, som udfærdiges af eksportøren, om at de produkter, som udtalelsen omfatter, opfylder arrangementets oprindelsesregler, således at enten den person, der angiver varerne til overgang til fri omsætning i Den Europæiske Union, kan anmode om toldpræferencebehandling, eller den erhvervsdrivende i et præferenceberettiget land, som indfører materialer til yderligere forarbejdning inden for rammerne af kumulationsreglerne, kan bevise de pågældende varers oprindelsesstatus.
2. I forbindelse med stk. 1, litra n), henviser udtrykket »producent« i stk. 1, litra n), første afsnit, i de tilfælde, hvor den sidste bearbejdning eller forarbejdning er overdraget i underentreprise til en producent, til den virksomhed, som har ansat underleverandøren.
Artikel 68
1. For at sikre at arrangementet anvendes korrekt, forpligter de præferenceberettigede lande sig til:
a)
at etablere og opretholde de administrative strukturer og systemer, der er nødvendige for i det pågældende land at gennemføre og forvalte de bestemmelser og procedurer, som er fastlagt i denne afdeling, herunder i givet fald de ordninger, der kræves til anvendelsen af kumulation
b)
at deres kompetente myndigheder samarbejder med Kommissionen og med medlemsstaternes toldmyndigheder.
2. Det i stk. 1, litra b), omhandlede samarbejde omfatter:
a)
enhver form for nødvendig bistand, som Kommissionen anmoder om for at overvåge, om arrangementet forvaltes korrekt i det pågældende land, herunder kontrolbesøg på stedet, som foretages af Kommissionen eller af medlemsstaternes toldmyndigheder
b)
kontrol af produkters oprindelsesstatus og af overholdelsen af de øvrige betingelser, der er fastlagt i denne afdeling, herunder kontrolbesøg på stedet, hvis Kommissionen eller medlemsstaternes myndigheder anmoder herom inden for rammerne af oprindelsesundersøgelser, jf. dog artikel 97g og 97h.
3. De præferenceberettigede lande skal over for Kommissionen tilkendegive, at de påtager sig de forpligtelser, der er omhandlet i stk. 1.
Artikel 69
1. De præferenceberettigede lande skal meddele Kommissionen navnene og adresserne på de myndigheder på deres territorium, som er:
a)
en del af de statslige myndigheder i det pågældende land eller handler under regeringens myndighed, og som har beføjelse til at registrere eksportører og til at fjerne dem fra fortegnelsen over registrerede eksportører
b)
en del af de statslige myndigheder i det pågældende land og beføjet til at yde bistand til Kommissionen og medlemsstaternes toldmyndigheder gennem det administrative samarbejde, der er omhandlet i denne afdeling.
2. De præferenceberettigede lande skal straks underrette Kommissionen om enhver ændring af de oplysninger, der skal meddeles efter stk. 1.
3. Kommissionen opretter en elektronisk database over registrerede eksportører på grundlag af de oplysninger, der indgives af de præferenceberettigede landes statslige myndigheder og af medlemsstaternes toldmyndigheder.
Kun Kommissionen har adgang til databasen og til de data, den indeholder. De myndigheder, der er omhandlet i første afsnit, sikrer, at de data, der meddeles Kommissionen, holdes ajour og er fuldstændige og nøjagtige.
De data, der behandles i den i første afsnit omhandlede database, gøres tilgængelige for offentligheden via internettet, dog med undtagelse af de fortrolige oplysninger, som er angivet i rubrik 2 og 3 i ansøgningen om at blive registreret eksportør, jf. artikel 92.
Personoplysninger, som behandles i den i første afsnit omhandlede database og af medlemsstaterne i henhold til denne afdeling, kan kun videregives eller stilles til rådighed for tredjelande eller internationale organisationer i overensstemmelse med artikel 9 i forordning (EF) nr. 45/2001.
4. Denne forordning påvirker på ingen måde beskyttelsesniveauet for fysiske personer med hensyn til behandling af personoplysninger i henhold til EU-retten og national ret, og den ændrer navnlig ikke hverken medlemsstaternes forpligtelser vedrørende deres behandling af personoplysninger efter direktiv 95/46/EF eller EU-institutionernes eller -organernes forpligtelser vedrørende deres behandling af personoplysninger efter forordning (EF) nr. 45/2001 som led i udøvelsen af deres ansvar.
Eksportørernes identifikations- og registreringsoplysninger, som anføres under nr. 1, 3 (vedrørende aktivitetsbeskrivelse), 4 og 5 i bilag 13c, må kun offentliggøres af Kommissionen på internettet, hvis eksportørerne frit har givet deres forudgående udtrykkelige og skriftlige godkendelse.
Eksportørerne skal gøres bekendt med de oplysninger, der er fastlagt i artikel 11 i forordning (EF) nr. 45/2001.
Personers rettigheder med hensyn til deres registreringsoplysninger, der er anført i bilag 13c og behandles i nationale systemer, skal udøves efter lovgivningen i den medlemsstat, hvor deres personoplysninger er oplagret i henhold til direktiv 95/46/EF.
Personers rettigheder med hensyn til behandlingen af personoplysninger i den i stk. 3 omhandlede database udøves i henhold til forordning (EF) nr. 45/2001.
Medlemsstaternes tilsynsmyndigheder for databeskyttelse og den europæiske tilsynsførende for databeskyttelse, der hver især handler inden for rammerne af deres respektive beføjelser, samarbejder aktivt og sørger for et koordineret tilsyn med den i stk. 3 omhandlede database.
Artikel 70
1. Kommissionen offentliggør i Den Europæiske Unions Tidende (C-udgaven) listen over præferenceberettigede lande og den dato, fra hvilken de anses for at opfylde betingelserne i artikel 68 og 69. Kommissionen ajourfører denne liste, når et nyt præferenceberettiget land opfylder samme betingelser.
2. Produkter med oprindelsesstatus i den betydning, der gælder i denne afdeling, i et præferenceberettiget land er ved overgang til fri omsætning i Den Europæiske Union kun omfattet af arrangementet, hvis de er udført på eller efter den dato, der er angivet i den i stk. 1 omhandlede liste.
3. Det præferenceberettigede land anses for at opfylde betingelserne i artikel 68 og 69 den dato, hvor det har tilkendegivet, at det påtager sig de forpligtelser, der er omhandlet i artikel 68, stk. 1, og foretaget den meddelelse, der er omhandlet i artikel 69, stk. 1.
Artikel 71
Hvis et præferenceberettiget lands kompetente myndigheder ikke overholder artikel 68, stk. 1, artikel 69, stk. 2, artikel 91, 92, 93 eller 97g eller systematisk ikke overholder artikel 97h, stk. 2, kan det i overensstemmelse med artikel 16 i forordning (EF) nr. 732/2008 medføre midlertidig tilbagetrækning af præferencerne under arrangementet for det pågældende land.
Underafdeling 2
Definition af begrebet produkter med oprindelsesstatus
Artikel 72
Nedenstående produkter anses for at have oprindelse i et præferenceberettiget land:
a)
produkter, der fuldt ud er fremstillet i det pågældende land, jf. artikel 75
b)
produkter, der er fremstillet i det pågældende præferenceberettigede land, og som indeholder materialer, der ikke er fuldt ud er fremstillet i det pågældende land, dog på betingelse af, at disse materialer har undergået en tilstrækkelig bearbejdning eller forarbejdning i den i artikel 76 fastlagte betydning.
Artikel 73
1. Betingelserne i denne underafdeling vedrørende opnåelse af oprindelsesstatus skal være opfyldt i det pågældende præferenceberettigede land.
2. Hvis produkter med oprindelsesstatus, der er udført fra det præferenceberettigede land til et andet land, genindføres dertil, anses de som produkter uden oprindelsesstatus, medmindre det over for de kompetente myndigheder kan godtgøres:
a)
at de genindførte produkter er de samme som dem, der blev udført, og
b)
at de ikke har undergået nogen behandling, ud over hvad der var nødvendigt for deres bevarelse, mens de befandt sig i det pågældende land eller blev udført.
Artikel 74
1. De produkter, som angives til overgang til fri omsætning i Den Europæiske Union, skal være de samme som dem, der er udført fra det præferenceberettigede land, i hvilket de anses for at have oprindelse. De må ikke være ændret, omdannet på nogen måde eller være gjort til genstand for andre behandlinger end behandlinger, som har til formål at bevare dem i god stand, før de angives til overgang til fri omsætning. Oplagring af produkter eller sendinger og deling af sendinger kan finde sted, hvis det sker under eksportørens eller en efterfølgende vareihændehavers ansvar, og produkterne forbliver under toldtilsyn i transitlandet eller transitlandene.
2. Stk. 1 anses for overholdt, medmindre toldmyndighederne har grund til at tro, at det modsatte er tilfældet; i så tilfælde kan toldmyndighederne anmode klarereren om at godtgøre overholdelsen, hvilket kan gøres ved hjælp af ethvert middel, bl.a. kontraktmæssige transportdokumenter som f.eks. konnossementer eller faktuelle eller konkrete beviser på grundlag af mærkning eller nummerering af kolli eller enhver form for bevis med tilknytning til selve varerne.
3. Stk. 1 og 2 anvendes tilsvarende, når der anvendes kumulation i henhold til artikel 84, 85 eller 86.
Artikel 75
1. Som produkter, der er fuldt ud fremstillet i et præferenceberettiget land, anses følgende:
a)
mineralske produkter, som er udvundet af dets jord eller havbund
b)
planter og vegetabilske produkter, der er dyrket eller høstet dér
c)
levende dyr, som er født og opdrættet dér
d)
produkter fra levende dyr, som er opdrættet dér
e)
produkter fra slagtede dyr, som er født og opdrættet dér
f)
produkter fra jagt og fiskeri, som drives dér
g)
akvakulturprodukter i de tilfælde, hvor de pågældende fisk, krebsdyr og bløddyr er født og opdrættet dér
h)
produkter fra havfiskeri og andre produkter fra havet, som er optaget af dets fartøjer uden for noget søterritorium
i)
produkter, som er fremstillet på dets fabriksskibe udelukkende på grundlag af de i litra h) nævnte produkter
j)
brugte genstande, som indsamles dér og kun kan anvendes til genindvinding af råmaterialer
k)
affald og skrot, der hidrører fra fremstillingsvirksomhed, som udøves dér
l)
produkter, som er udvundet af havbunden eller -undergrunden beliggende uden for noget søterritorium, for så vidt det har eneret på udnyttelsen af denne havbund eller -undergrund
m)
varer, som er fremstillet dér udelukkende på grundlag af de i litra a) til l) nævnte produkter.
2. Udtrykket »dets fartøjer« og »dets fabriksskibe« i stk. 1, litra h) og i), omfatter kun de fartøjer og fabriksskibe, som opfylder alle nedenstående krav:
a)
de er registreret i det præferenceberettigede land eller i en medlemsstat
b)
de fører et præferenceberettiget lands eller en medlemsstats flag
c)
de opfylder en af de følgende betingelser:
i)
de ejes for mindst 50 %'s vedkommende af statsborgere i det præferenceberettigede land eller i medlemsstaterne eller
ii)
de ejes af selskaber,
-
hvis hovedkontor og vigtigste forretningssted er i det præferenceberettigede land eller i medlemsstaterne og
-
som for mindst 50 %'s vedkommende ejes af det præferenceberettigede land eller medlemsstater eller af offentlige institutioner eller statsborgere i det præferenceberettigede land eller medlemsstaterne.
3. Betingelserne i stk. 2 kan hver især være opfyldt i medlemsstaterne eller i forskellige præferenceberettigede lande, for så vidt alle de præferenceberettigede lande kan anvende regional kumulation i henhold til artikel 86, stk. 1 og 5. I så tilfælde anses produkterne for at have oprindelse i det præferenceberettigede land, under hvis flag fartøjet eller fabriksskibet sejler, jf. stk. 2, litra b).
Første afsnit finder kun anvendelse, hvis bestemmelserne i artikel 86, stk. 2, litra b) og c), er opfyldt.
Artikel 76
1. De produkter, som ikke er fuldt ud fremstillet i det pågældende præferenceberettigede land, jf. artikel 75, anses for at have oprindelse dér, såfremt betingelserne i listen i bilag 13a for de pågældende varer er opfyldt, jf. dog artikel 78 og 79.
2. Hvis et produkt, som har opnået oprindelsesstatus i et land i overensstemmelse med stk. 1, forarbejdes yderligere i det pågældende land og anvendes som materiale i fremstillingen af et andet produkt, tages der ikke hensyn til de materialer uden oprindelsesstatus, som eventuelt er anvendt ved fremstillingen af det.
Artikel 77
1. Det skal for hvert enkelt produkt fastslås, om kravene i artikel 76, stk. 1, er opfyldt.
I de tilfælde, hvor den relevante regel er baseret på overholdelsen af et maksimalt indhold af materialer uden oprindelsesstatus, kan værdien af materialerne uden oprindelsesstatus dog for at tage hensyn til udsving i omkostninger og valutakurser beregnes på et gennemsnitligt grundlag som anført i stk. 2.
2. I det tilfælde, der er omhandlet i stk. 1, andet afsnit, beregnes der en gennemsnitlig pris ab fabrik for produktet og en gennemsnitlig værdi for de anvendte materialer uden oprindelsesstatus på grundlag af henholdsvis summen af de priser ab fabrik, der er opkrævet for alt salg af produkterne i løbet af det foregående regnskabsår, og summen af værdien af alle de materialer uden oprindelsesstatus, der er anvendt ved fremstillingen af produkter i løbet af det foregående regnskabsår, som fastlagt af udførselslandet, eller, hvis der ikke foreligger tal for et fuldt regnskabsår, en kortere periode, som dog ikke må være på under tre måneder.
3. De eksportører, som har valgt at anvende beregninger på et gennemsnitligt grundlag, skal konsekvent anvende denne metode i året efter referenceregnskabsåret eller i givet fald året efter den kortere referenceperiode. De kan ophøre med at anvende denne metode, hvis de i løbet af et givet regnskabsår eller en kortere repræsentativ periode på ikke under tre måneder konstaterer, at de udsving i omkostninger eller valutakurser, som gjorde det berettiget at anvende metoden, er ophørt.
4. De gennemsnit, der er anført i stk. 2, skal anvendes som henholdsvis prisen ab fabrik og værdien for materialer uden oprindelsesstatus, således at det kan fastlås, om kravet om det maksimale indhold af materialer uden oprindelsesstatus er opfyldt.
Artikel 78
1. Med forbehold af stk. 3 anses følgende bearbejdninger eller forarbejdninger som utilstrækkelige til at give produkterne oprindelsesstatus, uanset om betingelserne i artikel 76 er opfyldt:
a)
behandlinger, som har til formål at sikre, at produkternes tilstand ikke forringes under transport og oplagring
b)
adskillelse og samling af kolli
c)
vask, rensning, afstøvning, fjernelse af oxidlag, olie, maling eller andre belægninger
d)
strygning eller presning af tekstiler og tekstilvarer
e)
enkel maling og polering
f)
afskalning og hel eller delvis slibning af ris; polering og glasering af korn og ris
g)
farvning af eller tilsætning af smagsstoffer til sukker eller formning af sukker i stykker; hel eller delvis formaling af krystalsukker
h)
skrælning, udstening og afskalning/udbælgning af frugter, nødder og grøntsager
i)
hvæsning, enkel slibning eller enkel tilskæring
j)
sigtning, sortering, klassificering, tilpasning; (herunder samling i sæt)
k)
enkel aftapning på flasker, påfyldning af dåser, flakoner, anbringelse i sække, kasser, æsker, på bræt, plader eller bakker samt alle andre enkle emballeringsarbejder
l)
anbringelse eller trykning af mærker, etiketter, logoer og andre lignende kendetegn på selve produkterne eller deres emballage
m)
enkel blanding af produkter, også af forskellig art; blanding af sukker med ethvert materiale
n)
enkel tilsætning af vand eller fortynding eller dehydrering eller denaturering af produkter
o)
enkel samling af dele for at kunne danne et komplet produkt eller adskillelse af produkter i dele
p)
kombination af to eller flere af de i litra a) til o) nævnte processer
q)
slagtning af dyr.
2. I forbindelse med stk. 1 anses behandlinger for at være enkle, når der hverken kræves særlige færdigheder eller maskiner, apparater eller redskaber, som er specielt fremstillet eller installeret til gennemførelsen deraf.
3. Alle de bearbejdninger eller forarbejdninger, der udføres i et præferenceberettiget land på et givet produkt, skal tages i betragtning, når det skal bestemmes, om den bearbejdning eller forarbejdning, som det pågældende produkt har undergået, skal anses som utilstrækkelig i henhold til stk. 1.
Artikel 79
1. Uanset artikel 76 og med forbehold af stk. 2 og 3 i denne artikel kan materialer uden oprindelsesstatus, som ifølge betingelserne i listen i bilag 13a ikke må anvendes til fremstilling af et givet produkt, dog anvendes, hvis deres samlede værdi eller den nettovægt, produktet vurderes at have, ikke overstiger:
a)
15 % af produktets vægt for produkter henhørende under kapitel 2 og kapitel 4 til 24 i det harmoniserede system, bortset fra forarbejdede fiskerivarer henhørende under kapitel 16
b)
15 % af produktets pris ab fabrik for andre produkter, bortset fra produkter henhørende under kapitel 50 til 63 i det harmoniserede system, for hvilke de tolerancer, der er anført i note 6 og 7 i del I i bilag 13a, finder anvendelse.
2. Stk. 1 tillader ikke, at nogen af procenttallene for det maksimale indhold af materialer uden oprindelsesstatus, der er fastlagt i listen i bilag 13a, overskrides.
3. Stk. 1 og 2 finder ikke anvendelse på produkter, der er fuldt ud fremstillet i et præferenceberettiget land i den i artikel 75 fastlagte betydning. Den tolerance, der er fastlagt i nævnte stykker, gælder ikke desto mindre for summen af de materialer, der anvendes til fremstillingen af et produkt, og for hvilke det i henhold til listen i bilag 13a for det pågældende produkt kræves, at de pågældende materialer skal være fuldt ud fremstillet, jf. dog artikel 78 og artikel 80, stk. 2.
Artikel 80
1. Den kvalificerende enhed for anvendelsen af bestemmelserne i denne afdeling er det produkt, der anses for at være basisenheden ved tarifering i det harmoniserede system.
2. Når en sending består af et antal identiske produkter, der tariferes under samme position i det harmoniserede system, tages hvert enkelt produkt i betragtning ved anvendelsen af bestemmelserne i denne afdeling.
3. Når emballagen i henhold til punkt 5 i de almindelige tariferingsbestemmelser i det harmoniserede system er indbefattet i produktet ved tariferingen, skal dette også være tilfældet ved bestemmelsen af oprindelsen.
Artikel 81
Tilbehør, reservedele og værktøj, der leveres som standardudstyr til materiel, maskiner, apparater eller køretøjer, og hvis pris er indbefattet i produktets pris ab fabrik, betragtes som værende en del af dette materiel eller disse maskiner, apparater eller køretøjer.
Artikel 82
Sæt som defineret i punkt 3 i de almindelige tariferingsbestemmelser i det harmoniserede system betragtes som produkter med oprindelsesstatus, når alle dele har oprindelsesstatus.
Når et sæt består af produkter med og uden oprindelsesstatus, anses sættet som helhed dog for at have oprindelsesstatus, hvis værdien af de produkter, der ikke har oprindelsesstatus, ikke overstiger 15 % af sættets pris ab fabrik.
Artikel 83
Ved bestemmelse af, om et produkt har oprindelsesstatus, er det ikke nødvendigt at undersøge, om følgende, som må anvendes ved dets fremstilling, har oprindelsesstatus:
a)
elektrisk energi og brændsel
b)
anlæg og udstyr
c)
maskiner og værktøj
d)
andre varer, som ikke indgår og ikke er bestemt til at indgå i det pågældende produkts endelige sammensætning.
Underafdeling 3
Kumulation
Artikel 84
Ved bilateral kumulation kan produkter med oprindelse i Den Europæiske Union betragtes som materialer med oprindelse i et præferenceberettiget land, når de indarbejdes i et produkt, som fremstilles i dette land, forudsat at den dér foretagne bearbejdning eller forarbejdning er mere vidtgående end de behandlinger, der er beskrevet i artikel 78, stk. 1.
Artikel 85
1. I det omfang Norge, Schweiz og Tyrkiet indrømmer generelle toldpræferencer for produkter med oprindelse i de præferenceberettigede lande og anvender en tilsvarende definition af produkter med oprindelsesstatus som den, der er fastlagt i nærværende afdeling, kan produkter med oprindelse i Norge, Schweiz eller Tyrkiet ved kumulation med Norge, Schweiz eller Tyrkiet betragtes som materialer med oprindelse i et præferenceberettiget land, forudsat at den dér foretagne bearbejdning eller forarbejdning er mere vidtgående end de behandlinger, der er beskrevet i artikel 78, stk. 1.
2. Stk. 1 finder anvendelse på betingelse af, at Tyrkiet, Norge og Schweiz ud fra gensidighedsprincippet indrømmer samme behandling for de produkter med oprindelse i præferenceberettigede lande, i hvilke der indgår materialer med oprindelse i Den Europæiske Union.
3. Stk. 1 finder ikke anvendelse på produkter, der henhører under kapitel 1 til 24 i det harmoniserede system.
4. Kommissionen offentliggør i Den Europæiske Unions Tidende (C-udgaven) den dato, fra hvilken de i stk. 1 og 2 fastsatte betingelser er opfyldt.
Artikel 86
1. Regional kumulation finder anvendelse på følgende fire særskilte regionale sammenslutninger:
a)
Sammenslutning I: Brunei, Cambodja, Filippinerne, Indonesien, Laos, Malaysia, Singapore, Thailand og Vietnam
b)
Sammenslutning II: Bolivia, Colombia, Costa Rica, Ecuador, El Salvador, Guatemala, Honduras, Nicaragua, Panama, Peru og Venezuela
c)
Sammenslutning III: Bangladesh, Bhutan, Indien, Maldiverne, Nepal, Pakistan og Sri Lanka
d)
Sammenslutning IV: Argentina, Brasilien, Paraguay og Uruguay.
2. Regional kumulation mellem lande i samme sammenslutning finder kun anvendelse, når følgende betingelser er opfyldt:
a)
i forbindelse med regional kumulation mellem lande i en regional sammenslutning gælder de oprindelsesregler, der er fastlagt i denne afdeling. Hvis den kvalificerende behandling, der er fastlagt i del II i bilag 13a, ikke er den samme for alle de lande, der er involveret i en kumulation, fastlægges oprindelsen for produkter, der udføres fra et land til et andet land i den regionale sammenslutning med henblik på regional kumulation, på grundlag af den regel, der ville gælde, hvis produkterne blev udført til Den Europæiske Union
b)
landene i den regionale sammenslutning har forpligtet sig til:
i)
at opfylde og sikre overholdelsen af bestemmelserne i denne afdeling og
ii)
at gennemføre det administrative samarbejde, der er nødvendigt for at sikre, at bestemmelserne i denne afdeling gennemføres korrekt, både i forbindelse med Den Europæiske Union og mellem landene indbyrdes
c)
de i litra b) omhandlede forpligtelser er blevet bekræftet over for Kommissionen af sekretariatet for den pågældende regionale sammenslutning eller et andet kompetent fælles organ, der repræsenterer alle medlemmerne i den pågældende sammenslutning.
I de tilfælde, hvor landene i en regional sammenslutning allerede før den 1. januar 2011 har opfyldt betingelserne i litra b) og c) i første afsnit, kræves der ikke en ny bekræftelse af forpligtelserne.
3. De materialer, der er opført på listen i bilag 13b, er udelukket fra regional kumulation i henhold til stk. 2 i de tilfælde, hvor:
a)
den toldpræference, der finder anvendelse i Den Europæiske Union, ikke er den samme for alle de lande, som er involveret i kumulationen, og
b)
de pågældende materialer i kraft af kumulation ville nyde fordel af en gunstigere toldbehandling end den, de ville være omfattet af, hvis de blev udført direkte til Den Europæiske Union.
4. Der anvendes kun regional kumulation mellem lande i samme regionale sammenslutning på den betingelse, at den bearbejdning eller forarbejdning, der er foretaget i det præferenceberettigede land, hvor materialerne forarbejdes yderligere eller indarbejdes i et produkt, er mere vidtgående end de behandlinger, der er beskrevet i artikel 78, stk. 1, og i tilfælde af tekstilvarer også er mere vidtgående end de behandlinger, der er anført i bilag 16.
Hvis betingelsen i første afsnit ikke er opfyldt, har produkterne oprindelse i det land i den regionale sammenslutning, som tegner sig for den højeste andel af toldværdien af de anvendte materialer med oprindelse i andre lande i den regionale sammenslutning.
I de tilfælde hvor oprindelseslandet fastlægges i henhold til andet afsnit, anføres det pågældende land som oprindelsesland på det oprindelsesbevis, der udfærdiges af eksportøren af produktet til Den Europæiske Union eller, indtil systemet med registrerede eksportører anvendes, udstedes af myndighederne i det præferenceberettigede udførselsland.
5. Efter anmodning fra myndighederne i et præferenceberettiget land i sammenslutning I eller sammenslutning III kan Kommissionen tillade regional kumulation mellem disse sammenslutninger af lande, hvis Kommissionen finder det godtgjort, at hver enkelt af følgende betingelser er opfyldt:
a)
betingelserne i stk. 2, litra a), er opfyldt, og
b)
de lande, der skal involveres i en sådan regional kumulation, har forpligtet sig til og sammen har meddelt Kommissionen, at de forpligter sig til:
i)
at opfylde og sikre overholdelsen af bestemmelserne i denne afdeling og
ii)
at gennemføre det administrative samarbejde, der er nødvendigt for at sikre, at bestemmelserne i denne afdeling gennemføres korrekt, både i forbindelse med Den Europæiske Union og mellem landene indbyrdes.
Den i første afsnit omhandlede anmodning skal ledsages af bevis for, at betingelserne i samme afsnit er opfyldt. Den skal stiles til Kommissionen. Kommissionen træffer afgørelse om anmodningen under hensyntagen til alle elementer vedrørende kumulationen, som anses for relevante, herunder de materialer, der skal kumuleres.
6. I de tilfælde hvor produkter, der er fremstillet i et land i sammenslutning I eller sammenslutning III med anvendelse af materialer med oprindelse i et land, der tilhører den anden sammenslutning, skal udføres til Den Europæiske Union, fastlægges de pågældende produkters oprindelse således:
a)
Materialer med oprindelse i et land i en regional sammenslutning betragtes som materialer med oprindelse i et land i den anden regionale sammenslutning, når de indgår i et produkt, der er fremstillet dér, forudsat at den bearbejdning eller forarbejdning, der er foretaget i sidstnævnte præferenceberettigede land, er mere vidtgående end de behandlinger, der er beskrevet i artikel 78, stk. 1, og i tilfælde af tekstilvarer også er mere vidtgående end de behandlinger, der er anført i bilag 16.
b)
Hvis betingelsen i litra a) ikke er opfyldt, har produkterne oprindelse i det land, der deltager i kumulationen og som tegner sig for den højeste andel af toldværdien af de anvendte materialer med oprindelse i andre lande, som deltager i kumulationen.
I de tilfælde hvor oprindelseslandet fastlægges i henhold til første afsnit, litra b), anføres det pågældende land som oprindelsesland på det oprindelsesbevis, der udfærdiges af eksportøren af produktet til Den Europæiske Union eller, indtil systemet med registrerede eksportører anvendes, udstedes af myndighederne i det præferenceberettigede udførselsland.
7. Efter anmodning fra myndighederne i et præferenceberettiget land kan Kommissionen give tilladelse til udvidet kumulation mellem et præferenceberettiget land og et land, med hvilket Den Europæiske Union har en frihandelsaftale i overensstemmelse med artikel XXIV i den gældende almindelige overenskomst om told og udenrigshandel (GATT), forudsat at hver enkelt af følgende betingelser er opfyldt:
a)
de lande, der er involveret i kumulationen, har forpligtet sig til at overholde og sikre overholdelsen af bestemmelserne i denne afdeling og gennemføre det administrative samarbejde, der er nødvendigt for at sikre, at bestemmelserne i denne afdeling gennemføres korrekt, både i forbindelse med Den Europæiske Union og mellem landene indbyrdes
b)
det pågældende præferenceberettigede land har meddelt Kommissionen, at det påtager sig den i litra a) omhandlede forpligtelse.
Den i første afsnit omhandlede anmodning skal indeholde en liste over de materialer, kumulationen omfatter, og skal ledsages af bevis for, at betingelserne i første afsnit, litra a) og b), er opfyldt. Den skal stiles til Kommissionen. Hvis de pågældende materialer ændres, skal der indgives en ny anmodning.
Materialer henhørende under kapitel 1 til 24 i det harmoniserede system er udelukket fra udvidet kumulation.
8. I de tilfælde af udvidet kumulation, der er omhandlet i stk. 7, fastlægges de anvendte materialers oprindelse og de oprindelsesbeviser, der gælder, i overensstemmelse med reglerne i den relevante frihandelsaftale. For produkter, der skal udføres til Den Europæiske Union, fastlægges oprindelsen i overensstemmelse med de oprindelsesregler, der er fastlagt i denne afdeling.
For at det fremstillede produkt kan opnå oprindelsesstatus er det ikke nødvendigt, at de materialer, der har oprindelse i et land, med hvilket Den Europæiske Union har en frihandelsaftale, og som anvendes i et præferenceberettiget land ved fremstillingen af det produkt, der skal udføres til Den Europæiske Union, har undergået en tilstrækkelig bearbejdning eller forarbejdning, forudsat at den bearbejdning eller forarbejdning, som foretages i det præferenceberettigede land, er mere vidtgående end de behandlinger, der er beskrevet i artikel 78, stk. 1.
9. Kommissionen offentliggør i Den Europæiske Unions Tidende (C-udgaven) følgende:
a)
den dato, fra hvilken den i stk. 5 omhandlede kumulation mellem landene i sammenslutning I og sammenslutning III træder i kraft, hvilke lande der er involveret i den pågældende kumulation, og i givet fald listen over de materialer, i forbindelse med hvilke kumulationen anvendes
b)
den dato, fra hvilken den udvidede kumulation træder i kraft, hvilke lande der er involveret i den pågældende kumulation og listen over de materialer, i forbindelse med hvilke kumulationen anvendes.
Artikel 87
I de tilfælde hvor der anvendes bilateral kumulation eller kumulation med Norge, Schweiz eller Tyrkiet kombineret med regional kumulation, opnår det fremstillede produkt oprindelse i et af landene i den pågældende regionale sammenslutning i overensstemmelse med artikel 86, stk. 4, første og andet afsnit.
Artikel 88
1. Underafdeling 1 og 2 finder tilsvarende anvendelse for:
a)
udførsel fra Den Europæiske Union til et præferenceberettiget land med henblik på bilateral kumulation
b)
udførsel fra et præferenceberettiget land til et andet præferenceberettiget land med henblik på regional kumulation efter bestemmelserne i artikel 86, stk. 1 og 5, jf. dog artikel 86, stk. 2, litra a), andet afsnit.
2. Hvis der anvendes fungible materialer med og uden oprindelsesstatus ved bearbejdningen eller forarbejdningen af et produkt, kan medlemsstaternes toldmyndigheder efter skriftlig anmodning fra de erhvervsdrivende tillade, at materialerne i Den Europæiske Union forvaltes efter metoden med regnskabsmæssig adskillelse med henblik på efterfølgende udførsel til et præferenceberettiget land inden for rammerne af bilateral kumulation, uden at materialerne opbevares i særskilte lagre.
3. Medlemsstaternes toldmyndigheder kan give tilladelse, jf. stk. 2, på de betingelser, de anser for at være hensigtsmæssige.
Der gives kun tilladelse, hvis det ved anvendelsen af den i stk. 2 anførte metode kan sikres, at antallet af fremstillede produkter, som kunne betragtes som »produkter med oprindelse i Den Europæiske Union«, til enhver tid er det samme som det antal, der ville være fremstillet, hvis der var opretholdt en fysisk adskillelse af lagrene
Hvis der gives tilladelse hertil, anvendes metoden, og anvendelsen af den registreres i overensstemmelse med de almindeligt anerkendte regnskabsprincipper, der gælder i Den Europæiske Union.
4. Indehaveren af tilladelsen til at anvende metoden, jf. stk. 2, udfærdiger eller anmoder, indtil systemet med registrerede eksportører anvendes, om oprindelsesbeviser for den mængde produkter, som kan anses for at have oprindelse i Den Europæiske Union. Efter anmodning fra medlemsstaternes toldmyndigheder skal indehaveren af tilladelsen fremlægge en redegørelse for, hvordan mængderne er forvaltet.
5. Medlemsstaternes toldmyndigheder overvåger brugen af den i stk. 2 omhandlede tilladelse.
De kan tilbagekalde tilladelsen, såfremt:
a)
indehaveren af tilladelsen på nogen som helst måde benytter tilladelsen på ukorrekt vis, eller
b)
indehaveren af tilladelsen ikke opfylder de øvrige betingelser i denne afdeling eller i afdeling 1A.
Underafdeling 4
Undtagelser
Artikel 89
1. På Kommissionens initiativ eller efter anmodning fra et præferenceberettiget land kan et præferenceberettiget land indrømmes en midlertidig undtagelse fra bestemmelserne i denne afdeling, når:
a)
interne eller eksterne faktorer i modsætning til tidligere forhindrer det i at overholde reglerne for opnåelse af oprindelsesstatus i henhold til artikel 72, eller
b)
det har brug for en forberedelsesperiode, inden det vil være i stand til at overholde reglerne for opnåelse af oprindelsesstatus i henhold til artikel 72.
2. Den midlertidige undtagelse skal kun gælde, indtil virkningerne af de interne eller eksterne faktorer, der begrunder den, er ophørt, eller indtil det præferenceberettigede land er i stand til at overholde reglerne.
3. En anmodning om undtagelse indgives skriftligt til Kommissionen. Den skal indeholde en begrundelse og behørig dokumentation for, hvorfor en undtagelse er påkrævet, jf. stk. 1.
4. Når der indrømmes en undtagelse, skal det pågældende præferenceberettigede land overholde ethvert krav om oplysninger, der skal forelægges Kommissionen vedrørende anvendelsen af undtagelsen og forvaltningen af de mængder, for hvilke undtagelsen er givet.
Underafdeling 5
Procedurer ved udførsel i det præferenceberettigede land
Artikel 90
Arrangementet anvendes i følgende tilfælde:
a)
når varer, der opfylder kravene i denne afdeling, udføres af en registreret eksportør i den i artikel 92 fastsatte betydning
b)
ved enhver sending af et eller flere kolli, der indeholder produkter med oprindelsesstatus, som udføres af en hvilken som helst eksportør, såfremt den samlede værdi af de forsendte produkter med oprindelsesstatus ikke overstiger 6 000 EUR.
Artikel 91
1. Det præferenceberettigede lands kompetente myndigheder opretter og ajourfører løbende en elektronisk fortegnelse over registrerede eksportører i landet. Fortegnelsen skal straks ajourføres, hvis en eksportør fjernes fra registeret i overensstemmelse med artikel 93, stk. 2.
2. Fortegnelsen skal indeholde følgende oplysninger:
a)
navn og fuldstændig adresse på det sted, hvor den registrerede eksportør er etableret/har bopæl, herunder identifikation af landet eller territoriet (ISO alfa 2 landekode)
b)
den registrerede eksportørs nummer
c)
de produkter, som planlægges udført inden for rammerne af arrangementet (vejledende liste med kapitler eller positioner i det harmoniserede system, alt efter hvad ansøgeren finder hensigtsmæssigt)
d)
fra og til hvilke datoer eksportøren er/var registreret
e)
årsagen til fjernelsen (anmodning fra registreret eksportør/fjernelse foretaget af de kompetente myndigheder). Denne oplysning er kun tilgængelig for kompetente myndigheder.
3. De præferenceberettigede landes kompetente myndigheder underretter Kommissionen om det nationale nummereringssystem, der anvendes til at identificere registrerede eksportører. Det pågældende nummer skal begynde med en ISO alfa 2 landekode.
Artikel 92
Eksportører skal for at blive registreret indgive en ansøgning til det præferenceberettigede lands kompetente myndigheder, jf. artikel 69, stk. 1, litra a), idet de til dette formål benytter modellen i bilag 13c. Eksportørerne giver ved udfyldelsen af formularen deres samtykke til, at de afgivne oplysninger lagres i Kommissionens database, og til, at ikke-fortrolige data offentliggøres på internettet.
Ansøgningen godtages kun af de kompetente myndigheder, hvis den er komplet.
Artikel 93
1. Registrerede eksportører, som ikke længere opfylder betingelserne for at udføre nogen varer under arrangementet, eller som ikke længere har til hensigt at udføre sådanne varer, skal underrette det præferenceberettigede lands kompetente myndigheder, som straks fjerner dem fra det pågældende lands fortegnelse over registrerede eksportører.
2. I de tilfælde hvor en registreret eksportør forsætligt eller uagtsomt har udfærdiget eller fået udfærdiget en udtalelse om oprindelse eller eventuelle støttedokumenter, som indeholder ukorrekte oplysninger, der fører til, at toldpræferencebehandlingen opnås uregelmæssigt eller svigagtigt, fjerner det præferenceberettigede lands kompetente myndigheder eksportøren fra det pågældende lands fortegnelse over registrerede eksportører, uden at dette berører det sanktionssystem, der gælder i det præferenceberettigede land.
3. En fjernelse fra fortegnelsen over registrerede eksportører har virkning for fremtiden, f.eks. med hensyn til udtalelser, der udfærdiges efter datoen for fjernelsen, uden at dette berører de eventuelle virkninger af uregelmæssigheder, som konstateres under igangværende kontrolforanstaltninger.
4. Eksportører, der af de kompetente myndigheder er fjernet fra fortegnelsen over registrerede eksportører i overensstemmelse med stk. 2, kan først blive genopført på fortegnelsen over registrerede eksportører, når de over for de kompetente myndigheder i det præferenceberettigede land har bevist, at de har afhjulpet den situation, der førte til fjernelsen.
Artikel 94
1. Eksportører skal, uanset om de er registrerede eller ej, opfylde følgende forpligtelser:
a)
de skal opretholde passende handelsmæssige regnskaber over produktion og forsyning af varer, der kan opnå præferencebehandling
b)
de skal opbevare enhver form for dokumentation for de materialer, der er anvendt ved fremstillingen
c)
de skal opbevare enhver form for tolddokumentation for de materialer, der er anvendt ved fremstillingen
d)
de skal i mindst tre år fra udgangen af det år, hvor udtalelsen om oprindelse blev udfærdiget, eller længere, hvis det kræves i henhold til national ret, opbevare fortegnelser over:
i)
de udtalelser om oprindelse, de har udfærdiget, og
ii)
deres materialer med og uden oprindelsesstatus samt produktions- og lagerregnskaber.
De fortegnelser, der er anført i første afsnit, litra d), kan være elektroniske, men skal gøre det muligt at spore de materialer, der er anvendt til fremstillingen af de udførte produkter, og bekræfte deres oprindelsesstatus.
2. De i stk. 1 omhandlede forpligtelser gælder også for leverandører, der forsyner eksportører med leverandørerklæringer, som bekræfter oprindelsesstatussen for de varer, de leverer.
Artikel 95
1. Eksportøren udfærdiger en udtalelse om oprindelse ved udførslen af de produkter, udtalelsen vedrører, hvis de pågældende varer kan anses for at have oprindelse i det pågældende præferenceberettigede land eller et andet præferenceberettiget land i overensstemmelse med artikel 86, stk. 4, andet afsnit, eller artikel 86, stk. 6, første afsnit, litra b).
2. Uanset stk. 1 kan der undtagelsesvis udfærdiges en udtalelse om oprindelse efter udførslen (»efterfølgende udtalelse«) på betingelse af, at den ikke forelægges i den medlemsstat, hvor varerne er angivet til overgang til fri omsætning, senere end to år efter udførslen.
3. Eksportøren skal forsyne sin kunde i Den Europæiske Union med udtalelsen om oprindelse, som skal indeholde de oplysninger, der er angivet i bilag 13d. En udtalelse om oprindelse skal udfærdiges på enten engelsk eller fransk.
Den kan udfærdiges på ethvert handelsdokument, som gør det muligt at identificere den pågældende eksportør og de pågældende varer.
4. Når der anvendes kumulation i henhold til artikel 84, artikel 86, stk. 1, eller artikel 86, stk. 5 og 6, benytter eksportøren af et produkt, til hvis fremstilling der er anvendt materialer med oprindelse i en part, med hvilken kumulation er tilladt, som grundlag den udtalelse om oprindelse, der udleveres af leverandøren af det pågældende produkt. I så tilfælde skal den udtalelse om oprindelse, eksportøren udfærdiger, alt efter tilfældet indeholde angivelsen »EU cumulation«, »regional cumulation« eller »Cumul UE«, »cumul regional«.
5. Når der anvendes kumulation i henhold til artikel 85, benytter eksportøren af et produkt, til hvis fremstilling der er anvendt materialer med oprindelse i en part, med hvilken kumulation er tilladt, som grundlag det oprindelsesbevis, der udleveres af leverandøren af det pågældende produkt, og som er udstedt i overensstemmelse med Norges, Schweiz' eller Tyrkiets GSP-oprindelsesregler, alt efter tilfældet. I så tilfælde skal den udtalelse om oprindelse, eksportøren udfærdiger, indeholde angivelsen »Norway cumulation«, »Switzerland cumulation«, »Turkey cumulation« eller »Cumul Norvège«, »Cumul Suisse«, »Cumul Turquie«.
6. Når der anvendes kumulation i henhold til artikel 86, stk. 7 og 8, benytter eksportøren af et produkt, til hvis fremstilling der er anvendt materialer med oprindelse i en part, med hvilken udvidet kumulation er tilladt, som grundlag det oprindelsesbevis, der udleveres af leverandøren af det pågældende produkt, og som er udstedt i overensstemmelse med bestemmelserne i den relevante frihandelsaftale mellem Den Europæiske Union og den pågældende part.
I så tilfælde skal den udtalelse om oprindelse, eksportøren udfærdiger, indeholde angivelsen »extended cumulation with country x« eller »cumul étendu avec le pays x«.
Artikel 96
1. Der udfærdiges en udtalelse om oprindelse for hver sending.
2. En udtalelse om oprindelse er gyldig i tolv måneder fra den dato, eksportøren udfærdigede den.
3. En enkelt udtalelse om oprindelse kan omfatte flere sendinger, hvis varerne opfylder følgende betingelser:
a)
produkterne er i demonteret eller ikke-monteret stand i henhold til punkt 2a i de almindelige tariferingsbestemmelser i det harmoniserede system
b)
de henhører under afsnit XVI eller XVII eller pos. 7308 eller 9406 i det harmoniserede system, og
c)
det er hensigten, at de skal indføres i form af delforsendelser.
Underafdeling 6
Procedurer ved overgang til fri omsætning i den Europæiske Union
Artikel 97
1. I toldangivelsen til overgang til fri omsætning skal der henvises til udtalelsen om oprindelse. Udtalelsen om oprindelse skal holdes til rådighed for toldmyndighederne, som kan kræve, at den forelægges til brug for kontrollen af angivelsen. Nævnte myndigheder kan også forlange en oversættelse af udtalelsen til det officielle sprog eller et af de officielle sprog i den berørte medlemsstat.
2. I de tilfælde hvor klarereren anmoder om, at arrangementet anvendes, uden at besidde en udtalelse om oprindelse på det tidspunkt, hvor toldmyndighederne godtager angivelsen til overgang til fri omsætning, anses angivelsen for at være ufuldstændig i den i artikel 253, stk. 1, fastsatte betydning og behandles i overensstemmelse hermed.
3. Før varer angives til overgang til fri omsætning, påser klarereren, at varerne opfylder reglerne i denne afdeling, navnlig ved
i)
i den i artikel 69, stk. 3, omhandlede database at kontrollere, at eksportøren er registreret til at udfærdige udtalelser om oprindelse, medmindre den samlede værdi af de forsendte produkter med oprindelsesstatus ikke overstiger 6 000 EUR, og
ii)
at kontrollere, at udtalelsen om oprindelse er udfærdiget i overensstemmelse med bilag 13d.
Artikel 97a
1. For følgende produkter er der ikke forpligtelse til udfærdige og fremlægge en udtalelse om oprindelse:
a)
produkter, der indgår i småforsendelser fra private afsendere til private modtagere, såfremt deres samlede værdi ikke overstiger 500 EUR
b)
produkter, der medbringes af rejsende i deres personlige bagage, såfremt deres samlede værdi ikke overstiger 1 200 EUR.
2. De produkter, der er omhandlet i stk. 1, skal opfylde følgende betingelser:
a)
de må ikke indgå i indførsel af erhvervsmæssig karakter
b)
de er angivet som produkter, der opfylder betingelserne for at være omfattet af arrangementet
c)
der må ikke være nogen tvivl om den i litra b) omhandlede angivelses rigtighed.
3. I forbindelse med stk. 2, litra a), anses indførsel ikke for at være indførsel af erhvervsmæssig karakter, hvis alle følgende betingelser er opfyldt:
a)
der er tale om lejlighedsvis indførsel
b)
indførslen består udelukkende af produkter bestemt til personlig brug for modtagerne eller de rejsende eller deres familie
c)
produkternes beskaffenhed og mængde giver ikke anledning til tvivl om, at indførslen sker i ikke-erhvervsmæssigt øjemed.
Artikel 97b
1. Konstateres der mindre uoverensstemmelser mellem oplysningerne i en udtalelse om oprindelse og oplysningerne i de dokumenter, der forelægges toldmyndighederne med henblik på opfyldelse af formaliteterne i forbindelse med produkternes indførsel, medfører dette ikke i sig selv, at en udtalelse om oprindelse er ugyldig, når det på fyldestgørende måde godtgøres, at dokumentet svarer til de pågældende produkter.
2. Klare formelle fejl som maskinskrivningsfejl på en udtalelse om oprindelse bør ikke føre til, at det pågældende dokument afvises, hvis fejlene ikke er af en sådan karakter, at de rejser tvivl om rigtigheden af påtegningerne i dokumentet.
3. Udtalelser om oprindelse, som fremlægges for indførselslandets toldmyndigheder efter udløbet af den i artikel 96 nævnte gyldighedsperiode, kan godtages som grundlag for anvendelse af toldpræferencer, når overskridelsen af fristen skyldes ekstraordinære omstændigheder. I andre tilfælde af forsinket fremlæggelse kan indførselslandets toldmyndigheder godtage udtalelser om oprindelse, når produkterne er blevet frembudt for toldvæsenet inden udløbet af den nævnte frist.
Artikel 97c
1. Den i artikel 96, stk. 3, omhandlede procedure gælder i en periode, som medlemsstaternes toldmyndigheder fastlægger.
2. De toldmyndigheder i indførselsmedlemsstaterne, som overvåger de successive overgange til fri omsætning, kontrollerer, at de successive sendinger udgør en del af de demonterede eller ikke-monterede produkter, for hvilke udtalelsen om oprindelse er udfærdiget.
Artikel 97d
1. I de tilfælde hvor produkter endnu ikke er overgået til fri omsætning, kan en udtalelse om oprindelse erstattes af en eller flere erstatningsudtalelser om oprindelse, som udfærdiges af ihændehaveren af varerne, med henblik på at sende alle eller nogle af produkterne til et andet sted i Fællesskabets toldområde eller i givet fald til Norge, Schweiz eller Tyrkiet. Ihændehaverne af varerne behøver ikke selv at være registrerede eksportører for at kunne udfærdige erstatningsudtalelser om oprindelse.
2. Når en udtalelse om oprindelse erstattes, skal den originale udtalelse om oprindelse indeholde følgende oplysninger:
a)
oplysningerne i erstatningsudtalelsen eller -udtalelserne om oprindelse
b)
afsenders navn og adresse
c)
modtager(e) i Den Europæiske Union.
Den originale udtalelse om oprindelse skal forsynes med påtegningen »Replaced« eller »Remplacée«, afhængigt af tilfældet.
3. På erstatningsudtalelsen om oprindelse anføres følgende:
a)
alle oplysninger vedrørende de videreforsendte produkter
b)
datoen for udfærdigelsen af den originale udtalelse om oprindelse
c)
alle de nødvendige oplysninger, der er specificeret i bilag 13d
d)
navn og adresse på afsenderen af produkterne i Den Europæiske Union
e)
navn og adresse på modtageren i Den Europæiske Union, Norge, Schweiz eller Tyrkiet
f)
datoen og stedet for erstatningen.
Den person, der udfærdiger erstatningsudtalelsen om oprindelse, kan føje en kopi af den oprindelige udtalelse om oprindelse til erstatningsudtalelsen om oprindelse.
4. Stk. 1, 2 og 3 anvendes tilsvarende for udtalelser, der erstatter udtalelser om oprindelse, som selv er erstatningsudtalelser om oprindelse. Stk. 1, 2 og 3 anvendes tilsvarende for erstatningsudtalelser, som udfærdiges af afsendere af produkter i Norge, Schweiz eller Tyrkiet.
5. Når produkter indføres med toldpræferencer som led i en undtagelse i medfør af artikel 89, finder den i denne artikel omhandlede erstatning kun anvendelse, hvis de pågældende produkter er bestemt for Den Europæiske Union. I de tilfælde hvor det pågældende produkt har opnået oprindelsesstatus gennem regional kumulation, kan der kun udfærdiges en erstatningsudtalelse om oprindelse for forsendelse af produkter til Norge, Schweiz eller Tyrkiet, hvis disse lande anvender de samme regionale kumulationsregler som Den Europæiske Union.
6. Stk. 1, 2 og 3 anvendes tilsvarende for udtalelser, der erstatter udtalelser om oprindelse, efter at en sending er blevet delt i overensstemmelse med artikel 74.
Artikel 97e
1. Toldmyndighederne kan i de tilfælde, hvor de har tvivl med hensyn til produkternes oprindelsesstatus, anmode klarereren om inden for en rimelig frist, som de fastsætter, at forelægge al tilgængelig dokumentation med henblik på at kontrollere, om den anførte oprindelse på angivelsen er korrekt, eller om betingelserne i artikel 74 er overholdt.
2. Toldmyndighederne kan suspendere anvendelsen af toldpræferenceforanstaltningen, så længe den i artikel 97h fastlagte kontrolprocedure varer, når:
a)
de oplysninger, klarereren forelægger, ikke er tilstrækkelige til at bekræfte produkternes oprindelsesstatus eller opfyldelsen af betingelserne i artikel 73 eller artikel 74
b)
klarereren ikke svarer inden for den frist, der er givet til at forelægge de i stk. 1 omhandlede oplysninger.
3. Indtil de oplysninger, klarereren er blevet anmodet om at forelægge, jf. stk. 1, eller resultaterne af kontrolproceduren, jf. stk. 2, foreligger, skal toldmyndighederne tilbyde at frigive produkterne til importøren med forbehold af de sikkerhedsforanstaltninger, de måtte finde nødvendige.
Artikel 97f
1. Indførselsmedlemsstatens toldmyndigheder afslår, uden at de er forpligtet til at anmode om yderligere supplerende dokumentation eller sende en anmodning om kontrol til det præferenceberettigede land, at give adgang til arrangementet, når:
a)
varerne ikke er de samme som dem, der er anført i udtalelsen om oprindelse
b)
klarereren ikke forelægger en udtalelse om oprindelse for de pågældende produkter, når der kræves en sådan udtalelse
c)
den udtalelse om oprindelse, klarereren besidder, ikke er udfærdiget af en eksportør, som er registreret i det præferenceberettigede land, jf. dog artikel 90, litra b), og artikel 97d, stk. 1
d)
udtalelsen om oprindelse ikke er udfærdiget i overensstemmelse med bilag 13d
e)
betingelserne i artikel 74 ikke er opfyldt.
2. Indførselsmedlemsstatens toldmyndigheder afslår at give adgang til arrangementet, efter at der er sendt en anmodning om kontrol i henhold til artikel 97h til det præferenceberettigede lands kompetente myndigheder, når indførselsmedlemsstatens toldmyndigheder:
a)
har modtaget et svar, hvoraf det fremgår, at eksportøren ikke havde ret til at udfærdige udtalelsen om oprindelse
b)
har modtaget et svar, hvoraf det fremgår, at de pågældende produkter ikke har oprindelse i et præferenceberettiget land, eller at betingelserne i artikel 73 ikke er opfyldt
c)
har næret begrundet tvivl om, hvorvidt udtalelsen om oprindelse er gyldig, eller om, hvorvidt de af klarereren forelagte oplysninger om de pågældende produkters virkelige oprindelse er korrekte, da de anmodede om kontrol, og
i)
ikke har modtaget noget svar inden for den frist, der er tilladt i henhold til artikel 97h eller
ii)
har modtaget et svar, som ikke giver en tilfredsstillende besvarelse af de spørgsmål, der blev stillet i anmodningen.
Underafdeling 7
Oprindelseskontrol
Artikel 97g
1. For at sikre at reglerne vedrørende produkters oprindelsesstatus overholdes, foretager det præferenceberettigede lands kompetente myndigheder:
a)
kontrol af produkters oprindelsesstatus efter anmodning fra medlemsstaternes toldmyndigheder
b)
på eget initiativ regelmæssig kontrol af eksportører.
I det omfang Norge, Schweiz og Tyrkiet har indgået en aftale med Den Europæiske Union, hvorefter de skal yde hinanden den nødvendige bistand i spørgsmål om administrativt samarbejde, finder første afsnit tilsvarende anvendelse for anmodninger, der sendes til myndighederne i Norge, Schweiz og Tyrkiet, om kontrol af erstatningsudtalelser om oprindelse, der er udfærdiget på deres territorium, med henblik på at anmode disse myndigheder om at samarbejde yderligere med de kompetente myndigheder i det præferenceberettigede land.
Udvidet kumulation er kun tilladt i henhold til artikel 86, stk. 7 og 8, hvis et land, med hvilket Den Europæiske Union har en ikraftværende frihandelsaftale, har indvilliget i at yde det præferenceberettigede land sin bistand i spørgsmål om administrativt samarbejde på samme måde, som det ville yde en sådan bistand til medlemsstaternes toldmyndigheder, i overensstemmelse med de relevante bestemmelser i den pågældende frihandelsaftale.
2. Den i stk. 1, litra b), omhandlede kontrol skal sikre, at eksportørerne fortsat opfylder deres forpligtelser. Den gennemføres med mellemrum, som fastlægges på grundlag af passende risikoanalysekriterier. Med henblik herpå kræver de præferenceberettigede landes kompetente myndigheder, at eksportørerne forelægger kopier af eller en liste over de udtalelser om oprindelse, de har udfærdiget.
3. De præferenceberettigede landes kompetente myndigheder er berettiget til at kræve alle oplysninger og foretage alle former for kontrol af eksportørens regnskaber og i givet fald regnskaberne hos de producenter, der leverer varer til eksportøren, også i disses lokaler, eller enhver anden kontrol, som de finder hensigtsmæssig.
Artikel 97h
1. Efterfølgende kontrol af udtalelser om oprindelse foretages ved stikprøver, og i øvrigt når medlemsstaternes toldmyndigheder nærer begrundet tvivl om dokumenternes ægthed, de pågældende produkters oprindelsesstatus eller opfyldelsen af andre betingelser i denne afdeling.
I de tilfælde hvor en medlemsstats toldmyndigheder anmoder om samarbejde fra et præferenceberettiget lands kompetente myndigheder med henblik på at kontrollere gyldigheden af udtalelser om oprindelse, produkters oprindelsesstatus eller begge dele, anfører de i givet fald i deres anmodning årsagerne til, at de nærer begrundet tvivl om gyldigheden af udtalelsen om oprindelse eller produkternes oprindelsesstatus.
Til støtte for anmodningen om kontrol kan der fremsendes en kopi af udtalelsen om oprindelse og alle yderligere oplysninger eller dokumenter, som tyder på, at oplysningerne i den pågældende udtalelse er ukorrekte.
Den anmodende medlemsstat fastsætter for meddelelsen af resultaterne af kontrollen en første frist på 6 måneder, som starter fra datoen for anmodningen om kontrol, undtagen for anmodninger, der sendes til Norge, Schweiz eller Tyrkiet med henblik på kontrol af erstatningsudtalelser om oprindelse, som er udfærdiget på deres territorier på grundlag af en udtalelse om oprindelse, der er udfærdiget i et præferenceberettiget land, for hvilke fristen forlænges til otte måneder.
2. Hvis der i tilfælde, hvor der er begrundet tvivl, ikke foreligger svar inden udløbet af den i stk. 1 anførte frist, eller hvis svaret ikke indeholder tilstrækkelige oplysninger til at fastslå produkternes virkelige oprindelse, rettes der på ny henvendelse til de pågældende kompetente myndigheder. I denne henvendelse fastlægges der en yderligere frist på højst 6 måneder.
Underafdeling 8
Andre bestemmelser
Artikel 97i
1. Underafdeling 5, 6 og 7 finder tilsvarende anvendelse for:
a)
udførsel fra Den Europæiske Union til et præferenceberettiget land med henblik på bilateral kumulation
b)
udførsel fra et præferenceberettiget land til et andet præferenceberettiget land med henblik på regional kumulation efter artikel 86, stk. 1 og 5.
2. Eksportører i Den Europæiske Union betragtes af en medlemsstats toldmyndigheder efter anmodning fra eksportøren som en registreret eksportør i forbindelse med arrangementet, hvis eksportøren opfylder følgende betingelser:
a)
eksportøren har et EORI-nummer i overensstemmelse med artikel 4k til 4t
b)
eksportøren har status som »godkendt eksportør« under en anden præferenceordning
c)
eksportøren forelægger i sin anmodning til medlemsstatens toldmyndigheder følgende data, der er angivet i formularen som vist i bilag 13c:
i)
oplysningerne i rubrik 1 og 4
ii)
den i rubrik 5 anførte forpligtelse.
Artikel 97j
1. Underafdeling 1, 2 og 3 finder tilsvarende anvendelse, når det fastslås, om produkter kan anses for at have oprindelse i et præferenceberettiget land, når de udføres til Ceuta eller Melilla, eller for at have oprindelse i Ceuta og Melilla, når de udføres til et præferenceberettiget land med henblik på bilateral kumulation.
2. Underafdeling 5, 6 og 7 finder tilsvarende anvendelse for produkter, der udføres fra et præferenceberettiget land til Ceuta eller Melilla, og for produkter, der udføres fra Ceuta og Melilla til et præferenceberettiget land med henblik på bilateral kumulation.
3. De spanske toldmyndigheder er ansvarlige for anvendelsen af underafdeling 1, 2, 3, 5, 6 og 7 i Ceuta og Melilla.
4. I forbindelse med stk. 1 og 2 betragtes Ceuta og Melilla som et enkelt territorium.«.
2)
I del I, afsnit IV, kapitel 2, indsættes følgende som afdeling 1A:
»Afdeling 1A
Procedurer og metoder for administrativt samarbejde, som gælder indtil anvendelsen af systemet med registrerede eksportører
Underafdeling 1
Generelle principper
Artikel 97k
1. Alle de præferenceberettigede lande skal overholde eller sørge for overholdelsen af:
a)
de oprindelsesregler for produkter, som udføres, der er fastlagt i afdeling 1
b)
reglerne for udfærdigelse og udstedelse af oprindelsescertifikater formular A, hvortil modellen findes i bilag 17
c)
bestemmelserne for anvendelsen af fakturaerklæringer, hvortil modellen findes i bilag 18
d)
de bestemmelser om metoder for administrativt samarbejde, der er omhandlet i artikel 97s
e)
de bestemmelser om indrømmelse af undtagelser, der er omhandlet i artikel 89.
2. De præferenceberettigede landes kompetente myndigheder samarbejder med Kommissionen eller medlemsstaterne, især ved at:
a)
yde enhver form for nødvendig bistand, som Kommissionen anmoder om for at overvåge, om arrangementet forvaltes korrekt i det pågældende land, herunder kontrolbesøg på stedet, som foretages af Kommissionen eller af medlemsstaternes toldmyndigheder
b)
foretage kontrol af produkters oprindelsesstatus og af overholdelsen af de øvrige betingelser, der er fastlagt i denne afdeling, herunder kontrolbesøg på stedet, hvis Kommissionen eller medlemsstaternes toldmyndigheder anmoder herom inden for rammerne af oprindelsesundersøgelser, jf. dog artikel 97s og 97t.
3. Når der i et præferenceberettiget land udpeges en kompetent myndighed for udstedelse af oprindelsescertifikater formular A, foretages kontrol af oprindelsesdokumentation og udstedes oprindelsescertifikater formular A for udførsel til Den Europæiske Union, anses det pågældende præferenceberettigede land for at have accepteret betingelserne i stk. 1.
4. Når et land eller et territorium optages eller genoptages som et præferenceberettiget land for de produkter, der er omhandlet i forordning (EF) nr. 732/2008, er varer med oprindelse i det pågældende land eller territorium GSP-berettiget på betingelse af, at de først udføres fra det pågældende land eller territorium på eller efter den i artikel 97s omhandlede dato.
5. Et oprindelsesbevis er gyldigt i 10 måneder fra den dato, hvor det blev udstedt i udførselslandet, og skal inden for samme periode fremlægges for indførselslandets toldmyndigheder.
Underafdeling 2
Procedurer ved udførsel i det præferenceberettigede land
Artikel 97l
1. Oprindelsescertifikater formular A, hvortil modellen som anført i bilag 17, udstedes efter skriftlig ansøgning fra eksportøren eller dennes bemyndigede repræsentant ledsaget af alle andre egnede dokumenter, der kan bevise, at de produkter, der skal udføres, opfylder betingelserne for udstedelse af et oprindelsescertifikat formular A.
2. Certifikatet stilles til disposition for eksportøren, så snart udførslen faktisk har fundet sted eller er sikret. Der kan dog undtagelsesvis udstedes et oprindelsescertifikat formular A efter udførslen af de produkter, som det vedrører, såfremt:
a)
det på grund af fejltagelser, uforsætlige undladelser eller særlige omstændigheder ikke er blevet udstedt ved udførslen, eller
b)
det over for de kompetente statslige myndigheder godtgøres, at et oprindelsescertifikat formular A er blevet udstedt, men af tekniske årsager ikke er blevet godtaget ved indførslen.
3. De kompetente statslige myndigheder må kun udstede et certifikat efterfølgende, når de har kontrolleret, at oplysningerne i eksportørens anmodning er i overensstemmelse med oplysningerne i de tilsvarende eksportdokumenter, og at der ikke er udstedt et i henhold til bestemmelserne i denne afdeling gyldigt oprindelsescertifikat formular A ved udførslen af de pågældende produkter. På oprindelsescertifikater formular A, der udstedes efterfølgende, skal en af følgende påtegninger »Issued retrospectively« eller »Délivré à posteriori« anføres i rubrik 4.
4. I tilfælde af tyveri, bortkomst eller ødelæggelse af et oprindelsescertifikat formular A kan eksportøren henvende sig til de kompetente statslige myndigheder, der udstedte det, og anmode om udstedelse af et duplikateksemplar på grundlag af de hos myndighederne beroende eksportdokumenter. Sådanne duplikateksemplarer af formular A skal i rubrik 4 være forsynet med påtegningen »Duplicate« eller »Duplicata« samt datoen for udstedelsen af det originale certifikat og dets løbenummer. Duplikateksemplaret har gyldighed fra udstedelsesdatoen for det originale certifikat.
5. For at kontrollere, om det produkt, for hvilket der anmodes om et oprindelsescertifikat formular A, opfylder de relevante oprindelsesregler, er de kompetente statslige myndigheder berettiget til at kræve alle oplysninger og foretage alle former for kontrol, som de finder hensigtsmæssige.
6. Det et ikke obligatorisk at udfylde rubrik 2 i oprindelsescertifikat formular A. I rubrik 12 anføres »Den Europæiske Union« eller navnet på en af medlemsstaterne. Datoen for udstedelsen af oprindelsescertifikatet formular A skal anføres i rubrik 11. Underskriften i denne rubrik, som er forbeholdt den kompetente statslige myndighed, der udsteder certifikatet, og eksportørens bemyndigede repræsentants underskrift, der skal anbringes i rubrik 12, skal være håndskrevne.
Artikel 97m
1. En fakturaerklæring kan udfærdiges af enhver eksportør angående enhver sending, der består af en eller flere pakker indeholdende produkter med oprindelsesstatus, hvis den samlede værdi ikke overstiger 6 000 EUR, og forudsat at det i artikel 97k, stk. 2, omhandlede administrative samarbejde gælder for denne procedure.
2. Den eksportør, som udfærdiger en fakturaerklæring, skal når som helst på begæring af toldmyndighederne eller andre kompetente statslige myndigheder i udførselslandet kunne fremlægge alle egnede dokumenter, som beviser, at de pågældende produkter har oprindelsesstatus.
3. Eksportøren skal udfærdige en fakturaerklæring på engelsk eller fransk ved maskinskrivning, stempling eller trykning af erklæringen, hvis tekst fremgår af bilag 18, på fakturaen, følgeseddelen eller et andet handelsdokument. Erklæringen kan også være håndskrevet; i så fald skal den være skrevet med blæk og med blokbogstaver. Fakturaerklæringer skal være forsynet med eksportørens personlige håndskrevne underskrift.
4. Anvendelsen af en fakturaerklæring er undergivet følgende betingelser:
a)
den skal påføres fakturaen for hver sending
b)
hvis varerne i sendingen allerede er blevet kontrolleret i udførselslandet med henblik på at fastslå deres oprindelsesstatus, kan eksportøren angive det i fakturaerklæringen.
5. Når der anvendes kumulation i henhold til artikel 84, 85 eller 86, benytter det præferenceberettigede lands kompetente statslige myndigheder, der skal udstede et oprindelsescertifikat formular A for produkter, til hvis fremstilling der anvendes materialer med oprindelse i en part, med hvilken kumulation er tilladt, som grundlag:
-
i tilfælde af bilateral kumulation det oprindelsesbevis, der er forelagt af eksportørens leverandør og udstedt i overensstemmelse med bestemmelserne i underafdeling 5
-
i tilfælde af kumulation med Norge, Schweiz eller Tyrkiet det oprindelsesbevis, der er forelagt af eksportørens leverandør og udstedt i overensstemmelse med GSP-oprindelsesreglerne for Norge, Schweiz eller Tyrkiet, alt efter tilfældet
-
i tilfælde af regional kumulation det oprindelsesbevis, der er forelagt af eksportørens leverandør, dvs. et oprindelsescertifikat formular A, hvortil modellen findes i bilag 17, eller afhængigt af tilfældet en fakturaerklæring, hvis tekst fremgår af bilag 18
-
i tilfælde af udvidet kumulation det oprindelsesbevis, der er forelagt af eksportørens leverandør og udstedt i overensstemmelse med bestemmelserne i den relevante frihandelsaftale mellem Den Europæiske Union og det pågældende land
I de tilfælde, der er omhandlet i første afsnit, første, andet, tredje og fjerde led, anføres der i rubrik 4 i oprindelsescertifikatet formular A afhængigt af tilfældet »EU cumulation«, »Norway cumulation«, »Switzerland cumulation«, »Turkey cumulation«, »regional cumulation«, »extended cumulation with country x« eller »Cumul UE«, »Cumul Norvège«, »Cumul Suisse«, »Cumul Turquie«, »cumul regional«, »cumul étendu avec le pays x«.
Underafdeling 3
Procedurer ved overgang til fri omsætning i den Europæiske Union
Artikel 97n
1. Oprindelsescertifikater formular A eller fakturaerklæringer fremlægges for toldmyndighederne i indførselsmedlemsstaten i overensstemmelse med procedurerne for toldangivelsen.
2. Oprindelsesbeviser, som fremlægges for indførselslandets toldmyndigheder efter udløbet af den i artikel 97k, stk. 5, nævnte gyldighedsperiode, kan godtages som grundlag for anvendelse af toldpræferencer, når overskridelsen af fristen skyldes ekstraordinære omstændigheder. I andre tilfælde af forsinket fremlæggelse kan indførselslandets toldmyndigheder godtage oprindelsesbeviser, når produkterne er blevet frembudt for toldvæsenet inden udløbet af den nævnte frist.
Artikel 97o
1. Når produkter henhørende under afdeling XVI og XVII eller pos. 7308 eller 9406 i det harmoniserede system på importørens anmodning og på de af indførselsmedlemsstatens toldmyndigheder fastsatte vilkår indføres i demonteret eller ikke-monteret stand i henhold til punkt 2a i de almindelige tariferingsbestemmelser vedrørende det harmoniserede system, og denne indførsel finder sted i form af delforsendelser, skal der ved indførslen af den første delforsendelse fremlægges et samlet bevis for disse produkters oprindelse for toldmyndighederne.
2. Efter anmodning fra importøren kan toldmyndighederne i indførselsmedlemsstaten på de af dem fastsatte betingelser tillade, at der fremlægges et samlet oprindelsesbevis for toldmyndighederne ved indførslen af den første sending for varer:
a)
som har betydelig handelsværdi og indføres som led i regelmæssige og kontinuerlige transaktioner
b)
som er omfattet af én og samme salgskontrakt, når kontrahenterne er etableret i udførselslandet eller i medlemsstaten
c)
som henhører under samme (otte-cifrede) kode i den kombinerede nomenklatur
d)
som hidrører fra samme eksportør og er bestemt til samme importør, og for hvilke indførselsformaliteterne opfyldes ved det samme toldsted i den samme medlemsstat.
Denne procedure finder anvendelse i en periode, der fastsættes af de kompetente toldmyndigheder.
Artikel 97p
1. Når produkter med oprindelsesstatus er under et toldsteds kontrol i en enkelt medlemsstat, skal det være muligt at erstatte det originale oprindelsesbevis med et eller flere oprindelsescertifikater formular A, når det skal benyttes til at sende alle eller nogle af disse produkter til et andet sted i Den Europæiske Union eller i givet fald til Norge, Schweiz eller Tyrkiet.
2. Erstatningsoprindelsescertifikater formular A udstedes af det toldsted, hvis kontrol produkterne er undergivet. Erstatningscertifikatet udstedes på grundlag af en skriftlig anmodning fra den eksportør, der genudfører produkterne.
3. Erstatningscertifikater forsynes i rubrikken øverst til højre med navnet på det transitland, hvor de udstedes. I rubrik 4 anføres en af følgende påtegninger: »Replacement certificate« eller »Certificat de remplacement«; endvidere anføres datoen for udstedelsen af det originale oprindelsescertifikat og dets løbenummer. I rubrik 1 anføres navnet på den eksportør, der genudfører produkterne. I rubrik 2 kan anføres navnet på den endelige modtager. I rubrik 3-9 anføres alle de oplysninger fra det originale certifikat, der vedrører de genudførte produkter, og i rubrik 10 henvises til fakturaen fra den eksportør, der genudfører produkterne.
4. Rubrik 11 påtegnes af de toldmyndigheder, som har udstedt erstatningscertifikatet. Disse myndigheder er kun ansvarlige for udstedelsen af erstatningscertifikatet. I rubrik 12 anføres det oprindelsesland og det bestemmelsesland, som er anført i det originale certifikat. Denne rubrik underskrives af den eksportør, der genudfører produkterne. En eksportør, der underskriver denne rubrik i god tro, er ikke ansvarlig for rigtigheden af de oplysninger og angivelser, der er anført i det originale certifikat.
5. Det toldsted, som foretager den i stk. 1 omhandlede ekspedition, anfører på det originale certifikat de videreforsendte produkters vægt, nummer og art samt løbenummer for det eller de tilsvarende erstatningscertifikater. Det originale certifikat opbevares i mindst tre år af det ansvarlige toldsted. En fotokopi af det oprindelige certifikat kan vedføjes erstatningscertifikatet.
6. Når produkter indføres med toldpræferencer som led i en undtagelse i medfør af artikel 89, finder proceduren i denne artikel kun anvendelse, hvis de pågældende produkter er bestemt for Den Europæiske Union. I de tilfælde hvor det pågældende produkt har opnået oprindelsesstatus gennem regional kumulation, kan der kun udfærdiges et erstatningscertifikat for forsendelse af produkter til Norge, Schweiz eller Tyrkiet, hvis disse lande anvender de samme regionale kumulationsregler som Den Europæiske Union.
Artikel 97q
1. Produkter, der indgår i småforsendelser fra private afsendere til private modtagere eller medbringes af rejsende i deres personlige bagage, kan indføres som produkter med oprindelsesstatus og være omfattet af de i artikel 66 omhandlede toldpræferencer, uden at det er nødvendigt at fremlægge et oprindelsescertifikat formular A eller en fakturaerklæring, forudsat at:
a)
sådanne produkter:
i)
ikke indgår i indførsel af erhvervsmæssig karakter
ii)
er angivet som produkter, der opfylder betingelserne for at være omfattet af arrangementet
b)
der ikke er nogen tvivl om den i litra a), nr. ii), omhandlede angivelses rigtighed.
2. Indførsler betragtes ikke som indførsler af erhvervsmæssig karakter, hvis alle følgende betingelser er opfyldt:
a)
der er tale om lejlighedsvis indførsel
b)
indførslerne består udelukkende af produkter bestemt til personlig brug for modtagerne eller de rejsende eller deres familie
c)
det fremgår klart af produkternes beskaffenhed og mængde, at indførslen ikke sker i erhvervsmæssigt øjemed.
3. Den samlede værdi af de i stk. 2 omhandlede produkter må ikke overstige 500 EUR, når der er tale om småforsendelser, eller 1 200 EUR, når der er tale om produkter, der indgår i de rejsendes personlige bagage.
Artikel 97r
1. Konstateres der mindre uoverensstemmelser mellem oplysningerne i et oprindelsescertifikat formular A eller en fakturaerklæring og oplysningerne i de dokumenter, der forelægges toldstedet med henblik på opfyldelse af formaliteterne i forbindelse med produkternes indførsel, medfører dette ikke i sig selv, at certifikatet eller erklæringen er ugyldige, hvis det på fyldestgørende måde godtgøres, at det pågældende dokument svarer til de frembudte produkter.
2. Klare formelle fejl på et oprindelsescertifikat formular A, et varecertifikat EUR.1 eller en fakturaerklæring bør ikke føre til, at det pågældende dokument afvises, hvis fejlene ikke er af en sådan karakter, at de rejser tvivl om rigtigheden af oplysningerne i dokumentet.
Underafdeling 4
Metoder for administrativt samarbejde
Artikel 97s
1. De præferenceberettigede lande tilsender Kommissionen navnene og adresserne på de statslige myndigheder på deres territorium, der kan udstede oprindelsescertifikater formular A, aftryk af de stempler, som anvendes af disse myndigheder, samt navnene og adresserne på de relevante statslige myndigheder, der er ansvarlige for kontrollen af oprindelsescertifikater formular A og fakturaerklæringer.
Kommissionen videregiver disse oplysninger til medlemsstaternes toldmyndigheder. Når sådanne oplysninger meddeles som led i en ajourføring af tidligere meddelelser, angiver Kommissionen datoen for disse nye stempelaftryks gyldighed ud fra de oplysninger, der gives af de præferenceberettigede landes kompetente statslige myndigheder. Disse oplysninger behandles som fortrolige; dog kan toldmyndighederne, når varer skal overgå til fri omsætning, give importøren eller dennes bemyndigede repræsentant tilladelse til at se de nævnte stempelaftryk.
De præferenceberettigede lande, der allerede har indgivet de oplysninger, som kræves i første afsnit, skal kun indgive nye oplysninger, hvis de pågældende oplysninger er ændret.
2. Med henblik på anvendelsen af artikel 97k, stk. 4, offentliggør Kommissionen i Den Europæiske Unions Tidende (C-udgaven), fra hvilken dato et land eller et territorium, der er optaget eller genoptaget som et præferenceberettiget land for de produkter, der er omhandlet i forordning (EF) nr. 732/2008, har opfyldt forpligtelserne efter stk. 1.
3. Kommissionen tilsender de præferenceberettigede lande aftryk af de stempler, som anvendes af medlemsstaternes toldmyndigheder til udstedelse af varecertifikat EUR.1, når de præferenceberettigede landes kompetente myndigheder anmoder herom.
Artikel 97t
1. Efterfølgende kontrol af oprindelsescertifikater formular A og fakturaerklæringer foretages ved stikprøver, og i øvrigt når medlemsstaternes toldmyndigheder nærer begrundet tvivl om dokumenternes ægthed, de pågældende produkters oprindelsesstatus eller opfyldelsen af de øvrige betingelser i denne afdeling.
2. Medlemsstaternes toldmyndigheder skal, når de anmoder om efterfølgende kontrol, tilbagesende oprindelsescertifikatet formular A og fakturaen, hvis den er blevet forelagt, fakturaerklæringen eller en kopi af disse dokumenter til de kompetente statslige myndigheder i det præferenceberettigede udførselsland, i givet fald med angivelse af årsagerne til, at der anmodes om kontrol. Samtlige dokumenter og oplysninger, som de er kommet i besiddelse af, og som tyder på, at angivelserne i oprindelsesbeviset er ukorrekte, fremsendes til støtte for anmodningen om kontrol.
Hvis medlemsstaternes toldmyndigheder træffer afgørelse om at suspendere anvendelsen af toldpræferencerne, mens de afventer resultaterne af kontrollen, skal de tilbyde at frigive produkterne til importøren med forbehold af de sikkerhedsforanstaltninger, de måtte finde nødvendige.
3. Når der er fremsat en anmodning om efterfølgende kontrol, skal denne kontrol foretages og resultaterne heraf meddeles medlemsstaternes toldmyndigheder inden for højst seks måneder eller i tilfælde af anmodninger, der er sendt til Norge, Schweiz eller Tyrkiet med henblik på kontrol af erstatningsoprindelsesbeviser, som er udfærdiget på deres territorier på grundlag af et oprindelsescertifikat formular A eller en fakturaerklæring, der er udfærdiget i et præferenceberettiget land, inden for højst otte måneder fra datoen for fremsendelsen af anmodningen. Resultaterne af undersøgelsen skal gøre det muligt at afgøre, om det pågældende oprindelsesbevis vedrører de produkter, der faktisk er udført, og om de pågældende produkter kan anses som produkter med oprindelse i det præferenceberettigede land.
4. I tilfælde af oprindelsescertifikater formular A, der er udstedt efter bilateral kumulation, skal svaret indeholde en kopi/kopier af det/de pågældende varecertifikat(er) EUR.1 eller fakturaerklæring(er), der er benyttet som grundlag.
5. Hvis der i tilfælde, hvor der er begrundet tvivl, ikke foreligger svar inden udløbet af den i stk. 3 anførte frist på seks måneder, eller hvis svaret ikke indeholder tilstrækkelige oplysninger til at fastslå det pågældende dokuments ægthed eller produkternes virkelige oprindelse, rettes der på ny henvendelse til de pågældende kompetente myndigheder. Hvis resultaterne af undersøgelsen ikke sendes til de anmodende myndigheder senest fire måneder efter fremsendelsen af en sådan ny henvendelse, eller hvis svaret ikke indeholder tilstrækkelige oplysninger til at fastslå det pågældende dokuments ægthed eller produkternes virkelige oprindelse, afslår de anmodende myndigheder at indrømme toldpræferencer, medmindre der foreligger ekstraordinære omstændigheder.
6. Hvis det af kontrolproceduren eller andre foreliggende oplysninger synes at fremgå, at oprindelsesreglerne overtrædes, skal det præferenceberettigede udførselsland på eget initiativ eller efter anmodning fra medlemsstaternes toldmyndigheder hurtigt foretage eller lade foretage passende undersøgelser for at afsløre og forebygge sådanne overtrædelser. Kommissionen eller medlemsstaternes toldmyndigheder kan med henblik herpå deltage i disse undersøgelser.
7. Med henblik på efterfølgende kontrol af oprindelsescertifikater formular A skal eksportørerne opbevare alle egnede dokumenter, som beviser, at de pågældende produkter har oprindelsesstatus, og det præferenceberettigede udførselslands kompetente statslige myndigheder skal opbevare kopier af certifikaterne samt eventuelle eksportdokumenter, hvortil de henviser. Disse dokumenter skal opbevares i mindst tre år fra udgangen af det år, hvor oprindelsescertifikatet formular A blev udstedt.
Artikel 97u
1. Artikel 97s og 97t finder også anvendelse mellem landende i samme regionale sammenslutning med henblik på meddelelse af oplysninger til Kommissionen eller til medlemsstaternes toldmyndigheder og den efterfølgende kontrol af oprindelsescertifikater formular A eller fakturaerklæringer, som er udstedt i henhold til reglerne for regional oprindelseskumulation.
2. Med henblik på anvendelsen af artikel 85, 97m og 97p skal den aftale, der er indgået mellem Den Europæiske Union, Norge, Schweiz og Tyrkiet, bl.a. indeholde en forpligtelse til at yde hinanden den nødvendige bistand i spørgsmål om administrativt samarbejde.
Med henblik på anvendelsen af artikel 86, stk. 7 og 8, og artikel 97k skal et land, med hvilket Den Europæiske Union har indgået en ikraftværende frihandelsaftale, og som har indvilliget i at deltage i udvidet kumulation med et præferenceberettiget land, også indvillige i at yde det præferenceberettigede land sin bistand i spørgsmål om administrativt samarbejde på samme måde, som det ville yde en sådan bistand til medlemsstaternes toldmyndigheder, i overensstemmelse med de relevante bestemmelser i den pågældende frihandelsaftale.
Underafdeling 5
Procedurer for bilateral kumulation
Artikel 97v
1. Som bevis for, at produkter har oprindelse i Den Europæiske Union, skal der fremlægges:
a)
et varecertifikat EUR.1, hvortil modellen er vist i bilag 21, eller
b)
en fakturaerklæring, hvortil teksten er vist i bilag 18. En fakturaerklæring kan udfærdiges af enhver eksportør for sendinger, der indeholder produkter med oprindelsesstatus, hvis samlede værdi ikke overstiger 6 000 EUR, eller af en godkendt EU-eksportør.
2. Eksportøren eller dennes bemyndigede repræsentant anfører »GSP beneficiary countries« og »EU«, eller »Pays bénéficiaires du SPG« og »UE« i rubrik 2 i varecertifikat EUR.1.
3. Bestemmelserne i denne afdeling om udstedelse, anvendelse og efterfølgende kontrol af oprindelsescertifikater formular A finder tilsvarende anvendelse på varecertifikater EUR.1 og, bortset fra bestemmelserne om udstedelse, på fakturaerklæringer.
4. Medlemsstaternes toldmyndigheder kan give enhver eksportør, i det følgende benævnt »godkendt eksportør«, der hyppigt forsender produkter med oprindelse i Den Europæiske Union inden for rammerne af bilateral kumulation, tilladelse til at udfærdige fakturaerklæringer, uanset de pågældende produkters værdi, hvis den pågældende eksportør til toldmyndighedernes tilfredshed giver alle de nødvendige garantier for at kontrollere:
a)
produkternes oprindelsesstatus og
b)
opfyldelsen af de øvrige krav, der gælder i den pågældende medlemsstat.
5. Toldmyndighederne kan indrømme status som godkendt eksportør og til denne tilladelse knytte alle de betingelser, som de finder hensigtsmæssige. Toldmyndighederne giver den godkendte eksportør et toldtilladelsesnummer, som skal angives på fakturaerklæringen.
6. Toldmyndighederne kontrollerer den brug, den godkendte eksportør gør af tilladelsen. Toldmyndighederne kan når som helst trække tilladelsen tilbage.
De skal tilbagekalde tilladelsen i hvert af følgende tilfælde:
a)
den godkendte eksportør giver ikke længere de i stk. 4 omhandlede garantier
b)
den godkendte eksportør opfylder ikke de i stk. 5 omhandlede betingelser
c)
den godkendte eksportør gør på anden måde ukorrekt brug af tilladelsen.
7. En godkendt eksportør skal ikke undertegne fakturaerklæringer, såfremt den godkendte eksportør giver toldmyndighederne et skriftlig tilsagn om, at påtage sig det fulde ansvar for alle fakturaerklæringer, der angiver den godkendte eksportør, som om de faktisk var forsynet med den godkendte eksportørs håndskrevne underskrift.
Underafdeling 6
Ceuta og Melilla
Artikel 97w
Bestemmelserne i denne afdeling om udstedelse, anvendelse og efterfølgende kontrol af oprindelsesbeviser finder tilsvarende anvendelse på produkter, der udføres fra et præferenceberettiget land til Ceuta og Melilla, og for produkter, der udføres fra Ceuta og Melilla til et præferenceberettiget land med henblik på bilateral kumulation.
Ceuta og Melilla betragtes som et enkelt territorium.
De spanske toldmyndigheder er ansvarlige for anvendelsen af denne afdeling i Ceuta og Melilla.«.
3)
I del I, afsnit IV, kapitel 2, afdeling 2, indsættes følgende artikel 97x før underafdeling 1:
»Artikel 97x
1. I denne afdeling forstås ved:
a) »fremstilling«: alle former for bearbejdning eller forarbejdning, herunder også samling
b) »materialer«: alle former for bestanddele, råmaterialer, komponenter eller dele osv., der er anvendt til fremstillingen af et produkt
c) »produkt«: det produkt, der fremstilles, også når det senere er bestemt til anvendelse i en anden fremstillingsproces
d) »varer«: både materialer og produkter
e) »toldværdi«: den værdi, der er fastlagt i overensstemmelse med aftalen om anvendelsen af artikel VII i den almindelige overenskomst om told og udenrigshandel 1994 (WTO-aftalen om toldværdiansættelse)
f) »prisen ab fabrik«: i listen i bilag 15: den pris, der betales for produktet ab fabrik til den producent, i hvis virksomhed den sidste bearbejdning eller forarbejdning har fundet sted, såfremt prisen indbefatter værdien af alle anvendte materialer, minus alle interne afgifter, der tilbagebetales eller kan tilbagebetales, når det fremstillede produkt udføres
Hvis den faktiske pris ikke afspejler alle de omkostninger i tilknytning til fremstillingen af produktet, som faktisk er påløbet i det præferenceberettigede land, forstås ved pris ab fabrik summen af alle disse omkostninger, minus alle interne afgifter, der tilbagebetales eller kan tilbagebetales, når det fremstillede produkt udføres.
g) »materialernes værdi« i listen i bilag 15: toldværdien på indførselstidspunktet for de benyttede materialer uden oprindelsesstatus eller, såfremt denne værdi ikke er kendt og ikke kan opgøres, den første registrerede pris, der er betalt for disse materialer i Den Europæiske Union eller i det præferenceberettigede land efter artikel 98, stk. 1. Hvis det er nødvendigt at fastsætte værdien af de anvendte materialer med oprindelsesstatus, finder bestemmelserne i dette afsnit tilsvarende anvendelse
h) »kapitler«, »positioner« og »underpositioner«: de kapitler, positioner og underpositioner (fire- eller sekscifrede koder), der anvendes i den nomenklatur, som udgør det harmoniserede system
i) »tariferet«: et produkts eller materiales tarifering under en bestemt position eller underposition i det harmoniserede system
j) »sending«: produkter, som enten
sendes samtidig fra en bestemt eksportør til en bestemt modtager, eller
er omfattet af et gennemgående transportdokument, der dækker transporten fra eksportøren til modtageren, eller, såfremt et sådant dokument ikke foreligger, af en samlet faktura.
2. I forbindelse med stk. 1, litra f), henviser udtrykket »producent« i stk. 1, litra f), første afsnit, i de tilfælde, hvor den sidste bearbejdning eller forarbejdning er overdraget i underentreprise til en producent, til den virksomhed, som har ansat underleverandøren.«.
4)
I artikel 99 indsættes som litra d)a:
»d)
a produkter fra slagtede dyr, som er født og opdrættet dér«.
5)
I artikel 101, stk. 1, foretages følgende ændringer:
a)
litra g) affattes således:
»g)
farvning af eller tilsætning af smagsstoffer til sukker eller formning af sukker i stykker; hel eller delvis formaling af krystalsukker«
b)
litra m) affattes således:
»m)
enkel blanding af produkter, også af forskellig art; blanding af sukker med ethvert andet materiale«
c)
der indsættes som litra m)a:
»m)
a enkel tilsætning af vand eller fortynding eller dehydrering eller denaturering af produkter«.
6)
Teksten i nærværende forordnings bilag I indsættes som bilag 13a.
7)
Teksten i nærværende forordnings bilag II indsættes som bilag 13b.
8)
Teksten i nærværende forordnings bilag III indsættes som bilag 13c.
9)
Teksten i nærværende forordnings bilag IV indsættes som bilag 13d.
10)
I bilag 14 erstattes »artikel 69 og 100« i note 1 og 3.1 af »artikel 100«.
11)
Bilag 17 ændres som angivet i bilag V til nærværende forordning.
12)
Bilag 18 affattes som anført i bilag VI til nærværende forordning.
Artikel 2
De præferenceberettigede lande tilkendegiver over for Kommissionen, at de påtager sig forpligtelserne i henhold til artikel 68, stk. 3, i forordning (EF) nr. 2454/93, som ændret ved nærværende forordning, og sender de oplysninger, der kræves i artikel 69 i nævnte forordning, mindst tre måneder, før systemet med registrerede eksportører faktisk anvendes på deres territorier.
Senest den 1. juli 2016 og den 1. juli 2019 undersøger Kommissionen, hvor langt de præferenceberettigede lande er nået i forberedelserne til at anvende systemet med registrerede eksportører. Kommissionen fremsætter forslag om eventuelle nødvendige justeringer.
Artikel 3
1. Denne forordning træder i kraft på syvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
2. Den anvendes fra den 1. januar 2011.
3. Artikel 1, punkt 1), i det omfang det vedrører artikel 68 til 71, artikel 90 til 97i og artikel 97j, stk. 2, og artikel 1, punkt 8) og 9), anvendes fra den 1. januar 2017, jf. dog denne artikels stk. 4.
4. De præferenceberettigede lande, som ikke er i stand til at gennemføre systemet med registrerede eksportører på den i stk. 3 anførte dato, og som inden den 1. juli 2016 indgiver en skriftlig anmodning til Kommissionen, eller for hvilke Kommissionen har forslået justeringer i henhold til artikel 2, stk. 2, kan indtil den 1. januar 2020 fortsat anvende bestemmelserne i afsnit IV, kapitel 2, afdeling 1A, og bilag 17 og 18 i forordning (EF) nr. 2454/93 som ændret ved nærværende forordning.
5. Artikel 1, punkt 2), anvendes indtil den dato, der er anført i stk. 3, eller, for så vidt angår de i stk. 4 omhandlede præferenceberettigede lande, indtil den dato, der er anført i stk. 4.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 18. november 2010.
NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 1063/2010
ze dne 18. listopadu 2010,
kterým se mění nařízení (EHS) č. 2454/93, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství (1), a zejména na článek 247 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Na základě nařízení Rady (ES) č. 732/2008 ze dne 22. července 2008 o uplatňování systému všeobecných celních preferencí pro období od 1. ledna 2009 do 31. prosince 2011 a o změně nařízení (ES) č. 552/97, (ES) č. 1933/2006 a nařízení Komise (ES) č. 1100/2006 a (ES) č. 964/2007 (2) poskytuje Evropská unie celní preference rozvojovým zemím v rámci systému všeobecných celních preferencí („GSP“ nebo „systém“). Podle čl. 5 odst. 2 uvedeného nařízení jsou pravidla původu týkající se definice pojmu původních produktů a související postupy a metody správní spolupráce stanoveny v nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 (3).
(2)
Po rozsáhlé diskusi zahájené zelenou knihou ze dne 18. prosince 2003 o budoucnosti pravidel původu v preferenčních obchodních režimech (4) Komise dne 16. března 2005 přijala sdělení nazvané „Pravidla původu v preferenčních obchodních režimech: Budoucí zaměření“ (5) („sdělení“). Toto sdělení stanoví nový přístup k pravidlům původu ve všech preferenčních obchodních režimech Evropské unie, a zejména v režimech, které zohledňují požadavky vývoje, jako je systém všeobecných celních preferencí.
(3)
V souvislosti s rozvojovou agendou z Dohá byla uznána potřeba větší integrace rozvojových zemí do světového hospodářství, zejména prostřednictvím lepšího přístupu na trhy rozvinutých zemí.
Za tímto účelem by preferenční pravidla původu měla být zjednodušena a případně zmírněna, aby produkty pocházející ze zvýhodněných zemí mohly skutečně využívat poskytnutých preferencí.
(4)
Aby se preferenčních výhod dostávalo skutečně tomu, kdo je potřebuje, a aby byly ochráněny vlastní zdroje Evropské unie, měla by změny preferenčních pravidel původu doprovázet úprava postupů pro jejich řízení.
(5)
Posouzení dopadů tohoto nařízení provedené Komisí prokazuje, že pravidla systému všeobecných celních preferencí jsou vnímána jako příliš složitá a restriktivní. Dále z posouzení vyplývá, že u některých produktů, zejména těch, které jsou pro nejméně rozvinuté země nejzajímavější, je skutečné využívání poskytnutých preferencí nízké a že jedním z důvodů tohoto stavu jsou pravidla původu.
(6)
Posouzení dopadů naznačilo, že zjednodušení a zohlednění požadavků vývoje by mohlo být dosaženo jediným kritériem použitelným na všechny produkty, které by určilo původ zboží, jež není zcela získáno ve zvýhodněné zemi, a to na základě hodnoty přidané v dotyčné zvýhodněné zemi a dodržení dostatečného zpracovatelského prahu. Posouzení však neprokázalo, že pro zjednodušení nebo zohlednění požadavků vývoje je nepostradatelná pouze jediná metoda. Podle názorů zúčastněných stran kromě toho existuje celá řada odvětví, pro která kritérium přidané hodnoty buď není vhodné, nebo by nemělo být použito jako jediné kritérium; jako jsou zemědělské a zpracované zemědělské produkty, produkty rybolovu, chemikálie, kovy, textilní produkty, oblečení a boty. Proto by v těchto odvětvích měla být používána jiná, jednodušší kritéria, kterým hospodářské subjekty lépe porozumějí a která mohou celní správy jednodušeji kontrolovat, a to buď namísto kritéria přidané hodnoty, nebo jako jeho alternativa. Tato jiná kritéria zahrnují maximální povolený obsah nepůvodních materiálů, změnu čísla nebo položky či podpoložky celního sazebníku, zvláštní opracování a zpracování a použití zcela získaných materiálů. Zjednodušení si nicméně vyžaduje, aby různých pravidel bylo co nejméně. Proto by pravidla původu měla být založena pokud možno na jednotlivých odvětvích, nikoli na jednotlivých produktech.
(7)
Pravidla původu by měla odrážet charakteristiky konkrétních odvětví a rovněž zvýhodněným zemím umožnit skutečný přístup k poskytnutému preferenčnímu celnímu zacházení. Pravidla by mimoto v případě potřeby měla zohledňovat různorodé průmyslové kapacity zvýhodněných zemí. S cílem podpořit průmyslový rozvoj v nejméně rozvinutých zemích by měl být práh vztahující se na tyto materiály v případech, kde je pravidlo založeno na dodržení maximálního obsahu nepůvodních materiálů, co nejvyšší, přičemž by se mělo zajistit, že operace uskutečněné v těchto zemích budou řádně provedeny a hospodářsky odůvodněné. Maximální obsah nepůvodních materiálů až do výše 70 % nebo jakékoli pravidlo, které stanoví ekvivalentní úroveň uvolnění, by u produktů pocházejících z nejméně rozvinutých zemí měly vést ke zvýšení jejich vývozu.
(8)
Aby se zajistilo, že opracování nebo zpracování, které se uskuteční ve zvýhodněné zemi, je řádně provedenou a hospodářsky odůvodněnou operací, jež bude pro tuto zemi skutečným hospodářským přínosem, je vhodné stanovit seznam operací nedostatečného opracování nebo zpracování, které produktu nikdy nemohou udělit status původu. Tento seznam může být z větší části stejný jako seznam stávající. Měly by však být provedeny určité úpravy. Aby se zabránilo odklonění obchodu a narušení trhu s cukrem, mělo by být v souladu s ustanoveními, jež již byla přijata jako součást pravidel původu ostatních preferenčních obchodních režimů, například stanoveno nové pravidlo, které zabrání mísení cukru s jiným materiálem.
(9)
V odvětvích, na která se neuplatňuje kritérium přidané hodnoty, by měla být zajištěna míra pružnosti, jako je tomu dosud, a to povolením použití omezeného podílu materiálů, které nesplňují pravidla. Rozsah tohoto použití by však měl být vyjasněn, pokud jde o produkty vyrobené za použití zcela získaných materiálů. Kromě toho by s cílem umožnit větší pružnost při získávání materiálů měl být s výjimkou některých citlivých produktů povolený podíl těchto materiálů zvýšen, a to z 10 % na 15 % ceny konečného produktu ze závodu. Mezi tyto citlivé produkty patří produkty spadající do kapitol 2 a 4 až 24 harmonizovaného systému, kromě zpracovaných produktů rybolovu kapitoly 16, pro které se přípustné odchylky vyjádřené jako hmotnost zdají být vhodnější, a produkty spadající do kapitol 50 až 63 harmonizovaného systému, které by měly podléhat zvláštním pravidlům pro přípustné odchylky založeným podle okolností buď na hmotnosti, nebo na hodnotě a lišícím se v závislosti na produktu.
(10)
Kumulace původu je důležitým zjednodušujícím faktorem, který umožňuje zemím s totožnými pravidly původu spolupracovat za účelem výroby produktů způsobilých pro preferenční celní zacházení. Stávající podmínky regionální kumulace původu, což je druh kumulace fungující v současnosti v rámci tří regionálních sdružení zemí, se ukázaly jako složité a příliš přísné. Měly by proto být zjednodušeny a zmírněny, a to zrušením stávající podmínky týkající se hodnoty. Kromě toho by měly být zachovány stávající možnosti kumulace mezi zeměmi ve stejném regionálním sdružení, a to i přes diferenciaci v pravidlech původu zavedenou v některých případech tímto nařízením mezi nejméně rozvinutými zeměmi a jinými zvýhodněnými zeměmi. Tato kumulace by měla být povolena pouze za předpokladu, že při zasílání materiálů do jiné země v rámci sdružení za účelem regionální kumulace uplatní každá země pravidlo původu, které pro ni platí v obchodních vztazích s Evropskou unií. Aby se však zabránilo narušení trhu mezi zeměmi s různými úrovněmi celní preference, měla by být přijata opatření na vynětí některých citlivých produktů z regionální kumulace.
(11)
Komise ve sdělení uvedla, že je připravena zvážit jakýkoli požadavek na vytvoření nových, spojených nebo rozšířených sdružení, pokud bude existovat hospodářská komplementarita, budou zohledněny rozdíly v preferenčních režimech uplatňovaných na různé země a související riziko obcházení cel a pokud budou zavedeny nezbytné struktury a postupy pro správní spolupráci při řízení a kontrole původu. V souladu s tím by měla být přijata opatření na kumulaci původu mezi zeměmi ve sdružení regionální kumulace I a III, které splňují požadované podmínky. V návaznosti na žádost předloženou organizací MERCOSUR by mělo být vytvořeno nové sdružení regionální kumulace nazvané „sdružení IV“ a sestávající z Argentiny, Brazílie, Paraguaye a Uruguaye. Uplatnění regionální kumulace mezi uvedenými zeměmi by mělo být podmíněno splněním nezbytných požadavků.
(12)
Zvýhodněným zemím by mělo být dovoleno dále využívat kumulace se zeměmi, které jsou partnerskými zeměmi v rámci dohod o volném obchodu uzavřených EU. Tento nový druh kumulace, tzv. „rozšířená kumulace“, by měl být jednosměrný, tj. měl by povolovat pouze použití materiálů ve zvýhodněných zemích a měl by být udělen po důkladném prozkoumání žádosti podané dotyčnou zvýhodněnou zemí. Zboží spadající do kapitol 1 až 24 harmonizovaného systému by vzhledem ke své citlivé povaze mělo být z tohoto druhu kumulace vyňato.
(13)
Zvýhodněným zemím je od roku 2001 povoleno kumulovat původ u zboží spadajícího pod kapitoly 25 až 97 harmonizovaného systému a pocházejícího z Norska a Švýcarska. Tato kumulace by měla být povolena i nadále a měla by být rozšířena na Turecko za předpokladu, že Norsko, Švýcarsko a Turecko použijí stejnou definici pojmu původu jako Evropská unie a udělí reciproční zacházení dovezeným produktům, které byly vyrobeny za použití materiálů pocházejících z Evropské unie. Za tímto účelem by měla být mezi smluvními stranami výměnou dopisů nebo jakoukoli jinou vhodnou formou uzavřena dohoda obsahující závazek, že smluvní strany poskytnou členským státům a sobě navzájem nezbytnou podporu v záležitostech správní spolupráce.
(14)
Regionální kumulace by se však neměla vztahovat na některé materiály, u kterých celní preference v Evropské unii není stejná pro všechny země účastnící se kumulace a kde by dotčené materiály prostřednictvím kumulace využívaly příznivějšího celního zacházení než toho, kterého by se jim dostalo v případě přímého vývozu do Evropské unie. Pokud by tato situace nebyla vyřešena prostřednictvím vynětí materiálů, mohlo by to vést k obcházení cel nebo k narušení obchodu tím, že by se do Evropské unie vyváželo zboží pouze ze zemí, na které se uplatňuje nejpříznivější celní preference.
(15)
V samostatné příloze se stanoví seznam materiálů vyňatých z regionální kumulace. Tato příloha může být pozměněna nejen při opětovném vzniku těchto okolností, ale také s cílem zahrnout případy, kdy by takové okolnosti nastaly v důsledku provedení kumulace mezi zeměmi sdružení regionální kumulace I a III.
Kumulace původu mezi zeměmi ve sdruženích regionální kumulace I a III a rozšířená kumulace by měla podléhat konkrétním podmínkám, přičemž by Komise v souladu s postupem projednávání ve výborech a na základě příslušných ohledů měla ověřit jejich splnění předtím, než zváží udělení kumulace. Ze stejných důvodů by Komise měla mít v případech, kdy používání této kumulace bylo uděleno, ale později se zjistí, že uplatňování kumulace již nesplňuje podmínky nebo vede k nežádoucím následkům, jako například k narušování obchodu nebo obcházení cel, možnost kdykoli odejmout povolení k používání těchto druhů kumulace.
(16)
Ve stávajících pravidlech původu jsou některá ustanovení týkající se rybářských plavidel lovících ryby mimo pobřežní vody složitá do takové míry, která je nepřiměřená jejich záměru, a je proto velmi obtížné je provádět i kontrolovat. Měla by proto být zjednodušena.
Stávající pravidla vyžadují důkaz přímé dopravy do Evropské unie, který je často obtížné získat. Kvůli tomuto požadavku nemůže jisté zboží, ke kterému je připojen platný doklad o původu, ve skutečnosti využívat preference. Je proto vhodné zavést nové, jednodušší a pružnější pravidlo, které se zaměří na to, aby zboží předložené celním orgánům po prohlášení o propuštění do volného oběhu v Evropské unii bylo stejné jako zboží, které opustilo zvýhodněnou zemi vývozu, a nebylo cestou jakýmkoli způsobem pozměněno či přetvořeno.
(17)
V současné době potvrzují původ produktů orgány zvýhodněné země a v případech, kdy se prokáže, že deklarovaný původ je nesprávný, dovozci často nemusí platit clo, neboť jednali v dobré víře a chyba se stala na straně příslušných orgánů. To vede ke ztrátě vlastních zdrojů Evropské unie a hlavní břemeno pak spočívá na daňových poplatnících Evropské unie. Vzhledem k tomu, že vývozci nejlépe sami znají původ svých produktů, je vhodné požadovat, aby vývozci přímo svým zákazníkům poskytovali deklarace o původu.
(18)
Vývozci by měli být registrováni u příslušných orgánů zvýhodněných zemí, aby se usnadnily cílené kontroly po vývozu. Za tímto účelem by každá zvýhodněná země měla vytvořit elektronický rejstřík registrovaných vývozců, jehož obsah by měl být oznámen Komisi příslušným vládním orgánem dané zvýhodněné země. Na tomto základě by Komise měla pro účely správních úřadů a hospodářských subjektů v Evropské unii vytvořit centrální databázi registrovaných vývozců, jejímž prostřednictvím by hospodářské subjekty před deklarováním zboží určeného k propuštění do volného oběhu mohly zkontrolovat, že jejich dodavatel je vývozce registrovaný v dotyčné zvýhodněné zemi. Stejně tak by hospodářské subjekty z Evropské unie vyvážející za účelem dvoustranné kumulace původu měly být registrovány u příslušných úřadů členských států.
(19)
Zveřejnění registračních čísel vývozců a údajů nedůvěrné povahy o nich by mělo ostatním stranám umožnit konzultaci těchto údajů s cílem zjednodušit transparentnost a zvýšit informovanost zúčastněných stran. Uvážíme-li však důsledky tohoto zveřejnění, mělo by k němu docházet pouze v případě, že k tomu vývozce předem dobrovolně udělí svůj výslovný a vědomý písemný souhlas.
(20)
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů (6) upravuje zpracování osobních údajů členskými státy. Zásady uvedené ve směrnici 95/46/ES by v tomto nařízení měly být podle potřeby doplněny nebo objasněny.
(21)
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 ze dne 18. prosince 2000 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů institucemi a orgány Společenství a o volném pohybu těchto údajů (7) upravuje zpracovávání osobních údajů Komisí. Zásady uvedené v nařízení (ES) č. 45/2001 by v tomto nařízení měly být podle potřeby doplněny nebo objasněny.
(22)
Podle článku 28 směrnice 95/46/ES by vnitrostátní orgány dozoru měly provádět dohled nad přípustností zpracování osobních údajů členskými státy, zatímco podle článku 46 nařízení (ES) č. 45/2001 by evropský inspektor ochrany údajů měl kontrolovat činnost orgánů a institucí Evropské unie ve vztahu ke zpracování osobních údajů. Evropský inspektor ochrany údajů a vnitrostátní orgány dozoru by měli aktivně spolupracovat s v rámci své příslušné oblasti působnosti a zajistit koordinovaný dohled nad zpracováním dat prováděným v souladu s tímto nařízením.
(23)
Zavedení systému registrovaných vývozců musí zohlednit schopnost zvýhodněných zemí vytvořit a řídit registrační systém a rovněž schopnost Komise vytvořit nezbytnou centrální databázi. Za tím účelem musí Komise ještě stanovit požadavky uživatelů a technické specifikace systému. Po vytvoření podrobné struktury centrální databáze bude posouzen přesný vliv systému registrovaných vývozců, zejména pokud jde o přístupové údaje a ochranu údajů, a budou provedeny nezbytné úpravy příslušných ustanovení. Zavedení systému by proto mělo být odloženo na 1. ledna 2017, což umožní uskutečnění vývojové fáze, až budou stanoveny požadavky uživatelů a technické specifikace a provedeny případné právní úpravy nezbytné s ohledem na požadavky uživatelů systému a technické specifikace a jejich vliv na ochranu údajů. Pro země, které nemohou tento termín dodržet, by mělo být kromě toho stanoveno dodatečné tříleté období.
Do roku 2017 a po tomto roce by pro zvýhodněné země, které v té době nebudou schopny používat nový systém, měla být stanovena přechodná pravidla týkající se postupů a metod správní spolupráce založená na dosud platných ustanoveních. Tato přechodná pravidla by zejména měla stanovit vydávání dokladu o původu příslušnými orgány dotyčné země. Stávající pravidla by kromě toho měla být zefektivněna tím, že jejich struktura bude sladěna s pravidly platnými po zavedení systému registrovaných vývozců. Tím se tato pravidla stanou srozumitelnějšími, zejména díky jasnému rozlišení obecných zásad, postupů při vývozu ve zvýhodněné zemi, postupů při propuštění do volného oběhu v Evropské unii a metod správní spolupráce. Zároveň by mělo být aktualizováno osvědčení o původu zboží na tiskopise A, a to nahrazením poznámek týkajících se tiskopisu verzí poznámek z roku 2007, neboť tato verze zohledňuje poslední rozšíření EU, a proto obsahuje aktualizovaný seznam zemí, které přijímají tiskopis A pro účely systému všeobecných celních preferencí.
(24)
Přístup k systému by měl být podmíněn tím, že zvýhodněné země zavedou a zachovají správní struktury, které umožní efektivní řízení systému, a zaváží se na vyžádání Komisi poskytnout veškerou nezbytnou pomoc pro účely sledování řádného řízení systému. Mezi orgány v Evropské unii a ve zvýhodněných zemích musí existovat systém správní spolupráce, který poskytne rámec pro ověřování původu. Zároveň by měla být jasně stanovena odpovědnost vývozců při deklarování původu a rovněž úloha správních orgánů při řízení systému. Měl by být upřesněn obsah deklarace o původu a případy, ve kterých mohou celní orgány v Evropské unii odmítnout přijetí deklarace nebo ji zaslat k ověření.
(25)
Definice a seznam operací dostatečného opracování nebo zpracování obsažené ve stávajících ustanoveních jsou společné pro systém všeobecných celních preferencí a pro opatření preferenčních cel jednostranně přijatých Evropskou unií pro některé země nebo území. Vzhledem k tomu, že pravidla původu těchto pozdějších režimů budou reformována později, měla by se na ně i nadále vztahovat stávající ustanovení. V zájmu soudržnosti se systémem všeobecných celních preferencí a ostatních jednostranných preferenčních obchodních režimů je vhodné sladit definici zcela získaných produktů a seznam operací nedostatečného opracování nebo zpracování stanovené v těchto jednostranných režimech s definicemi a seznamem pravidel původu systému všeobecných celních preferencí.
(26)
Nařízení (EHS) č. 2454/93 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(27)
Na základě nařízení Komise (ES) č. 1613/2000 (8), (ES) č. 1614/2000 (9) a (ES) č. 1615/2000 (10) poskytlo Společenství odchylky od pravidel původu systému všeobecných celních preferencí u některých textilních produktů pocházejících z Laosu, Kambodže a Nepálu, které pozbývají platnosti dne 31. prosince 2010. Po zavedení jednodušších pravidel původu, která zohlední požadavky vývoje, tímto nařízením bude pokračování platnosti těchto odchylek zbytečné.
(28)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 2454/93 se mění takto:
(1)
V části I, hlavě IV, kapitole 2 se články 66 až 97 nahrazují tímto:
„Oddíl 1
Systém všeobecných preferencí
Pododdíl 1
Obecná ustanovení
Článek 66
Tento oddíl stanoví pravidla týkající se definice pojmu „původní produkty“ a souvisejících postupů a metod správní spolupráce pro účely uplatňování systému všeobecných celních preferencí poskytovaného Evropskou unií rozvojovým zemím na základě nařízení (ES) č. 732/2008 (11) („systém“).
Článek 67
1. Pro účely tohoto oddílu a oddílu 1A této kapitoly se použijí tyto definice:
a)
„zvýhodněnou zemí“ se rozumí země nebo území uvedená/é v nařízení (ES) č. 732/2008; termín „zvýhodněná země“ se rovněž vztahuje na pobřežní vody této země nebo území ve smyslu Úmluvy Organizace spojených národů o mořském právu (úmluva z Montego Bay, 10. prosince 1982) a nesmí překročit jejich hranice;
b)
„výrobou“ se rozumí každé opracování nebo zpracování, včetně sestavování;
c)
„materiálem“ se rozumí jakékoli příměsi, suroviny, komponenty, části apod., které jsou používány při výrobě produktu;
d)
„produktem“ nebo „výrobkem“ se rozumí vyráběný produkt nebo výrobek, i když je zamýšleno jeho pozdější využití v jiné výrobní operaci;
e)
„zbožím“ se rozumí jak materiál, tak produkty či výrobky;
f)
„dvoustrannou kumulací“ se rozumí systém, na jehož základě se mohou produkty, které podle tohoto nařízení pocházejí z Evropské unie, považovat za původní materiály ve zvýhodněné zemi, když jsou v této zvýhodněné zemi dále zpracovány nebo jsou zapracovány do produktu;
g)
„kumulací s Norskem, Švýcarskem nebo Tureckem“ se rozumí systém, na jehož základě se mohou produkty, které pocházejí z Norska, Švýcarska nebo Turecka, považovat za původní materiály ve zvýhodněné zemi, když jsou v této zvýhodněné zemi dále zpracovány nebo jsou zapracovány do produktu a dovezeny do Evropské unie;
h)
„regionální kumulací“ se rozumí systém, kdy se produkty, které podle tohoto nařízení pocházejí ze země, jež je členem regionálního sdružení, považují za materiály pocházející z jiné země téhož regionálního sdružení (nebo ze země jiného regionálního sdružení, kde je možná kumulace mezi sdruženími), když jsou dále zpracovány nebo zapracovány do produktu tam vyráběného;
i)
„rozšířenou kumulací“ se rozumí systém, který uděluje Komise na základě žádosti předložené zvýhodněnou zemí, kdy se některé materiály pocházející ze země, se kterou má Evropská unie dohodu o volném obchodu podle článku XXIV platné Všeobecné dohody o clech a obchodu (GATT), považují za materiály pocházející z dotyčné zvýhodněné země, když jsou dále zpracovány nebo zapracovány do produktu vyráběného v této zemi;
j)
„zastupitelnými materiály“ se rozumí materiály stejného druhu a obchodní kvality, se stejnými technickými a fyzickými vlastnostmi, které od sebe po zapracování do hotového produktu nelze rozeznat;
k)
„regionálním sdružením“ se rozumí sdružení zemí, mezi nimiž se uplatňuje regionální kumulace;
l)
„celní hodnotou“ se rozumí hodnota určená v souladu s Dohodou o provádění článku VII Všeobecné dohody o clech a obchodu (Dohoda Světové obchodní organizace o celní hodnotě) z roku 1994;
m)
„hodnotou materiálů“ v seznamu v příloze 13a se rozumí celní hodnota v okamžiku dovozu použitých nepůvodních materiálů, nebo není-li známa a nelze-li ji určit, první ověřitelná cena zaplacená za tyto materiály ve zvýhodněné zemi. Pokud je třeba určit hodnotu použitých původních materiálů, použije se toto písmeno přiměřeně;
n)
„cenou ze závodu“ se rozumí cena zaplacená za produkt ze závodu výrobci, v jehož podniku došlo k poslednímu opracování nebo zpracování, pokud tato cena zahrnuje hodnotu veškerého použitého materiálu a veškeré další náklady související s jeho výrobou po odečtení případných vnitřních daní, které se vracejí nebo mohou být vráceny při vývozu získaného produktu.
V případě, že skutečná zaplacená cena neodráží veškeré náklady související s výrobou produktu, které byly skutečně vynaloženy ve zvýhodněné zemi, rozumí se cenou ze závodu součet všech těchto nákladů po odečtení případných vnitřních daní, které se vracejí nebo mohou být vráceny při vývozu získaného produktu;
o)
„maximálním obsahem nepůvodních materiálů“ se rozumí maximální povolený obsah nepůvodních materiálů, na jehož základě je výroba považována za opracování nebo zpracování dostatečné k tomu, aby byl produktu udělen status původu. Lze jej vyjádřit jako procento ceny ze závodu nebo jako procento čisté hmotnosti těchto použitých materiálů, které spadají do stanovené skupiny kapitol, do kapitoly, čísla nebo položky či podpoložky;
p)
„čistou hmotností“ se rozumí hmotnost samotného zboží bez balicích materiálů a jakýchkoli jiných obalů;
q)
„kapitolami“, „čísly“ a „položkami“ či „podpoložkami“ se rozumí kapitoly, čísla a položky či podpoložky (čtyř- nebo šestimístné číselné kódy) používané v nomenklatuře, která tvoří harmonizovaný systém se změnami podle doporučení Rady pro celní spolupráci ze dne 26. června 2004;
r)
„zařazením“ se rozumí zařazení produktu nebo materiálu do určitého čísla nebo položky či podpoložky harmonizovaného systému;
s)
„zásilkou“ se rozumí produkty, které:
-
buď zasílá současně jeden vývozce jednomu příjemci, nebo
-
které jsou dopravovány na podkladě jediného přepravního dokladu od vývozce k příjemci, a pokud tento doklad neexistuje, na podkladě jediné faktury;
t)
„vývozcem“ se rozumí osoba vyvážející zboží do Evropské unie nebo do zvýhodněné země, která je schopna prokázat původ zboží, a to bez ohledu na to, zda se jedná o výrobce či nikoli a zda sama splňuje vývozní formality či nikoli;
u)
„registrovaným vývozcem“ se rozumí vývozce, který je registrován u příslušných orgánů dotyčné zvýhodněné země, aby mohl vyhotovovat deklaraci o původu pro vývoz v rámci systému;
v)
„deklarací o původu“ se rozumí deklarace vyhotovená vývozcem, která uvádí, že produkty v ní uvedené splňují pravidla původu systému, a to s cílem buď umožnit osobě deklarující zboží určené k propuštění do volného oběhu v Evropské unii požadovat výhody preferenčního celního zacházení, nebo hospodářskému subjektu ve zvýhodněné zemi, který dováží materiály k dalšímu zpracování v souvislosti s pravidly kumulace, prokázat status původu tohoto zboží.
2. Pro účely odst. 1 písm. n) může pojem ‚výrobce‘ uvedený v odst. 1 písm. n) prvním pododstavci v případě, kdy bylo poslední opracování nebo zpracování zadáno výrobci, odkazovat na podnik, který subdodavatele zaměstnal.
Článek 68
1. S cílem zajistit řádné uplatňování systému se zvýhodněné země zaváží, že:
a)
zavedou a zachovají nezbytné správní struktury a systémy nutné pro provádění a řízení pravidel a postupů stanovených v tomto oddíle v dotyčné zemi, včetně případných opatření nezbytných pro uplatňování kumulace;
b)
jejich příslušné orgány budou spolupracovat s Komisí a celními orgány členských států.
2. Spolupráce uvedená v odst. 1 písm. b) zahrnuje:
a)
poskytování veškeré nezbytné podpory v případě žádosti Komise o jí prováděné sledování řádného řízení systému v dotyčné zemi, včetně ověřovacích návštěv na místě prováděných Komisí nebo celními orgány členských států;
b)
aniž jsou dotčeny články 97g a 97h, ověřování statusu původu produktů a dodržování dalších podmínek stanovených tímto oddílem, včetně návštěv na místě, pokud o to Komise nebo celní orgány členských států požádají v souvislosti s prošetřováním původu.
3. Zvýhodněné země Komisi předloží závazek uvedený v odstavci 1.
Článek 69
1. Zvýhodněné země Komisi oznámí názvy a adresy orgánů nacházejících se na jejich území, které jsou:
a)
součástí vládních orgánů dotyčné země nebo jednají z pověření vlády a jsou zplnomocněny k registraci vývozců a k jejich vynětí z rejstříku registrovaných vývozců;
b)
součástí vládních orgánů dotyčné země a zplnomocněny k poskytování podpory Komisi a celním orgánům členských států prostřednictvím správní spolupráce, jak je uvedeno v tomto oddíle.
2. Zvýhodněné země Komisi okamžitě oznámí veškeré změny informací oznámených podle odstavce 1.
3. Na základě informací podaných vládními orgány zvýhodněných zemí a celními orgány členských států Komise vytvoří elektronickou databázi registrovaných vývozců.
K databázi a údajům v ní obsaženým má přístup pouze Komise. Orgány uvedené v prvním pododstavci zajistí, aby údaje sdělované Komisi byly aktualizovány a aby byly úplné a přesné.
Údaje zpracované v databázi uvedené v prvním pododstavci se zveřejní na internetu s výjimkou důvěrných informací obsažených v kolonkách 2 a 3 žádosti o registraci vývozce uvedené v článku 92.
Osobní údaje zpracované databází uvedenou v prvním pododstavci a členskými státy podle tohoto oddílu se předají nebo zpřístupní třetím zemím nebo mezinárodním organizacím pouze v souladu s článkem 9 nařízení (ES) č. 45/2001.
4. Toto nařízení nijak neovlivňuje úroveň ochrany fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů podle ustanovení právních předpisů Evropské unie a jednotlivých členských států, a zejména nemění povinnosti členských států týkající se zpracovávání osobních údajů těmito státy podle směrnice 95/46/ES, ani povinnosti orgánů a institucí Evropské unie týkající se zpracovávání osobních údajů těmito orgány a institucemi podle nařízení (ES) č. 45/2001 při plnění jejich povinností.
Údaje o identifikaci a registraci vývozců tvořené souborem údajů uvedených v bodech 1, 3 (týkající se popisu činnosti), 4 a 5 přílohy 13c Komise zveřejní na internetu pouze v případě, že k tomu tito vývozci dobrovolně udělili svůj výslovný a vědomý písemný souhlas.
Vývozcům se poskytnou informace stanovené v článku 11 nařízení (ES) č. 45/2001.
Výkon práv osob v souvislosti s jejich registračními údaji uvedenými v příloze 13c a zpracovanými ve vnitrostátních systémech se řídí právními předpisy členského státu, který jejich osobní údaje uložil, přičemž tyto předpisy provádějí směrnici 95/46/ES.
Práva osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů v centrální databázi uvedené v odstavci 3 jsou vykonávána v souladu s nařízením (ES) č. 45/2001.
Vnitrostátní orgány dozoru pro ochranu údajů a evropský inspektor ochrany údajů, z nichž každý jedná v rozsahu svých příslušných pravomocí, aktivně spolupracují a zajišťují koordinovaný dozor nad databází uvedenou v odstavci 3.
Článek 70
1. Komise v řadě C Úředního věstníku Evropské unie zveřejní seznam zvýhodněných zemí a datum, od kdy jsou považovány za země splňující podmínky uvedené v článcích 68 a 69. Splní-li nová zvýhodněná země tytéž podmínky, Komise tento seznam aktualizuje.
2. Původní produkty ve zvýhodněné zemi ve smyslu tohoto oddílu po propuštění do volného oběhu v Evropské unii využívají systému pouze pod podmínkou, že byly vyvezeny v den stanovený v seznamu uvedeném v odstavci 1 nebo po tomto dni.
3. Zvýhodněná země se považuje za zemi splňující ustanovení článků 68 a 69 v den, kdy předložila závazek uvedený v čl. 68 odst. 1 a provedla oznámení uvedené v čl. 69 odst. 1.
Článek 71
Nedodrží-li příslušné orgány zvýhodněné země ustanovení čl. 68 odst. 1, čl. 69 odst. 2, článků 91, 92, 93 nebo 97g nebo nebudou-li systematicky dodržovat čl. 97h odst. 2, může to v souladu s článkem 16 nařízení (ES) č. 732/2008 vést k dočasnému odnětí preferencí v rámci systému pro danou zemi.
Pododdíl 2
Definice pojmu „původní produkty“
Článek 72
Za pocházející ze zvýhodněné země se považují tyto produkty:
a)
produkty, které byly v dané zemi zcela získány ve smyslu článku 75;
b)
produkty, které byly získány v dané zemi a obsahují materiály, které zde nebyly zcela získány, jestliže byly tyto materiály dostatečně opracovány nebo zpracovány ve smyslu článku 76.
Článek 73
1. V dotyčné zvýhodněné zemi musí být splněny podmínky pro získání statusu původu stanovené v tomto pododdíle.
2. Jsou-li původní produkty vyvezené ze zvýhodněné země do jiné země vráceny do zvýhodněné země, je třeba je považovat za nepůvodní, nelze-li příslušným orgánům věrohodně prokázat, že:
a)
vrácené produkty jsou totožné s vyvezenými a
b)
byly případně podrobeny pouze operacím nezbytným pro jejich uchování v dobrém stavu po dobu pobytu v dané zemi nebo při jejich vývozu.
Článek 74
1. Produkty deklarované k propuštění do volného oběhu v Evropské unii musí být stejné jako produkty vyvezené ze zvýhodněné země, ze které pocházejí. Před jejich deklarováním k propuštění do volného oběhu nesmí být pozměněny, jakýmkoli způsobem přetvořeny nebo podrobeny operacím kromě těch, které je mají uchovat v dobrém stavu. Skladování produktů nebo zásilek a rozdělování zásilek lze provést na odpovědnost vývozce nebo následného držitele zboží a produkty zůstávají v zemi nebo zemích tranzitu pod dohledem celních orgánů.
2. Splnění odstavce 1 se považuje za uspokojivé, pokud celní orgány nemají důvod k pochybnostem; v takových případech mohou celní orgány požádat deklaranta, aby poskytl důkaz plnění, který je možné poskytnout jakýmkoli způsobem, včetně smluvních přepravních dokumentů, jako jsou nákladní listy; může se rovněž jednat o faktické či konkrétní důkazy založené na značení nebo číslování balíků nebo jakékoli důkazy týkající se vlastního zboží.
3. Při uplatnění kumulace podle článků 84, 85 nebo 86 se odstavce 1 a 2 použijí přiměřeně.
Článek 75
1. Za zcela získané ve zvýhodněné zemi se považují:
a)
nerostné produkty tam vytěžené z půdy nebo mořského dna;
b)
rostliny a produkty ze zeleniny tam vypěstované nebo sklizené;
c)
živá zvířata tam narozená nebo vylíhnutá a odchovaná;
d)
produkty získané z živých zvířat tam odchovaných;
e)
produkty z poražených zvířat tam narozených či vylíhnutých a odchovaných;
f)
produkty získané z tamního lovu nebo rybolovu;
g)
produkty akvakultury z ryb, korýšů a měkkýšů tam narozených nebo vylíhnutých a odchovaných;
h)
produkty mořského rybolovu a jiné produkty vytěžené z moře mimo pobřežní vody jejími plavidly;
i)
produkty vyrobené nebo získané na palubě jejích výrobních plavidel výlučně z produktů uvedených v písmenu h);
j)
vyřazené předměty tam sebrané, jsou-li použitelné pouze k opětovnému získání surovin;
k)
odpad a šrot pocházející z výrobních operací tam provedených;
l)
produkty získané z mořského dna nebo z mořského podzemí ležícího mimo pobřežní vody, má-li zvýhodněná země výhradní práva k využívání tohoto mořského dna nebo mořského podzemí;
m)
zboží tam vyrobené výhradně z produktů uvedených v písmenech a) až l).
2. Pojmy „její plavidla“ a „její výrobní plavidla“ uvedené v odst. 1 písm. h) a i) se vztahují pouze na plavidla a výrobní plavidla, která splňují tyto požadavky:
a)
jsou registrována ve zvýhodněné zemi nebo v některém členském státě;
b)
plují pod vlajkou zvýhodněné země nebo některého členského státu;
c)
splňují jednu z těchto podmínek:
i)
vlastní je alespoň z 50 % státní příslušníci zvýhodněné země nebo některého členského státu nebo
ii)
vlastní je společnosti,
-
které mají sídlo a hlavní provozovnu ve zvýhodněné zemi nebo v některém členském státě a
-
které jsou alespoň z 50 % ve vlastnictví zvýhodněné země nebo členských států nebo veřejných subjektů nebo státních příslušníků zvýhodněné země nebo členských států.
3. Podmínky uvedené v odstavci 2 mohou být splněny v členských státech nebo v různých zvýhodněných zemích, pokud všechny zvýhodněné země využívají regionální kumulaci podle čl. 86 odst. 1 a 5. V takovém případě se podle odst. 2 písm. b) produkty považují za pocházející ze zvýhodněné země, pod jejíž vlajkou pluje plavidlo nebo výrobní plavidlo.
První pododstavec se použije, pouze pokud jsou splněna ustanovení čl. 86 odst. 2 písm. b) a c).
Článek 76
1. Aniž jsou dotčeny články 78 a 79, považují se produkty, které nejsou zcela získány v dotyčné zvýhodněné zemi ve smyslu článku 75, za pocházející z této zvýhodněné země, pokud jsou splněny podmínky pro dotyčné zboží stanovené v seznamu v příloze 13a.
2. Je-li produkt, který získal status původu v některé zemi podle odstavce 1, dále v této zemi zpracován a použit jako materiál k výrobě jiného produktu, nezohledňují se nepůvodní materiály, které mohly být použity k jeho výrobě.
Článek 77
1. U každého produktu se určí, zda byly splněny požadavky čl. 76 odst. 1.
V případě, kdy je příslušné pravidlo založeno na dodržení maximálního obsahu nepůvodních materiálů, je však s ohledem na výkyvy v nákladech a směnných kurzech možné hodnotu nepůvodních materiálů vypočítat na základě průměru, jak je uvedeno v odstavci 2.
2. V případě uvedeném v odstavci 1 druhém pododstavci se průměrná cena produktu ze závodu vypočítá na základě součtu cen ze závodu účtovaných v každém prodeji produktů provedeném během předchozího účetního období a průměrná hodnota použitých nepůvodních materiálů se vypočítá na základě souhrnu hodnoty všech nepůvodních materiálů použitých k výrobě produktů za předchozí účetní období určené v zemi vývozu nebo v případě, kdy dosud nejsou k dispozici údaje za celé účetní období, za období kratší, nejméně však za tři měsíce.
3. Vývozci, kteří se rozhodnou pro výpočet na základě průměrné hodnoty, tuto metodu důsledně používají během roku následujícího po referenčním účetním období nebo případně během roku následujícího po kratším období použitém jako období referenční. Mohou tuto metodu přestat používat, pokud během daného účetního období nebo kratšího reprezentativního období nejméně tří měsíců zaznamenají, že výkyvy v nákladech nebo směnných kurzech, jež odůvodňovaly používání této metody, přestaly existovat.
4. Průměry uvedené v odstavci 2 se použijí jako cena ze závodu, resp. hodnota nepůvodních materiálů, aby bylo možné zjistit dodržování maximálního obsahu nepůvodních materiálů.
Článek 78
1. Aniž je dotčen odstavec 3, považují se za opracování nebo zpracování nedostatečná pro to, aby produktu udělila status původu, bez ohledu na to, zda jsou splněny podmínky článku 76, tyto operace:
a)
operace, jejichž účelem je uchování produktů v dobrém stavu během přepravy a skladování;
b)
rozdělování a spojování nákladových kusů;
c)
mytí, praní, čištění; odstraňování prachu, oxidu, oleje, nátěru nebo jiných povrchových vrstev;
d)
žehlení nebo mandlování textilií nebo textilních výrobků;
e)
prosté natírání a leštění;
f)
loupání a částečné nebo úplné mletí rýže; leštění a hlazení obilovin a rýže;
g)
operace barvení nebo ochucování cukru nebo tvarování cukru; částečné nebo úplné mletí krystalového cukru;
h)
loupání, vypeckovávání a louskání ovoce, ořechů a zeleniny;
i)
ostření, jednoduché broušení nebo prosté řezání;
j)
prosévání, prohazování, třídění, zařazování, sestavování (včetně vytváření souprav předmětů);
k)
prosté plnění do lahví, konzerv, baněk, pytlů, beden, krabic, upevnění na podložky nebo desky a veškeré ostatní prosté balící operace;
l)
připevňování nebo tisk značek, štítků, log a obdobných rozlišovacích znaků na produkty nebo jejich obaly;
m)
prosté mísení produktů, bez ohledu na druh produktů; mísení cukru s jakýmkoli dalším materiálem;
n)
prosté přidávání vody nebo ředění, dehydratace nebo denaturace produktů;
o)
prosté sestavování součástí produktu na úplný produkt nebo rozkládání produktů na části;
p)
kombinace dvou nebo více úkonů uvedených v písmenech a) až o);
q)
porážení zvířat.
2. Pro účely odstavce 1 se operace považují za prosté, jestliže k jejich provádění nejsou nutné žádné zvláštní dovednosti nebo stroje, přístroje nebo nástroje pro tyto operace zvláště vyrobené nebo nainstalované.
3. Při určování, zda se opracování nebo zpracování daného výrobku považuje za nedostatečné ve smyslu odstavce 1, se zohlední všechny operace provedené na daném výrobku ve zvýhodněné zemi.
Článek 79
1. Odchylně od článku 76 a s výhradou odstavců 2 a 3 tohoto článku mohou být nepůvodní materiály, které podle podmínek stanovených v seznamu v příloze 13a nemají být použity při výrobě daného produktu, přesto použity, pokud jejich celková hodnota nebo čistá hmotnost stanovená pro produkt nepřesahuje:
a)
15 % hmotnosti produktu u produktů kapitol 2 a 4 až 24 harmonizovaného systému, s výjimkou zpracovaných produktů rybolovu kapitoly 16;
b)
15 % ceny produktu ze závodu u ostatních produktů, s výjimkou produktů kapitol 50 až 63 harmonizovaného systému, u kterých se použijí přípustné odchylky uvedené v poznámkách 6 a 7 části I přílohy 13a.
2. Odstavec 1 nepovoluje překročení procentního podílu maximálního obsahu nepůvodních materiálů, jak je určeno v pravidlech, která jsou stanovena v seznamu v příloze 13a.
3. Odstavce 1 a 2 se nepoužijí na produkty zcela získané ve zvýhodněné zemi ve smyslu článku 75. Aniž je dotčen článek 78 a čl. 80 odst. 2, použije se však přípustná odchylka stanovená v těchto odstavcích na souhrn všech materiálů, které jsou použity při výrobě produktu a pro které pravidlo stanovené v seznamu v příloze 13a stanoví, že tyto materiály mají být zcela získány.
Článek 80
1. Určující jednotkou pro použití ustanovení tohoto oddílu je konkrétní produkt, který je považován za základní jednotku při určování zařazení za použití harmonizovaného systému.
2. Sestává-li zásilka z více stejných produktů zařazených do stejného čísla harmonizovaného systému, zohlední se při použití ustanovení tohoto oddílu každý jednotlivý produkt samostatně.
3. Je-li podle všeobecného výkladového pravidla 5 harmonizovaného systému zařazován s produktem i jeho obal, pak se tento obal zahrne i pro účely určování původu produktu.
Článek 81
Příslušenství, náhradní díly a nástroje dodávané spolu se zařízením, strojem, přístrojem nebo vozidlem, které jsou součástí jeho běžného vybavení a jsou zahrnuty v jeho ceně ze závodu, se považují za jeden celek s dotyčným zařízením, strojem, přístrojem nebo vozidlem.
Článek 82
Soupravy ve smyslu všeobecného výkladového pravidla 3 harmonizovaného systému se považují za původní produkty, jestliže jsou původními produkty všechny součásti, z nichž se skládají.
Pokud se však souprava skládá z původních i nepůvodních produktů, považuje se za původní produkt jako celek pod podmínkou, že hodnota nepůvodních produktů netvoří více než 15 % ceny ze závodu této soupravy.
Článek 83
Při určování, zda je produkt původním produktem, se nezohledňuje původ těchto prvků, které mohou být použity při jeho výrobě:
a)
energie a palivo;
b)
zařízení a vybavení;
c)
stroje a nástroje;
d)
zboží, které se nestává a nemá se stát součástí konečného složení produktu.
Pododdíl 3
Kumulace
Článek 84
Dvoustranná kumulace umožňuje, aby produkty pocházející z Evropské unie byly považovány za materiály pocházející ze zvýhodněné země, jsou-li zapracovány do produktu vyráběného v této zemi za předpokladu, že opracování nebo zpracování tam provedené přesahuje rámec operací uvedených v čl. 78 odst. 1.
Článek 85
1. Pokud Norsko, Švýcarsko a Turecko poskytují všeobecné celní preference na produkty pocházející ze zvýhodněných zemí a uplatňují pojem původu odpovídající pojmu definovanému v tomto oddíle, umožňuje kumulace s Norskem, Švýcarskem nebo Tureckem, aby produkty pocházející z Norska, Švýcarska nebo Turecka byly považovány za materiály pocházející ze zvýhodněné země, pokud opracování nebo zpracování tam provedené přesahuje rámec operací uvedených v čl. 78 odst. 1.
2. Odstavec 1 se použije pod podmínkou, že Turecko, Norsko a Švýcarsko poskytují na základě reciprocity stejné zacházení produktům pocházejícím ze zvýhodněných zemí, které zapracovávají materiály pocházející z Evropské unie.
3. Odstavec 1 se nepoužije na produkty kapitol 1 až 24 harmonizovaného systému.
4. Evropská komise v řadě C Úředního věstníku Evropské unie zveřejní datum, ke kterému byly splněny podmínky stanovené v odstavcích 1 a 2.
Článek 86
1. Regionální kumulace se vztahuje na tato čtyři různá regionální sdružení:
a)
sdružení I: Brunej, Kambodža, Indonésie, Laos, Malajsie, Filipíny, Singapur, Thajsko, Vietnam;
b)
sdružení II: Bolívie, Kolumbie, Kostarika, Ekvádor, Salvador, Guatemala, Honduras, Nikaragua, Panama, Peru, Venezuela;
c)
sdružení III: Bangladéš, Bhútán, Indie, Maledivy, Nepál, Pákistán, Srí Lanka;
d)
sdružení IV: Argentina, Brazílie, Paraguay a Uruguay.
2. Regionální kumulace mezi zeměmi v rámci stejného sdružení se uplatní, pouze pokud byly splněny tyto podmínky:
a)
pro účely regionální kumulace mezi zeměmi regionálního sdružení se použijí pravidla původu stanovená v tomto oddíle.
V případě, že způsobilá operace stanovená v části II přílohy 13a není stejná u všech zemí účastnících se kumulace, určí se původ produktů vyvážených z jedné země regionálního sdružení do druhé za účelem regionální kumulace na základě pravidla, které by se použilo, kdyby se produkty vyvážely do Evropské unie;
b)
země regionálního sdružení se zavázaly, že:
i)
budou dodržovat ustanovení tohoto oddílu nebo dbát na jejich dodržování a
ii)
poskytnou nezbytnou správní spolupráci, aby bylo zajištěno správné provádění tohoto oddílu s ohledem na Evropskou unii a rovněž mezi těmito zeměmi;
c)
závazky uvedené v písmenu b) byly Komisi oznámeny sekretariátem dotyčného regionálního sdružení nebo jiným příslušným subjektem zastupujícím členy daného regionálního sdružení.
Pokud země regionálního sdružení již před 1. lednem 2011 splnily ustanovení prvního pododstavce písmene b) a c), nový závazek se nevyžaduje.
3. Materiály uvedené v seznamu v příloze 13b jsou vyňaty z regionální kumulace stanovené v odstavci 2 v případě, že:
a)
celní preference uplatňovaná v Evropské unii není stejná pro všechny země účastnící se kumulace a
b)
dotčené materiály by prostřednictvím kumulace využívaly příznivějšího celního zacházení než toho, kterého by se jim dostalo v případě přímého vývozu do Evropské unie.
4. Regionální kumulace mezi zeměmi stejného regionálního sdružení se uplatní pouze pod podmínkou, že opracování nebo zpracování provedené ve zvýhodněné zemi, kde jsou materiály dále zpracovány nebo zapracovány, přesahuje rámec operací uvedených v čl. 78 odst. 1 a v případě textilních výrobků také rámec operací uvedených v příloze 16.
Není-li splněna podmínka stanovená v prvním pododstavci, je zemí původu produktů země regionálního sdružení s největším podílem celní hodnoty použitých materiálů pocházejících z ostatních zemí regionálního sdružení.
Je-li země původu určena podle druhého pododstavce, musí být uvedena jako země původu na dokladu o původu, který vyhotoví vývozce produktu do Evropské unie nebo - do zahájení používání systému registrovaných vývozců - vystaví orgány zvýhodněné země vývozu.
5. Na žádost orgánů zvýhodněné země sdružení I nebo sdružení III může Komise udělit regionální kumulaci mezi zeměmi těchto sdružení, pokud je Komise přesvědčena, že jsou splněny všechny tyto podmínky:
a)
jsou splněny podmínky stanovené v odst. 2 písm. a) a
b)
země, které se mají účastnit této regionální kumulace, se zavázaly a společně oznámily Komisi svůj závazek:
i)
dodržovat ustanovení tohoto oddílu nebo dbát na jejich dodržování a
ii)
poskytnout nezbytnou správní spolupráci, aby bylo zajištěno správné provádění tohoto oddílu s ohledem na Evropskou unii a rovněž mezi těmito zeměmi.
Žádost uvedená v prvním pododstavci musí být podložena důkazy, že podmínky v něm stanovené jsou splněny. Žádost je adresována Komisi. Komise o žádosti rozhodne po zohlednění všech prvků týkajících se kumulace, které považuje za vhodné, včetně materiálů, které mají být kumulovány.
6. V případě, že produkty vyrobené v zemi sdružení I nebo sdružení III za použití materiálů pocházejících ze země druhého sdružení mají být vyvezeny do Evropské unie, určí se původ těchto produktů takto:
a)
materiály pocházející ze země jednoho regionálního sdružení se považují za materiály pocházející ze země druhého regionálního sdružení, jsou-li zapracovány do produktu tam získaného za předpokladu, že opracování nebo zpracování provedené v druhé zvýhodněné zemi přesahuje rámec operací uvedených v čl. 78 odst. 1 a v případě textilních výrobků také rámec operací uvedených v příloze 16;
b)
není-li splněna podmínka stanovená v písmenu a), je zemí původu produktů země účastnící se kumulace s největším podílem celní hodnoty použitých materiálů pocházejících z ostatních zemí účastnících se kumulace.
Je-li země původu určena podle prvního pododstavce písm. b), musí být uvedena jako země původu na dokladu o původu, který vyhotoví vývozce produktu do Evropské unie nebo - do zahájení používání systému registrovaných vývozců - vystaví orgány zvýhodněné země vývozu.
7. Na žádost orgánů kterékoli zvýhodněné země může Komise poskytnout rozšířenou kumulaci mezi zvýhodněnou zemí a zemí, se kterou má Evropská unie dohodu o volném obchodu podle článku XXIV platné Všeobecné dohody o clech a obchodu (GATT), jsou-li splněny všechny tyto podmínky:
a)
země účastnící se kumulace se zavázaly, že budou dodržovat nebo dbát na dodržování ustanovení tohoto oddílu a poskytnou nezbytnou správní spolupráci, aby bylo zajištěno správné provádění tohoto oddílu s ohledem na Evropskou unii a rovněž mezi těmito zeměmi;
b)
závazek uvedený v písmenu a) byl dotčenou zvýhodněnou zemí oznámen Komisi.
Žádost uvedená v prvním pododstavci obsahuje seznam materiálů, jichž se kumulace týká, a je podložena důkazy, že podmínky stanovené v prvním pododstavci písm. a) a b) byly splněny. Žádost je adresována Komisi. Pokud dojde ke změně daných materiálů, předloží se nová žádost.
Materiály kapitol 1 až 24 harmonizovaného systému jsou z rozšířené kumulace vyňaty.
8. V případech rozšířené kumulace uvedené v odstavci 7 se původ použitých materiálů a vhodný dokumentární doklad o původu určí v souladu s pravidly stanovenými v příslušné dohodě o volném obchodu. Původ produktů, které mají být vyvezeny do Evropské unie, se určí v souladu s pravidly původu stanovenými v tomto oddíle.
Aby získaný produkt získal status původu, není nutné, aby materiály, které pocházejí ze země, s níž má Evropská unie dohodu o volném obchodu, a které jsou ve zvýhodněné zemi použity při výrobě produktu, který má být vyvezen do Evropské unie, prošly dostatečným opracováním nebo zpracováním, pokud toto opracování nebo zpracování provedené v dotčené zvýhodněné zemi přesahuje operace uvedené v čl. 78 odst. 1.
9. Komise v řadě C Úředního věstníku Evropské unie zveřejní:
a)
datum, kdy nabývá účinku kumulace mezi zeměmi sdružení I a sdružení III stanovená v odstavci 5, seznam zemí účastnících se této kumulace a případně seznam materiálů, na něž se kumulace uplatňuje;
b)
datum, kdy nabývá účinku rozšířená kumulace, seznam zemí účastnících se této kumulace a seznam materiálů, na něž se kumulace uplatňuje.
Článek 87
V případě použití dvoustranné kumulace nebo kumulace s Norskem, Švýcarskem nebo Tureckem v kombinaci s regionální kumulací obdrží získaný produkt status původu jedné ze zemí dotčeného regionálního sdružení určený v souladu s čl. 86 odst. 4 prvním a druhým pododstavcem.
Článek 88
1. Pododdíly 1 a 2 se použijí přiměřeně na:
a)
vývoz z Evropské unie do zvýhodněné země za účelem dvoustranné kumulace;
b)
vývoz z jedné zvýhodněné země do jiné za účelem regionální kumulace, jak je stanoveno v čl. 86 odst. 1 a 5, aniž je dotčen čl. 86 odst. 2 písm. a) druhý pododstavec.
2. Jsou-li pro opracování nebo zpracování produktu použity původní a nepůvodní zastupitelné materiály, mohou celní úřady členských států na písemnou žádost hospodářských subjektů za účelem následného vývozu do zvýhodněné země v rámci dvoustranné kumulace povolit spravování materiálů v Evropské unii za použití metody odděleného vedení účetnictví, aniž by materiály byly uchovávány odděleně.
3. Celní orgány členských států mohou pro udělení povolení uvedeného v odstavci 2 stanovit jakékoli podmínky, které považují za vhodné.
Povolení se udělí pouze tehdy, je-li použitím metody uvedené v odstavci 2 možné zajistit, aby bylo množství získaných produktů, které by mohly být považovány za „pocházející z Evropské unie“, kdykoli stejné jako množství, které by bylo získáno za použití metody fyzického oddělení zásob.
Je-li metoda povolena, uplatňuje se a její uplatňování se zaznamenává podle všeobecných účetních zásad uplatňovaných v Evropské unii.
4. Držitel metody uvedené v odstavci 2 vyhotovuje nebo do zahájení používání systému registrovaných vývozců žádá o doklady o původu pro množství produktů, které mohou být považovány za pocházející z Evropské unie. Na žádost celních orgánů členských států držitel předloží prohlášení o způsobu, jakým bylo uvedené množství spravováno.
5. Celní úřady členských států sledují využívání povolení uvedeného v odstavci 2.
Mohou povolení odejmout v těchto případech:
a)
držitel jakýmkoli způsobem povolení zneužívá nebo
b)
držitel nesplní některou z dalších podmínek stanovených v tomto oddíle nebo v oddíle 1A.
Pododdíl 4
Odchylky
Článek 89
1. Komise může z vlastního podnětu nebo na žádost zvýhodněné země přiznat zvýhodněné zemi dočasnou odchylku od ustanovení tohoto oddílu, pokud:
a)
taková země z důvodu vnitřních nebo vnějších faktorů dočasně nemůže dodržovat pravidla pro získání statusu původu stanovená v článku 72, která předtím dodržovat mohla, nebo
b)
taková země potřebuje čas, aby se mohla připravit na dodržování pravidel pro získání statusu původu stanovených v článku 72.
2. Tato dočasná odchylka je omezena na trvání účinků vnitřních nebo vnějších faktorů, které ji odůvodňují, nebo na dobu, kterou dotyčná zvýhodněná země potřebuje k zajištění dodržování pravidel.
3. Žádost o odchylku se v písemné podobě předkládá Komisi. Jsou v ní uvedeny důvody pro odchylku podle odstavce 1 a obsahuje náležité podpůrné doklady.
4. Je-li odchylka přiznána, dotyčná zvýhodněná země, musí splnit veškeré požadavky stanovené s ohledem na informace, které mají být poskytnuty Komisi a které se týkají používání odchylky a správy množství, pro která byla odchylka přiznána.
Pododdíl 5
Postupy při vývozu ve zvýhodněné zemi
Článek 90
Systém se použije v těchto případech:
a)
splní-li zboží vyvážené registrovaným vývozcem ve smyslu článku 92 požadavky tohoto oddílu;
b)
v případě zásilky sestávající z jednoho nebo více balení obsahujících původní produkty vyvezené kterýmkoli vývozcem, pokud celková hodnota zasílaných původních produktů nepřesáhne 6 000 EUR.
Článek 91
1. Příslušné orgány zvýhodněné země vytvoří a pravidelně aktualizují elektronický rejstřík registrovaných vývozců usazených v této zemi. Rejstřík musí být aktualizován, jakmile je kterýkoli vývozce v souladu s čl. 93 odst. 2 z rejstříku vyňat.
2. Rejstřík obsahuje tyto informace:
a)
název a plnou adresu místa, ve kterém je registrovaný vývozce usazen, včetně identifikačního čísla země nebo území (kód země ISO alfa 2);
b)
číslo registrovaného vývozce;
c)
produkty, které mají být v rámci systému vyváženy (přibližný seznam kapitol nebo čísel harmonizovaného systému, jak žadatel uzná za vhodné);
d)
údaje o tom, odkdy a dokdy je/byl vývozce registrován;
e)
důvod pro vynětí z rejstříku (na žádost registrovaného vývozce/vynětí příslušnými orgány). Tyto údaje mají k dispozici pouze příslušné orgány.
3. Příslušné orgány zvýhodněných zemí oznámí Komisi vnitrostátní systém číslování používaný pro označování registrovaných vývozců. Číslo začíná kódem země ISO alfa 2.
Článek 92
Za účelem registrace vývozci podají žádost u příslušných orgánů zvýhodněné země, které jsou uvedeny v čl. 69 odst. 1 písm. a), a to za použití formuláře, jehož vzor je uveden v příloze 13c. Vyplněním formuláře dávají vývozci souhlas s uložením poskytnutých informací do databáze Komise a se zveřejněním nedůvěrných údajů na internetu.
Příslušné orgány žádost přijmou, pouze pokud je úplná.
Článek 93
1. Registrovaní vývozci, kteří již nesplňují podmínky pro vývoz zboží v rámci systému nebo již nemají v úmyslu toto zboží vyvážet, tuto skutečnost oznámí příslušným orgánům zvýhodněné země, které je neprodleně vyjmou z rejstříku registrovaných vývozců vedeném v této zvýhodněné zemi.
2. Aniž je dotčen systém postihů a sankcí platných ve zvýhodněné zemi, vyhotoví-li registrovaní vývozci záměrně nebo z nedbalosti deklaraci o původu nebo jakýkoli podpůrný dokument, který obsahuje nesprávné informace vedoucí k tomu, že neoprávněně nebo podvodně získají výhody preferenčního celního zacházení, nebo zapříčiní-li vyhotovení této deklarace o původu nebo podpůrného dokumentu, vyjmou příslušné orgány zvýhodněné země vývozce z rejstříku registrovaných vývozců vedeného v dotyčné zvýhodněné zemi.
3. Aniž je dotčen možný vliv nesrovnalostí zjištěných během ověřování, nabývá vynětí registrovaných vývozců z rejstříku účinku pro budoucnost, tj. týká se deklarací vyhotovených po datu vynětí z rejstříku.
4. Vývozci, kteří byli v souladu s odstavcem 2 příslušnými orgány vyňati z rejstříku registrovaných vývozců, mohou být do tohoto rejstříku znovu zaneseni, pouze pokud prokáží příslušným orgánům zvýhodněné země, že napravili situaci, která vedla k jejich vynětí z rejstříku.
Článek 94
1. Registrovaní i neregistrovaní vývozci dodrží tyto povinnosti:
a)
vedou příslušné obchodní účetní záznamy o výrobě a dodávkách zboží způsobilého pro preferenční zacházení;
b)
mají k dispozici veškeré doklady týkající se materiálu používaného při výrobě;
c)
uchovávají veškeré celní doklady týkající se materiálu používaného při výrobě;
d)
po dobu alespoň tří let od konce roku, ve kterém byla vyhotovena deklarace o původu, popřípadě déle, pokud to vyžadují vnitrostátní právní předpisy, vedou záznamy o:
i)
deklaracích o původu, které vyhotovili, a
ii)
původních a nepůvodních materiálech, výrobě a účetní evidenci o zásobách.
Záznamy uvedené v prvním pododstavci písm. d) mohou být v elektronické podobě, avšak musí umožnit dohledání materiálů používaných při výrobě vyvážených produktů a potvrzení jejich statusu původu.
2. Povinnosti stanovené v odstavci 1 se také vztahují na dodavatele, kteří vývozcům poskytují prohlášení dodavatele, jež potvrzuje status původu zboží, které dodávají.
Článek 95
1. Vývozce vyhotoví deklaraci o původu při vývozu produktů, na něž se tato deklarace vztahuje, jestliže lze dotyčné zboží považovat za pocházející z dané zvýhodněné země nebo z jiné zvýhodněné země podle čl. 86 odst. 4 druhého pododstavce nebo čl. 86 odst. 6 prvního pododstavce písm. b).
2. Odchylně od odstavce 1 lze deklaraci o původu výjimečně vyhotovit až po vývozu („zpětná deklarace“) pod podmínkou, že je předložena v členském státě deklarace k propuštění do volného oběhu nejpozději dva roky po vývozu.
3. Vývozce poskytne svému zákazníku v Evropské unii deklaraci o původu, která obsahuje náležitosti uvedené v příloze 13d. Deklarace o původu se vyhotovuje buď v angličtině, nebo ve francouzštině.
Může být vyhotovena na kterémkoli obchodním dokladu, který umožní zjištění totožnosti dotčeného vývozce a příslušného zboží.
4. Při uplatnění kumulace podle článku 84, čl. 86 odst. 1 nebo čl. 86 odst. 5 a 6 se vývozce produktu, při jehož výrobě se používají materiály pocházející ze země, s níž je povolena kumulace, spoléhá na deklaraci o původu poskytnutou jeho dodavatelem. V těchto případech obsahuje deklarace o původu vyhotovená vývozcem podle okolností označení „EU cumulation“, „regional cumulation“ nebo „Cumul UE“, „cumul régional“.
5. Při uplatnění kumulace podle článku 85 se vývozce produktu, při jehož výrobě se používají materiály pocházející ze země, s níž je povolena kumulace, spoléhá na doklad o původu poskytnutý jeho dodavatelem a vyhotovený v souladu s pravidly původu systému všeobecných celních preferencí Norska, Švýcarska nebo Turecka. V tomto případě obsahuje deklarace o původu vyhotovená vývozcem označení „Norway cumulation“, „Switzerland cumulation“, „Turkey cumulation“ nebo „Cumul Norvège“, ‚Cumul Suisse‘, „Cumul Turquie“.
6. Při uplatnění rozšířené kumulace podle čl. 86 odst. 7 a 8 se vývozce produktu, při jehož výrobě se používají materiály pocházející ze země, s níž je povolena rozšířená kumulace, spoléhá na doklad o původu poskytnutý jeho dodavatelem a vyhotovený v souladu s ustanoveními příslušné dohody o volném obchodu mezi Evropskou unií a dotyčnou zemí.
V tomto případě obsahuje deklarace o původu vyhotovená vývozcem označení „extended cumulation with country x“ nebo „cumul étendu avec le pays x“.
Článek 96
1. Deklarace o původu se vyhotovuje pro každou zásilku.
2. Deklarace o původu platí dvanáct měsíců od data jejího vyhotovení vývozcem.
3. Jedna deklarace o původu se může vztahovat na několik zásilek, pokud zboží splňuje tyto podmínky:
a)
jedná se o rozložené nebo nesložené produkty ve smyslu všeobecného výkladového pravidla 2 písm. a) harmonizovaného systému;
b)
spadá do třídy XVI nebo XVII nebo čísla 7308 nebo 9406 harmonizovaného systému a
c)
má být dováženo po částech.
Pododdíl 6
Postupy při propuštění do volného oběhu v evropské unii
Článek 97
1. Celní prohlášení k propuštění do volného oběhu obsahuje odkaz na deklaraci o původu. Deklarace o původu musí být k dispozici celním orgánům, které mohou požádat o její předložení, aby mohly prohlášení ověřit. Tyto celní orgány mohou také požadovat překlad deklarace do úředního jazyka nebo jednoho z úředních jazyků daného členského státu.
2. Požádá-li deklarant o uplatnění režimu, aniž by měl při přijetí celního prohlášení k propuštění do volného oběhu k dispozici deklaraci o původu, považuje se toto prohlášení za neúplné ve smyslu čl. 253 odst. 1 a podle toho se s ním nakládá.
3. Před deklarováním zboží určeného k propuštění do volného oběhu se deklarant řádně ujistí, že zboží splňuje pravidla uvedená v tomto oddíle, a to zejména tím, že zkontroluje:
i)
v databázi uvedené v čl. 69 odst. 3, že vývozce je registrován, aby mohl vyhotovovat deklarace o původu, s výjimkou případů, kdy celková hodnota zasílaných původních produktů nepřesahuje 6 000 EUR, a
ii)
že deklarace o původu je vyhotovena v souladu s přílohou 13d.
Článek 97a
1. Tyto produkty jsou vyňaty z povinnosti vyhotovit a předložit deklaraci o původu:
a)
produkty, které jsou zasílány v drobných zásilkách soukromými osobami soukromým osobám a jejichž celková hodnota nepřesahuje 500 EUR;
b)
produkty, které se nacházejí v osobních zavazadlech cestujících a jejichž celková hodnota nepřesahuje 1 200 EUR.
2. Produkty uvedené v odstavci 1 musí splňovat tyto podmínky:
a)
nedováží se za obchodním účelem;
b)
byly prohlášeny za produkty splňující podmínky pro využívání režimu;
c)
není pochyb o pravdivosti prohlášení uvedeného v písm. b).
3. Pro účely odst. 2 písm. a) se dovoz nepovažuje za dovoz prováděný za obchodním účelem, pokud jsou splněny všechny tyto podmínky:
a)
dovoz je příležitostný;
b)
dovoz je tvořen výhradně produkty pro osobní potřebu příjemců nebo cestujících či jejich rodin;
c)
z povahy a množství produktů je zřejmé, že neslouží žádnému obchodnímu účelu.
Článek 97b
1. Zjištěním drobných rozporů mezi údaji uvedenými v deklaraci o původu a údaji v dokladech, které byly celním orgánům předloženy za účelem splnění celních formalit při dovozu produktů, není zapříčiněna neplatnost deklarace o původu, je-li řádně prokázáno, že se daný doklad vztahuje na dotčené produkty.
2. Zjevné formální chyby, například překlepy v deklaraci o původu, nevedou k odmítnutí dokladu, nejsou-li takové povahy, že vyvolávají pochybnost o správnosti údajů obsažených v tomto dokladu.
3. Deklarace o původu, které jsou celním orgánům země dovozu předloženy po uplynutí doby platnosti stanovené v článku 96, mohou být přijaty pro účely uplatnění celních preferencí, pokud lhůta k předložení těchto dokladů nemohla být dodržena na základě mimořádných okolností. V ostatních případech opožděného předložení mohou celní orgány země dovozu přijmout deklarace o původu, pokud byly příslušné produkty celním orgánům předloženy před uplynutím uvedené lhůty.
Článek 97c
1. Postup uvedený v čl. 96 odst. 3 se použije na období určené celními orgány členských států.
2. Celní orgány členského státu dovozu, které dohlížejí na po sobě jdoucí propuštění do volného oběhu, ověří, že po sobě jdoucí zásilky jsou součástí rozložených nebo nesložených produktů, pro které byla vyhotovena deklarace o původu.
Článek 97d
1. V případě, že produkty dosud nebyly propuštěny do volného oběhu, lze deklaraci o původu nahradit jedním nebo několika náhradními deklaracemi o původu vyhotovenými držitelem zboží za účelem zaslání všech nebo některých produktů na jiné místo v rámci celního území Společenství nebo popřípadě do Norska, Švýcarska nebo Turecka. Aby směli vyhotovovat náhradní deklarace o původu, nemusí být držitelé zboží sami registrovanými vývozci.
2. V případě, že je deklarace o původu nahrazena, musí původní deklarace o původu obsahovat tyto informace:
a)
údaje o náhradní deklaraci/náhradních deklaracích o původu;
b)
jména a adresy odesilatele;
c)
jméno příjemce/příjemců v Evropské unii.
Původní deklarace o původu se označí slovem „Replaced“ nebo popřípadě „Remplacée“.
3. V náhradní deklaraci o původu se uvedou následující informace:
a)
veškeré údaje týkající se zpětně zasílaných produktů;
b)
datum vyhotovení původní deklarace o původu;
c)
všechny nezbytné poznámky uvedené v příloze 13d;
d)
jméno a adresa odesilatele produktů v Evropské unii;
e)
jméno a adresa příjemce v Evropské unii, Norsku, Švýcarsku nebo Turecku;
f)
datum a místo náhrady.
Osoba, která vyhotoví náhradní deklaraci o původu, k ní může připojit kopii původní deklarace o původu.
4. Odstavce 1, 2 a 3 se použijí přiměřeně na deklarace o původu nahrazující deklarace o původu, jež jsou samy náhradními deklaracemi o původu. Odstavce 1, 2 a 3 se použijí přiměřeně na náhradní deklarace o původu vyhotovené odesilateli produktů v Norsku, Švýcarsku nebo Turecku.
5. V případě produktů, které využívají celních preferencí na základě odchylky přiznané v souladu s ustanoveními článku 89, se náhradní deklarace stanovená v tomto článku použije jen tehdy, jsou-li tyto produkty určeny pro Evropskou unii. V případě, že dotyčný produkt získal status původu prostřednictvím regionální kumulace, může být náhradní deklarace o původu vyhotovena pouze při zasílání produktů do Norska, Švýcarska nebo Turecka, pokud tyto země uplatňují stejná pravidla regionální kumulace jako Evropská unie.
6. Odstavce 1, 2 a 3 se použijí přiměřeně na deklarace, které nahrazují deklarace o původu s ohledem na rozdělení zásilky provedené v souladu s článkem 74.
Článek 97e
1. Mají-li celní orgány pochybnosti o statusu původu produktů, mohou požádat deklaranta, aby v přiměřené lhůtě určené celními orgány předložil veškeré doklady za účelem ověření správnosti údajů o původu v deklaraci nebo splnění podmínek podle článku 74.
2. Celní orgány mohou po dobu trvání ověřovacího postupu stanoveného v článku 97h pozastavit uplatňování preferenčního celního opatření, pokud:
a)
informace poskytnuté deklarantem nepostačují k tomu, aby potvrdily status původu produktů nebo splnění podmínek stanovených v článku 73 nebo článku 74;
b)
deklarant neodpoví ve lhůtě stanovené pro poskytnutí informací uvedených v odstavci 1.
3. Během čekání na informace vyžádané od deklaranta a uvedené v odstavci 1 nebo na výsledky ověřovacího postupu uvedené v odstavci 2 se pod podmínkou ochranných opatření, která jsou považována za nezbytná, dovozci nabídne možnost propuštění produktů.
Článek 97f
1. Aniž by musely požádat o další důkazy nebo zaslat zvýhodněné zemi žádost o ověření, odmítnou celní orgány členského státu dovozu uplatnit systém, pokud:
a)
zboží není stejné jako zboží uvedené v deklaraci o původu;
b)
deklarant nepředloží deklaraci o původu pro dotčené produkty, je-li tato deklarace vyžadována;
c)
aniž je dotčen čl. 90 písm. b) a čl. 97d odst. 1, nebyla deklarace o původu, kterou má deklarant v držení, vyhotovena vývozcem registrovaným ve zvýhodněné zemi;
d)
deklarace o původu není vyhotovena v souladu s přílohou 13d;
e)
nejsou splněny podmínky stanovené v článku 74.
2. Celní orgány členského státu dovozu odmítnou uplatnit systém, jestliže v návaznosti na žádost o ověření ve smyslu článku 97h adresovanou příslušným orgánům zvýhodněné země celní orgány členského státu dovozu:
a)
obdržely odpověď, na jejímž základě nebyl vývozce oprávněn vyhotovit deklaraci o původu;
b)
obdržely odpověď, na jejímž základě nepocházejí dotčené produkty ze zvýhodněné země nebo nebyly splněny podmínky stanovené v článku 73;
c)
měly při předložení žádosti o ověření odůvodněné pochybnosti o platnosti deklarace o původu nebo o správnosti informací, které deklarant poskytl o skutečném původu dotčených produktů, a
i)
ve lhůtě povolené podle článku 97h neobdržely odpověď nebo
ii)
obdržely odpověď, která neposkytuje příslušné odpovědi na otázky obsažené v žádosti.
Pododdíl 7
Kontrola původu
Článek 97g
1. Aby zajistily dodržování pravidel týkajících se statusu původu produktů, provádějí příslušné orgány zvýhodněné země:
a)
na žádost celních orgánů členských států ověřování statusu původu produktů;
b)
ze své vlastní iniciativy pravidelné kontroly vývozců.
Pokud Norsko, Švýcarsko a Turecko uzavřely s Evropskou unií dohodu, která uvádí, že si vzájemně poskytnou nezbytnou podporu v záležitostech správní spolupráce, použije se první pododstavec přiměřeně na žádosti zaslané orgánům Norska, Švýcarska a Turecka a týkající se ověřování náhradních deklarací o původu vyhotovených na jejich území, a to s cílem požádat tyto orgány o těsnější spolupráci s příslušnými orgány zvýhodněné země.
Rozšířená kumulace se povoluje v souladu s čl. 86 odst. 7 a 8, pouze pokud se země, se kterou má Evropská unie platnou dohodu o volném obchodu, zaváže k poskytování podpory v záležitostech správní spolupráce zvýhodněné zemi stejným způsobem, kterým by tuto podporu poskytla celním úřadům členských států v souladu s příslušnými ustanoveními dotyčné dohody o volném obchodu.
2. Kontroly uvedené v odst. 1 písm. b) zajistí trvalé plnění závazků vývozci. Provádějí se v intervalech určených na základě vhodných kritérií analýzy rizik. Za tím účelem požádají příslušné orgány zvýhodněných zemí vývozce o předložení kopií nebo seznamu deklarací o původu, jež vyhotovili.
3. Příslušné orgány zvýhodněných zemí mají právo požadovat jakékoli důkazy a provádět jakékoli kontroly účtů vývozce, popř. výrobců, kteří jsou jeho dodavateli, a to rovněž v provozních prostorách, nebo jakékoli jiné kontroly, které považují za vhodné.
Článek 97h
1. Následná ověřování deklarací o původu se provádí namátkou anebo vždy v případech, kdy mají celní orgány členských států odůvodněné pochybnosti o jejich pravosti, o statusu původu dotyčných produktů nebo o splnění jiných podmínek stanovených v tomto oddíle.
Požádají-li celní orgány členského státu příslušné orgány zvýhodněné země o spolupráci za účelem ověření platnosti deklarací o původu, statusu původu produktů nebo obou, uvedou ve své žádosti případně důvody pro odůvodněné pochybnosti o platnosti deklarace o původu nebo statusu původu produktů.
Na podporu žádosti o ověření může být připojena kopie deklarace o původu a jakékoli další informace nebo doklady, z nichž vyplývá, že informace uvedené v této deklaraci jsou nesprávné.
Žádající členský stát stanoví pro oznámení výsledků ověřování počáteční lhůtu šesti měsíců počínaje datem žádosti o ověření, s výjimkou žádostí zaslaných Norsku, Švýcarsku nebo Turecku za účelem ověření náhradních deklarací o původu vyhotovených na jejich území na základě deklarace o původu vyhotovené ve zvýhodněné zemi, pro které se tato lhůta prodlouží na osm měsíců.
2. Jestliže v případě odůvodněných pochybností po uplynutí lhůty uvedené v odstavci 1 neobdrží celní orgány odpověď nebo jestliže odpověď obsahuje údaje, které nepostačují k určení skutečného původu produktů, zašle se příslušným orgánům druhé sdělení. Toto sdělení stanoví další lhůtu v délce nejvýše šesti měsíců.
Pododdíl 8
Jiná ustanovení
Článek 97i
1. Pododdíly 5, 6 a 7 se použijí přiměřeně na:
a)
vývoz z Evropské unie do zvýhodněné země za účelem dvoustranné kumulace;
b)
vývoz z jedné zvýhodněné země do druhé za účelem regionální kumulace, jak je stanoveno v čl. 86 odst. 1 a 5.
2. Vývozci z Evropské unie se celními úřady členského státu na žádost vývozce považují za registrované vývozce pro účely systému, pokud vývozce splňuje tyto podmínky:
a)
vývozce má číslo EORI v souladu s články 4k až 4t;
b)
vývozce má status ‚schváleného vývozce‘ v rámci preferenčního režimu;
c)
vývozce ve své žádosti adresované celnímu úřadu členského státu poskytne tyto údaje ve formátu, jehož vzor je uveden v příloze 13c:
i)
podrobnosti uvedené v kolonkách 1 a 4,
ii)
závazek uvedený v kolonce 5.
Článek 97j
1. Pododdíly 1, 2 a 3 se použijí přiměřeně k určení toho, zda lze produkty vyvážené do Ceuty a Melilly považovat za pocházející ze zvýhodněné země nebo za pocházející z Ceuty a Melilly, když jsou vyváženy do zvýhodněné země pro účely dvoustranné kumulace.
2. Pododdíly 5, 6 a 7 se použijí přiměřeně na produkty vyvážené ze zvýhodněné země do Ceuty a Melilly a na produkty vyvážené z Ceuty a Melilly do zvýhodněné země za účelem dvoustranné kumulace.
3. Španělské celní orgány zajistí uplatňování oddílů 1, 2, 3, 5, 6 a 7 v Ceutě a Melille.
4. Pro účely uvedené v odstavcích 1 a 2 se Ceuta a Melilla považují za jediné území.“
(2)
V části I hlavě IV kapitole 2 se vkládá nový oddíl 1A, který zní:
„Oddíl 1A
Postupy a metody správní spolupráce použitelné do zahájení používání systému registrovaných vývozců
Pododdíl 1
Obecné zásady
Článek 97k
1. Každá zvýhodněná země dodrží nebo zajistí, že budou dodržena:
a)
pravidla původu vyvážených produktů stanovená v oddíle 1;
b)
pravidla pro vyplňování a vydávání osvědčení o původu zboží na tiskopise A, jehož vzor je uveden v příloze 17;
c)
ustanovení týkající se používání prohlášení na faktuře, jehož vzor je uveden v příloze 18;
d)
ustanovení týkající se metod správní spolupráce uvedených v článku 97s;
e)
ustanovení týkající se udělování odchylek uvedených v článku 89.
2. Příslušné orgány zvýhodněných zemí spolupracují s Komisí nebo členskými státy, zejména:
a)
poskytováním veškeré nezbytné podpory v případě žádosti Komise o jí prováděné sledování řádného řízení systému v dotyčné zemi, včetně ověřovacích návštěv na místě prováděných Komisí nebo celními orgány členských států;
b)
aniž jsou dotčeny články 97s a 97t, ověřováním statusu původu produktů a dodržování dalších podmínek stanovených tímto oddílem, včetně návštěv na místě, pokud o to Komise nebo celní orgány členských států požádají v souvislosti s prošetřováním původu.
3. Je-li ve zvýhodněné zemi určen příslušný orgán pro vydávání osvědčení o původu zboží na tiskopise A, jsou-li zde ověřovány dokumentární doklady o původu a vydávána osvědčení o původu zboží na tiskopise A pro vývoz do Evropské unie, má se za to, že tato zvýhodněná země přijala podmínky stanovené v odstavci 1.
4. Je-li země nebo území přijata/o nebo znovu přijata/o jako zvýhodněná země s ohledem na produkty uvedené v nařízení (ES) č. 732/2008, využívá zboží pocházející z této země nebo z tohoto území systému všeobecných preferencí, a to pod podmínkou, že bylo ze zvýhodněné země nebo území vyvezeno v den uvedený v článku 97s nebo po tomto dni.
5. Doklad o původu platí deset měsíců ode dne vydání v zemi vývozu a v této lhůtě musí být předložen celním orgánům země dovozu.
Pododdíl 2
Postupy při vývozu ve zvýhodněné zemi
Článek 97l
1. Osvědčení o původu zboží na tiskopise A, jehož vzor je uveden v příloze 17, se vydávají na písemnou žádost vývozce nebo jeho zmocněného zástupce s přiložením veškerých dalších příslušných podpůrných dokladů, které prokazují, že produkty, jež mají být vyvezeny, jsou způsobilé pro vydání osvědčení o původu zboží na tiskopise A.
2. Osvědčení se předá vývozci, jakmile je vývoz skutečně proveden nebo zajištěn. Osvědčení o původu zboží na tiskopise A může však být ve výjimečných případech vydáno po vývozu produktů, jichž se týká, jestliže:
a)
nebylo vydáno při vývozu v důsledku omylů, neúmyslného opomenutí nebo zvláštních okolností nebo
b)
bylo příslušným vládním orgánům uspokojivě prokázáno, že osvědčení o původu zboží na tiskopise A bylo vydáno, ale nebylo při dovozu přijato z technických příčin.
3. Příslušné vládní orgány mohou vydat osvědčení o původu zboží dodatečně pouze v případě, že ověří, že údaje uvedené v žádosti vývozce souhlasí s odpovídající vývozní dokumentací a že osvědčení o původu zboží na tiskopise A splňující podmínky tohoto oddílu nebylo vydáno již při vývozu dotyčných produktů. V osvědčeních o původu zboží na tiskopise A vydaných dodatečně musí být v kolonce 4 obsažena poznámka „Issued retrospectively“ nebo „Délivré à posteriori“.
4. V případě krádeže, ztráty nebo zničení osvědčení o původu zboží na tiskopise A může vývozce požádat příslušné vládní orgány, které je vydaly, o vystavení duplikátu na základě dokladů o vývozu, které má vývozce v držení. Duplikát tiskopisu A musí v kolonce 4 obsahovat poznámku „Duplicate“ nebo „Duplicata“ a musí být opatřen datem vydání a pořadovým číslem původního osvědčení. Duplikát nabývá účinku od data vydání původního osvědčení.
5. Pro účely ověření, zda produkt, pro který je vyžádáno osvědčení o původu zboží na tiskopise A, splňuje příslušná pravidla původu, mají příslušné vládní orgány právo požádat o veškeré dokumentární důkazy nebo provést jakoukoli kontrolu, kterou považují za vhodnou.
6. Vyplnění kolonky 2 osvědčení o původu zboží na tiskopise A není povinné. V kolonce 12 se uvede „Evropská unie“ nebo název členského státu. Datum vydání osvědčení o původu zboží na tiskopise A se uvádí v kolonce 11. Podpis uváděný v této kolonce, který je vyhrazen příslušným vládním orgánům, jež osvědčení vystavují, a rovněž podpis osoby zmocněné vývozcem k podpisu, který se uvádí v kolonce 12, musí být vlastnoruční.
Článek 97m
1. Prohlášení na faktuře může vyhotovit kterýkoli vývozce pro jakoukoli zásilku sestávající z jednoho nebo více balení obsahujících původní produkty, jejichž celková hodnota nepřesahuje 6 000 EUR, pokud se na tento postup vztahuje správní spolupráce uvedená v čl. 97k odst. 2.
2. Vývozce vyhotovující prohlášení na faktuře musí být připraven kdykoli na žádost celních orgánů nebo jiných příslušných vládních orgánů země vývozu předložit všechny příslušné dokumenty dokládající status původu dotčených produktů.
3. Prohlášení na faktuře, jehož text je uveden v příloze 18, vyhotovuje vývozce buď ve francouzštině, nebo v angličtině, psacím strojem, razítkem nebo tiskem na faktuře, dodacím listu, nebo jakémkoli jiném obchodním dokladu. Je-li prohlášení psáno rukou, musí být napsáno inkoustem a hůlkovým písmem. Prohlášení na faktuře podepisuje vlastnoručně vývozce.
4. Prohlášení na faktuře se použije za následujících podmínek:
a)
pro každou zásilku je vyhotoveno jedno prohlášení na faktuře;
b)
bylo-li zboží obsažené v zásilce již ověřováno v zemi vývozu s odkazem na definici pojmu „původní produkt“, může vývozce v prohlášení na faktuře na toto ověření odkázat.
5. Při uplatnění kumulace podle článků 84, 85 nebo 86 se příslušné vládní orgány zvýhodněné země požádané o vydání osvědčení o původu zboží na tiskopise A pro produkty, při jejichž výrobě se používají materiály pocházející ze země, s níž je povolena kumulace, spoléhají na následující:
-
v případě dvoustranné kumulace na doklad o původu poskytnutý dodavatelem vývozce a vydaný v souladu s ustanoveními pododdílu 5;
-
v případě kumulace s Norskem, Švýcarskem nebo Tureckem na doklad o původu poskytnutý dodavatelem vývozce a vydaný v souladu s pravidly původu systému všeobecných celních preferencí Norska, Švýcarska nebo Turecka;
-
v případě regionální kumulace na doklad o původu poskytnutý dodavatelem vývozce, tj. na osvědčení o původu zboží na tiskopise A, jehož vzor je uveden v příloze 17, nebo případně na prohlášení na faktuře, jehož znění je uvedeno v příloze 18;
-
v případě rozšířené kumulace na doklad o původu poskytnutý dodavatelem vývozce a vydaný v souladu s ustanoveními příslušné dohody o volném obchodu mezi Evropskou unií a dotyčnou zemí.
V případech uvedených v první, druhé, třetí a čtvrté odrážce prvního pododstavce se v kolonce 4 osvědčení o původu zboží na tiskopise A uvede podle potřeby označení „EU cumulation“, „Norway cumulation“, „Switzerland cumulation“, „Turkey cumulation“, „regional cumulation“, „extended cumulation with country x“ nebo „Cumul UE“, „Cumul Norvège“, „Cumul Suisse“, „Cumul Turquie“, „cumul régional“, „cumul étendu avec le pays x“.
Pododdíl 3
Postupy při propuštění do volného oběhu v Evropské unii
Článek 97n
1. Osvědčení o původu zboží na tiskopise A nebo prohlášení o faktuře se předkládají celním orgánům členských států dovozu v souladu s postupy týkajícími se celního prohlášení.
2. Doklady o původu, které jsou celním orgánům země dovozu předloženy po uplynutí doby platnosti stanovené v čl. 97k odst. 5, mohou být přijaty pro účely uplatnění celních preferencí, pokud lhůta k předložení těchto dokladů nemohla být dodržena na základě mimořádných okolností. V ostatních případech opožděného předložení mohou celní orgány země dovozu přijmout doklady o původu, pokud byly příslušné produkty cením orgánům předloženy před uplynutím uvedené lhůty.
Článek 97o
1. Jsou-li na žádost dovozce za podmínek stanovených celními orgány členského státu dovozu po částech dováženy rozložené nebo nesložené produkty ve smyslu všeobecného pravidla 2 písm. a) pro výklad harmonizovaného systému spadající do tříd XVI a XVII nebo čísel 7308 a 9406 harmonizovaného systému, lze celním orgánům předložit jediný doklad o původu těchto produktů při dovozu první části.
2. Na žádost dovozce může být za podmínek stanovených celními orgány členského státu dovozu těmto orgánům předložen doklad o původu při dovozu první zásilky, jestliže zboží
a)
je dováženo v rámci pravidelných a trvalých operací značné obchodní hodnoty;
b)
je předmětem téže kupní smlouvy a strany této smlouvy jsou usazeny v zemi vývozu nebo v členském státě/členských státech;
c)
je zařazeno do stejného kódu (osm číslic) kombinované nomenklatury;
d)
pochází výhradně od stejného vývozce, je určeno pro stejného dovozce a podléhá vstupním formalitám u stejného celního úřadu stejného členského státu.
Tento postup lze použít na období určené příslušnými celními orgány.
Článek 97p
1. Jsou-li původní produkty umístěny pod dohled celního úřadu jednoho členského státu, je možné nahradit původní doklad o původu jedním nebo více osvědčeními o původu zboží na tiskopise A pro účely zaslání všech nebo některých z těchto produktů na jiné místo v Evropské unii nebo případně do Norska, Švýcarska nebo Turecka.
2. Náhradní osvědčení o původu zboží na tiskopise A vydává celní úřad, pod jehož dohledem se produkty nacházejí. Náhradní osvědčení se vydává na základě písemné žádosti zpětného vývozce.
3. V náhradním osvědčení musí být v kolonce vpravo nahoře uveden název prostřednické země, v níž bylo náhradní osvědčení vydáno. V kolonce 4 se uvede poznámka „Replacement certificate“ nebo „Certificat de remplacement“ a datum vydání původního osvědčení o původu zboží a jeho pořadové číslo. V kolonce 1 se uvede jméno zpětného vývozce. V kolonce 2 může být uvedeno jméno konečného příjemce. Veškeré údaje o znovu vyvezených produktech uvedené na původním osvědčení se zapíší do kolonek 3 až 9 a odkazy na fakturu zpětného vývozce se uvedou v kolonce 10.
4. V kolonce 11 musí být uveden úřední záznam celních orgánů, které náhradní osvědčení vydaly. Odpovědnost těchto orgánů se týká pouze vydání náhradního osvědčení. V kolonce 12 se uvede země původu a země určení obsažená v původním osvědčení. Tuto kolonku musí podepsat zpětný vývozce. Zpětný vývozce, který kolonku podepsal v dobré víře, neodpovídá za správnost údajů v původním osvědčení.
5. Celní úřad, který je požádán o provedení operace uvedené v odstavci 1, zaznamená do původního osvědčení hmotnost, čísla a druh odesílaných produktů a pořadová čísla jednoho nebo vce odpovídajících náhradních osvědčení. Původní osvědčení musí tento celní úřad uchovávat po dobu nejméně tří let. K náhradnímu osvědčení může být přiložena fotokopie původního osvědčení.
6. V případě produktů, které využívají celních preferencí na základě odchylky přiznané v souladu s článkem 89, se postup stanovený v tomto článku použije jen tehdy, jsou-li tyto produkty určeny pro Evropskou unii. V případě, že dotyčný produkt získal status původu prostřednictvím regionální kumulace, může být náhradní osvědčení vydáno pouze při zasílání produktů do Norska, Švýcarska nebo Turecka, pokud tyto země uplatňují stejná pravidla regionální kumulace jako Evropská unie.
Článek 97q
1. Produkty, které jsou posílány v drobných zásilkách soukromými osobami soukromým osobám nebo se nacházejí v osobních zavazadlech cestujících, se považují za původní produkty využívající celních preferencí uvedených v článku 66, aniž by bylo třeba předložit osvědčení o původu zboží na tiskopise A nebo prohlášení na faktuře, pokud:
a)
tyto produkty
i)
nejsou dováženy za obchodním účelem,
ii)
byly prohlášeny za produkty splňující podmínky nezbytné pro využívání systému;
b)
není pochyb o pravdivosti prohlášení uvedeného v písm. a) bodu ii).
2. Dovoz se nepovažuje za dovoz za obchodním účelem, jsou-li splněny všechny tyto podmínky:
a)
dovoz je příležitostný;
b)
dovoz je tvořen výhradně produkty pro osobní potřebu příjemců nebo cestujících či jejich rodin;
c)
z povahy a množství produktů je zřejmé, že neslouží žádnému obchodnímu účelu.
3. Celková hodnota produktů uvedených v odstavci 2 nesmí u malých zásilek překročit 500 EUR a u produktů nacházejících se v osobních zavazadlech cestujících 1 200 EUR.
Článek 97r
1. Zjištěním drobných rozporů mezi údaji uvedenými v osvědčení o původu zboží na tiskopise A nebo v prohlášení na faktuře a údaji v dokladech, které byly celním orgánům předloženy za účelem splnění celních formalit při dovozu produktů, není zapříčiněna neplatnost osvědčení nebo prohlášení, je-li řádně prokázáno, že se daný doklad vztahuje na předložené produkty.
2. Zjevné formální chyby v osvědčení o původu zboží na tiskopise A, v průvodním osvědčení EUR.1 nebo v prohlášení na faktuře nevedou k odmítnutí dokladů, nejsou-li chyby takové povahy, že vyvolávají pochybnost o správnosti údajů obsažených v těchto dokladech.
Pododdíl 4
Způsoby správní spolupráce
Článek 97s
1. Zvýhodněné země sdělí Komisi názvy a adresy vládních orgánů na svém území příslušných pro vydávání osvědčení o původu zboží na tiskopise A, vzory otisků razítek, která tyto orgány používají, a názvy a adresy vládních orgánů příslušných ke kontrole osvědčení o původu zboží na tiskopise A a prohlášení na faktuře.
Komise tyto údaje sdělí celním orgánům členských států. Jsou-li tato sdělení činěna formou aktualizace předchozích sdělení, uvede Komise datum začátku platnosti nových razítek v souladu s údaji poskytnutými příslušnými vládními orgány zvýhodněných zemí. Tyto informace jsou důvěrné; má-li však být zboží propuštěno do volného oběhu, mohou dotyčné celní orgány dovolit dovozci nebo jeho řádně pověřenému zástupci, aby se seznámil se vzory otisků razítek.
Zvýhodněné země, které již poskytly informace vyžadované v prvním pododstavci, nemají povinnost tyto informace poskytnout znovu, pokud nedošlo ke změně.
2. Pro účely čl. 97k odst. 4 Komise v řadě C Úředního věstníku Evropské unie zveřejní datum, ke kterému země nebo území přijatá/é nebo znovu přijatá/é jako zvýhodněná země s ohledem na produkty uvedené v nařízení (ES) č. 732/2008 splnila/o povinnosti uvedené v odstavci 1.
3. Komise na žádost příslušných orgánů zvýhodněných zemí zašle zvýhodněným zemím vzory otisků razítek používaných celními orgány členských států pro vydávání průvodních osvědčení EUR.1.
Článek 97t
1. Dodatečné ověření osvědčení o původu zboží na tiskopise A a prohlášení na faktuře se provádí nahodile anebo vždy v případech, kdy mají celní orgány členských států odůvodněné pochybnosti o pravosti těchto dokladů, o statusu původu dotyčných produktů nebo o splnění jiných povinností stanovených v tomto oddíle.
2. Při podávání žádosti o dodatečné ověření vrátí celní orgány členských států osvědčení o původu zboží na tiskopise A a fakturu, pokud byla předložena, prohlášení na faktuře nebo kopii těchto dokladů příslušným vládním orgánům zvýhodněné země vývozu, a případně uvedou důvody pro tuto žádost. Spolu s žádostí o ověření se zašlou veškeré získané dokumenty a informace nasvědčující, že informace uvedené v dokladu o původu jsou nesprávné.
Jestliže se celní orgány členských států rozhodnou pozastavit uplatňování celních preferencí až do výsledku ověření, nabídne se dovozci pod podmínkou ochranných opatření, která jsou považována za nezbytná, možnost propuštění produktů.
3. Pokud byla podána žádost o dodatečné ověření, musí být ověření provedeno a jeho výsledky sděleny celním orgánům členských států ve lhůtě nejvýše šesti měsíců nebo v případě žádostí zaslaných Norsku, Švýcarsku nebo Turecku za účelem ověření náhradních dokladů o původu vystavených na jejich území na základě osvědčení o původu zboží na tiskopise A nebo prohlášení na faktuře vydaného ve zvýhodněné zemi ve lhůtě nejvýše osmi měsíců od data zaslání žádosti. Z výsledků musí být zřejmé, zda se dotyčný doklad o původu vztahuje na skutečně vyvezené produkty a zda lze tyto produkty považovat za produkty pocházející ze zvýhodněné země.
4. V případě osvědčení o původu zboží na tiskopise A vydaných na základě dvoustranné kumulace musí odpověď obsahovat jednu nebo více kopií průvodních osvědčení EUR.1, nebo případně odpovídajících prohlášení na faktuře.
5. Jestliže v případě odůvodněných pochybností po uplynutí šestiměsíční lhůty uvedené v odstavci 3 neobdrží celní orgány odpověď nebo jestliže odpověď neobsahuje údaje, které postačují k určení pravosti daného dokladu nebo o skutečném původu produktů, zašle se příslušnému orgánu druhé sdělení. Jestliže ve lhůtě čtyř měsíců od data zaslání tohoto druhého sdělení nejsou celním orgánům sděleny výsledky ověření nebo jestliže výsledky neumožňují určit pravost daného dokladu skutečný původ produktů, odmítnou příslušné orgány uplatnit celní preference, s výjimkou existence mimořádných okolností.
6. Pokud ověřovací postup nebo jiné dostupné informace naznačují, že jsou porušována pravidla původu, provede zvýhodněná země vývozu z vlastního podnětu nebo na žádost celních orgánů členských států potřebná šetření nebo přijme vhodná opatření, aby tato šetření byla provedena dostatečně rychle s cílem tyto přestupky odhalit a předcházet jim. Za tím účelem se Komise nebo celní orgány členských států mohou šetření účastnit.
7. Pro účely dodatečného ověření osvědčení o původu zboží na tiskopise A uchovávají vývozci veškeré příslušné doklady prokazující status původu dotčených produktů a příslušné vládní orgány zvýhodněné země vývozu uchovávají kopie osvědčení a rovněž veškeré související vývozní doklady. Tyto doklady se uchovávají po dobu alespoň tří let od konce roku, ve kterém bylo osvědčení o původu na tiskopise A vydáno.
Článek 97u
1. Články 97s a 97t se také použijí mezi zeměmi stejného regionálního sdružení pro účely poskytování informací Komisi nebo celním orgánům členských států a dodatečného ověřování osvědčení o původu zboží na tiskopise A nebo prohlášení na faktuře vydaných v souladu s pravidly pro regionální kumulaci původu.
2. Pro účely článků 85, 97m a 97p obsahuje dohoda uzavřená mezi Evropskou unií, Norskem, Švýcarskem a Tureckem mimo jiné závazek vzájemně si poskytovat nezbytnou podporu v záležitostech správní spolupráce.
Pro účely čl. 86 odst. 7 a 8 a článku 97k se země, se kterou Evropská unie uzavřela platnou dohodu o volném obchodu a která se zavázala k účasti na rozšířené kumulaci se zvýhodněnou zemí, rovněž zaváže k poskytování podpory v záležitostech správní spolupráce zvýhodněné zemi stejným způsobem, kterým by tuto podporu poskytla celním úřadům členských států v souladu s příslušnými ustanoveními dotyčné dohody o volném obchodu.
Pododdíl 5
Postupy týkající se dvoustranné kumulace
Článek 97v
1. Status původu produktů Evropské unie se prokazuje buď:
a)
předložením průvodního osvědčení EUR.1 podle vzoru uvedeného v příloze 21 nebo
b)
předložením prohlášení na faktuře, jehož znění je uvedeno v příloze 18. Prohlášení na faktuře může vyhotovit kterýkoli vývozce pro zásilky obsahující původní produkty, jejichž celková hodnota nepřekračuje 6 000 EUR, nebo schválený vývozce Evropské unie.
2. Vývozce nebo jím zmocněný zástupce uvede v kolonce 2 průvodního osvědčení EUR.1 slova „GSP beneficiary countries“ a „EU“ nebo „Pays bénéficaires du SPG“ a „UE“.
3. Ustanovení tohoto oddílu o vydávání, používání a dodatečném ověřování osvědčení o původu zboží na tiskopise A se použijí přiměřeně na průvodní osvědčení EUR.1 a, s výjimkou ustanovení o jejich vydávání, na prohlášení na faktuře.
4. Celní orgány členského státu mohou povolit kterémukoli vývozci (dále jen „schválený vývozce“), který často odesílá produkty pocházející z Evropské unie v rámci dvoustranné kumulace, aby vyhotovoval prohlášení na faktuře bez ohledu na hodnotu dotčených produktů, pokud tento vývozce celním orgánům uspokojivým způsobem poskytne veškeré záruky nezbytné k ověření:
a)
statusu původu produktů a
b)
splnění ostatních podmínek platných v dotyčném členském státě.
5. Celní orgány mohou udělení statusu schváleného vývozce podmínit splněním jakýchkoli podmínek, které považují za vhodné. Celní orgány přidělí schválenému vývozci číslo celního povolení, které se uvádí v prohlášení na faktuře.
6. Celní orgány sledují, jakým způsobem schválený vývozce povolení využívá. Celní orgány mohou povolení kdykoli odejmout.
Mohou povolení odejmout ve všech těchto případech:
a)
schválený vývozce již neskýtá záruky uvedené v odstavci 4;
b)
schválený vývozce nesplňuje podmínky uvedené v odstavci 5;
c)
schválený vývozce jakýmkoli způsobem udělené povolení zneužívá.
7. Schválený vývozce není povinen podepisovat prohlášení na faktuře, jestliže se schválený vývozce celním orgánům písemně zaváže, že přebírá plnou odpovědnost za jakékoli prohlášení na faktuře, které schváleného vývozce identifikuje, jako by je schválený vývozce vlastnoručně podepsal.
Pododdíl 6
Ceuta a Melilla
Článek 97w
Ustanovení tohoto oddílu o vydávání, používání a dodatečném ověřování dokladů o původu se použijí přiměřeně na produkty vyvážené ze zvýhodněné země do Ceuty a Melilly a na produkty vyvážené z Ceuty a Melilly do zvýhodněné země za účelem dvoustranné kumulace.
Ceuta a Melilla se považují za jediné území.
Španělské celní orgány zajistí použití tohoto oddílu v Ceutě a Melille.“
(3)
V části I hlavě IV kapitole 2 oddíle 2 se před pododdíl 1 vkládá článek 97x, který zní:
„Článek 97x
1. Pro účely tohoto oddílu se použijí tyto definice:
a)
„výrobou“ se rozumí každé opracování nebo zpracování, včetně sestavování;
b)
„materiálem“ se rozumí jakékoli příměsi, suroviny, komponenty, části apod., které jsou používány při výrobě produktu;
c)
„produktem“ nebo „výrobkem“ se rozumí vyráběný produkt nebo výrobek, i když je zamýšleno jeho pozdější využití v jiné výrobní operaci;
d)
„zbožím“ se rozumí jak materiál, tak produkty či výrobky;
e)
„celní hodnotou“ se rozumí hodnota určená v souladu s Dohodou o provádění článku VII Všeobecné dohody o clech a obchodu (Dohoda Světové obchodní organizace o celní hodnotě) z roku 1994;
f)
„cenou ze závodu“ v seznamu v příloze 15 se rozumí cena zaplacená za produkt ze závodu výrobci, v jehož podniku došlo k poslednímu opracování nebo zpracování, pokud tato cena zahrnuje hodnotu veškerého použitého materiálu po odečtení případných vnitřních daní, které se vracejí nebo mohou být vráceny při vývozu získaného produktu.
V případě, že skutečná zaplacená cena neodráží veškeré náklady související s výrobou produktu, které byly skutečně vynaloženy ve zvýhodněné zemi, rozumí se cenou ze závodu součet všech těchto nákladů po odečtení případných vnitřních daní, které se vracejí nebo mohou být vráceny při vývozu získaného produktu;
g)
„hodnotou materiálů“ v seznamu v příloze 15 se rozumí celní hodnota v okamžiku dovozu použitých nepůvodních materiálů, nebo není-li známa a nelze-li ji určit, první ověřitelná cena zaplacená za tyto materiály v Evropské unii nebo ve zvýhodněné zemi ve smyslu čl. 98 odst. 1. Pokud je třeba určit hodnotu použitých původních materiálů, použije se tento pododstavec přiměřeně;
h)
„kapitolami“, „čísly“ a „položkami“ či „podpoložkami“ se rozumí kapitoly, čísla a položky či podpoložky (čtyř- nebo šestimístné číselné kódy) používané v nomenklatuře, která tvoří harmonizovaný systém;
i)
„zařazením“ se rozumí zařazení produktu nebo materiálu do určitého čísla nebo položky či podpoložky harmonizovaného systému;
j)
„zásilkou“ se rozumí produkty, které:
-
buď zasílá současně jeden vývozce jednomu příjemci, nebo
-
které jsou dopravovány na podkladě jediného přepravního dokladu od vývozce k příjemci, a pokud tento doklad neexistuje, na podkladě jediné faktury.
2. Pro účely odst. 1 písm. f) může pojem „výrobce“ uvedený v odst. 1 písm. f) prvním pododstavci v případě, kdy bylo poslední opracování nebo zpracování zadáno výrobci, odkazovat na podnik, který subdodavatele zaměstnal.“
(4)
V článku 99 se doplňuje nové písmeno d)a, které zní:
„d)a
produkty z poražených zvířat tam narozených či vylíhnutých a odchovaných;“.
(5)
Ustanovení čl. 101 odst. 1 se mění takto:
a)
písmeno g) se nahrazuje tímto:
„g)
operace barvení nebo ochucování cukru nebo tvarování cukru; částečné nebo úplné mletí krystalového cukru;“;
b)
písmeno m) se nahrazuje tímto:
„m)
prosté mísení produktů, též různých druhů; mísení cukru s jiným materiálem;“;
c)
vkládá se nové písmeno m)a, které zní:
„m)a
prosté přidávání vody nebo ředění, dehydratace nebo denaturace produktů;“.
(6)
Vkládá se nová příloha 13a uvedená v příloze I tohoto nařízení.
(7)
Vkládá se nová příloha 13b uvedená v příloze II tohoto nařízení.
(8)
Vkládá se nová příloha 13c uvedená v příloze III tohoto nařízení.
(9)
Vkládá se nová příloha 13d uvedená v příloze IV tohoto nařízení.
(10)
V příloze 14 v poznámce 1 a 3.1 se výraz „článků 69 a 100“ nahrazuje výrazem „článku 100“.
(11)
Příloha 17 se mění v souladu s přílohou V tohoto nařízení.
(12)
Příloha 18 se nahrazuje zněním uvedeným v příloze VI tohoto nařízení.
Článek 2
Zvýhodněné země předloží Komisi závazek v souladu s čl. 68 odst. 3 nařízení (ES) č. 2454/93 ve znění tohoto nařízení a informace požadované článkem 69 uvedeného nařízení alespoň tři měsíce před vlastním použitím systému registrovaných vývozců na jejich území.
Komise nejpozději dne 1. července 2016 a 1. července 2019 přezkoumá stav přípravy zvýhodněných zemí na použití systému registrovaných vývozců. Komise navrhne veškeré nezbytné úpravy.
Článek 3
1. Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
2. Použije se ode dne 1. ledna 2011.
3. S výhradou odstavce 4 tohoto článku se čl. 1 odst. 1, pokud se vztahuje k článkům 68 až 71, 90 až 97i a čl. 97j odst. 2, a čl. 1 odst. 8 a 9 použijí ode dne 1. ledna 2017.
4. Zvýhodněné země, které nejsou schopny provést systém registrovaných vývozců k datu uvedenému v odstavci 3 a které před 1. červencem 2016 podají Komisi písemnou žádost nebo k jejichž systému registrovaných vývozců Komise v souladu s čl. 2 druhým pododstavcem navrhla úpravy, mohou až do dne 1. ledna 2020 i nadále používat ustanovení hlavy IV kapitoly 2 oddílu 1A a příloh 17 a 18 nařízení (ES) č. 2454/93 ve znění tohoto nařízení.
5. Ustanovení čl. 1 odst. 2 se použijí do data stanoveného v odstavci 3 nebo pro zvýhodněné země uvedené v odstavci 4 do data stanoveného v odstavci 4.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 18. listopadu 2010.