EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING (EU) Nr. 1342/2011
af 13. december 2011
om ændring af forordning (EF) nr. 1931/2006 med henblik på at inddrage Kaliningrad-enklaven og bestemte polske administrative distrikter i et område, der betragtes som grænseområde
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions Funktionsmåde, særlig artikel 77, stk. 2, litra b),
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,
efter den almindelige lovgivningsprocedure (1), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Unionens regler om lokal grænsetrafik, der er fastlagt i forordning (EF) nr. 1931/2006 af 20. december 2006 om fastsættelse af regler for lokal grænsetrafik ved medlemsstaternes ydre landgrænser og om ændring af Schengenkonventionen (2), som har været gældende siden 2007, har forhindret, at der er opstået hindringer for handel, for social og kulturel udveksling eller for regionalt samarbejde med nabolandene samtidig med, at sikkerheden i hele Schengenområdet er blevet opretholdt.
(2)
Kaliningrad-enklaven har en usædvanlig geografisk beliggenhed. Det er et forholdsvis lille område, der er fuldstændig omsluttet af to medlemsstater, og det er den eneste enklave i Den Europæiske Union. Som følge af områdets dimensioner og befolkningsfordeling vil anvendelse af standardreglerne for definition af grænseområde resultere i, at der sker en kunstig opdeling af enklaven, hvorved nogle indbyggere opnår lettelser i den lokale grænsetrafik, medens størstedelen, herunder beboerne i Kaliningrad by, ikke opnår disse lettelser. For at fremme handel, social og kulturel udveksling og det regionale samarbejde bør der på grund af homogeniteten i Kaliningrad-enklaven indføres en særlig undtagelse til forordning (EF) nr. 1931/2006, der giver mulighed for at betragte hele Kaliningrad-enklaven som et grænseområde.
(3)
Et specifikt grænseområde i Polen bør også betragtes som et grænseområde for at forordning (EF) nr. 1931/2006 reelt kan have nogen virkning i praksis i dette område gennem øgede muligheder for handel, social og kulturel udveksling og det regionale samarbejde mellem Kaliningrad-enklaven på den ene side og de store befolkningscentre i det nordlige Polen på den anden side.
(4)
Denne forordning berører ikke den generelle definition af grænseområde og de regler og betingelser, der er fastsat i forordning (EF) nr. 1931/2006, herunder de sanktioner, medlemsstaterne kan pålægge beboere i grænseområder, der misbruger ordningen for lokal grænsetrafik.
(5)
Denne forordning bidrager til yderligere at fremme det strategiske partnerskab mellem Den Europæiske Union og Den Russiske Føderation i overensstemmelse med de prioriteringer, der er opstillet i køreplanen for et fælles område med frihed, sikkerhed og retfærdighed, og tager hensyn til de overordnede relationer mellem Den Europæiske Union og Den Russiske Føderation.
(6)
Målet for denne forordning, nemlig at inddrage Kaliningrad-enklaven og bestemte polske administrative distrikter i et område, der betragtes som grænseområde, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne og kan bedre nås på EU-plan; Unionen kan derfor vedtage foranstaltninger i overensstemmelse med nærhedsprincippet, jf. artikel 5 i traktaten om Den Europæiske Union. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går denne forordning ikke videre, end hvad der er nødvendigt for at nå dette mål.
(7)
For så vidt angår Island og Norge udgør denne forordning en udvikling af de bestemmelser i Schengenreglerne, jf. aftalen mellem Rådet for Den Europæiske Union og Republikken Island og Kongeriget Norge om disse to staters associering i gennemførelsen, anvendelsen og udviklingen af Schengenreglerne (3), der henhører under det område, der er nævnt i artikel 1, litra A, i Rådets afgørelse 1999/437/EF af 17. maj 1999 om visse gennemførelsesbestemmelser til nævnte aftale (4).
(8)
For så vidt angår Schweiz udgør denne forordning en udvikling af de bestemmelser i Schengenreglerne, jf. aftalen mellem Den Europæiske Union, Det Europæiske Fællesskab og Det Schweiziske Forbund om Det Schweiziske Forbunds associering i gennemførelsen, anvendelsen og udviklingen af Schengenreglerne (5), der henhører under det område, der er nævnt i artikel 1, litra A, i afgørelse 1999/437/EF sammenholdt med artikel 3 i Rådets afgørelse 2008/146/EF (6).
(9)
For så vidt angår Liechtenstein udgør denne forordning en udvikling af de bestemmelser i Schengenreglerne, jf. protokollen undertegnet mellem Den Europæiske Union, Det Europæiske Fællesskab, Det Schweiziske Forbund og Fyrstendømmet Liechtenstein om Fyrstendømmet Liechtensteins tiltrædelse af aftalen mellem Den Europæiske Union, Det Europæiske Fællesskab og Det Schweiziske Forbund om Det Schweiziske Forbunds associering i gennemførelsen, anvendelsen og udviklingen af Schengenreglerne (7), der henhører under det område, der er nævnt i artikel 1, litra A, i afgørelse 1999/437/EF sammenholdt med artikel 3 i Rådets afgørelse 2011/350/EU (8).
(10)
I medfør af artikel 1 og 2 i protokol (nr. 22) om Danmarks stilling, der er knyttet som bilag til traktaten om Den Europæiske Union og til traktaten om Den Europæiske Unions Funktionsmåde, deltager Danmark ikke i vedtagelsen af denne forordning, som ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Danmark. Inden seks måneder efter, at Rådet har truffet foranstaltning om denne forordning til udbygning af Schengenreglerne, træffer Danmark afgørelse om, hvorvidt det vil gennemføre denne forordning i sin nationale lovgivning, jf. artikel 4 i protokollen.
(11)
Denne forordning udgør en udvikling af de bestemmelser i Schengenreglerne, som Det Forenede Kongerige ikke deltager i, jf. Rådets afgørelse 2000/365/EF af 29. maj 2000 om anmodningen fra Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland om at deltage i visse bestemmelser i Schengenreglerne (9); Det Forenede Kongerige deltager derfor ikke i vedtagelsen af denne forordning, som ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Det Forenede Kongerige.
(12)
Denne forordning udgør en udvikling af de bestemmelser i Schengenreglerne, som Irland ikke deltager i, jf. Rådets afgørelse 2002/192/EF af 28. februar 2002 om anmodningen fra Irland om at deltage i visse bestemmelser i Schengenreglerne (10); Irland deltager derfor ikke i vedtagelsen af denne forordning, som ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Irland -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
Artikel 1
Forordning (EF) nr. 1931/2006 ændres således:
1)
I slutningen af artikel 3, nr. 2, tilføjes følgende:
»De i bilaget til denne forordning angivne områder betragtes som en del af grænseområdet«
2)
Teksten fastsat i bilaget til nærværende forordning tilføjes som bilag.
Artikel 2
Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Strasbourg, den 13. december 2011.
NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 1342/2011
ze dne 13. prosince 2011,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1931/2006, pokud jde o zahrnutí Kaliningradské oblasti a některých polských správních celků do způsobilé pohraniční oblasti
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 77 odst. 2 písm. b) této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
v souladu s řádným legislativním postupem (1),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Pravidla Unie pro malý pohraniční styk, jež jsou stanovena v nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1931/2006 ze dne 20. prosince 2006, kterým se stanoví pravidla pro malý pohraniční styk na vnějších pozemních hranicích členských států a mění Schengenská úmluva (2), a jež je v platnosti od roku 2007, brání vytváření překážek pro obchod, sociální a kulturní výměnu či regionální spolupráci se sousedními zeměmi a zároveň přispívají k ochraně bezpečnosti v celém schengenském prostoru.
(2)
Kaliningradská oblast má výjimečnou zeměpisnou polohu: jako poměrně malá oblast, jež je zcela obklopena dvěma členskými státy, představuje jedinou enklávu v Evropské unii; její tvar a rozmístění obyvatelstva jsou takové, že uplatněním běžných pravidel vymezení pohraniční oblasti by došlo k umělému rozdělení této enklávy, což by znamenalo, že někteří obyvatelé by požívali výhod malého pohraničního styku, zatímco většina obyvatel, včetně obyvatel města Kaliningradu, by tyto výhody neměla. Vzhledem k homogenní povaze Kaliningradské oblasti a za účelem zintenzivnění obchodu, sociální a kulturní výměny a regionální spolupráce by měla být zavedena zvláštní výjimka z nařízení (ES) č. 1931/2006, která by umožnila, aby byla celá Kaliningradská oblast považována za pohraniční oblast.
(3)
Aby byl zajištěn skutečný účinek uplatňování nařízení (ES) č. 1931/2006 v tomto regionu na základě lepších možností v rámci obchodu, sociální a kulturní výměny a regionální spolupráce mezi Kaliningradskou oblastí na jedné straně a významnými centry na severu Polska na straně druhé, měla by být uznána jako způsobilá pohraniční oblast také specifická pohraniční oblast na polské straně.
(4)
Tímto nařízením nejsou dotčeny obecná definice pohraniční oblasti a naprosté dodržování pravidel a podmínek stanovených v nařízení (ES) č. 1931/2006, včetně sankcí, jež členské státy ukládají obyvatelům pohraničních oblastí, kteří zneužijí režimu malého pohraničního styku.
(5)
Tento návrh přispívá k další podpoře strategického partnerství mezi Evropskou unií a Ruskou federací v souladu s prioritami stanovenými v plánu pro společný prostor svobody, bezpečnosti a práva a bere v úvahu celkové vztahy mezi Evropskou unií a Ruskou federací.
(6)
Jelikož cíle tohoto nařízení, totiž zahrnutí Kaliningradské oblasti a některých polských správních celků do způsobilé pohraniční oblasti, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a proto jej může být lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné pro dosažení tohoto cíle.
(7)
Pokud jde o Island a Norsko, rozvíjí toto nařízení ta ustanovení schengenského acquis ve smyslu Dohody uzavřené mezi Radou Evropské unie a Islandskou republikou a Norským královstvím o přidružení těchto dvou států k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis (3), která spadají do oblasti uvedené v čl. 1 bodě A rozhodnutí Rady 1999/437/ES ze dne 17. května 1999 o některých opatřeních pro uplatňování uvedené dohody (4).
(8)
Pokud jde o Švýcarsko, rozvíjí toto nařízení ta ustanovení schengenského acquis ve smyslu Dohody mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o přidružení Švýcarské konfederace k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis (5), která spadají do oblasti uvedené v čl. 1 bodě A rozhodnutí 1999/437/ES ve spojení s článkem 3 rozhodnutí Rady 2008/146/ES (6).
(9)
Pokud jde o Lichtenštejnsko, rozvíjí toto nařízení ta ustanovení schengenského acquis ve smyslu Protokolu mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím, Švýcarskou konfederací a Lichtenštejnským knížectvím o přistoupení Lichtenštejnského knížectví k Dohodě mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o přidružení Švýcarské konfederace k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis (7), která spadají do oblasti uvedené v čl. 1 bodě A rozhodnutí 1999/437/ES ve spojení s článkem 3 rozhodnutí Rady 2011/350/EU (8).
(10)
V souladu s články 1 a 2 Protokolu (č. 22) o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a Smlouvě o fungování Evropské unie, se Dánsko neúčastní přijímání tohoto nařízení a toto nařízení pro ně není závazné ani použitelné. Vzhledem k tomu, že toto nařízení navazuje na schengenské acquis, rozhodne se Dánsko v souladu s článkem 4 uvedeného protokolu do šesti měsíců ode dne přijetí tohoto nařízení Radou, zda jej provede ve svém vnitrostátním právu.
(11)
Toto nařízení rozvíjí ta ustanovení schengenského acquis, kterých se neúčastní Spojené království v souladu s rozhodnutím Rady 2000/365/ES ze dne 29. května 2000 o žádosti Spojeného království Velké Británie a Severního Irska, aby se na ně vztahovala některá ustanovení schengenského acquis (9); Spojené království se tedy nepodílí na jeho přijímání a toto nařízení pro ně není závazné ani použitelné.
(12)
Toto nařízení rozvíjí ta ustanovení schengenského acquis, kterých se neúčastní Irsko v souladu s rozhodnutím Rady 2002/192/ES ze dne 28. února 2002 o žádosti Irska, aby se na ně vztahovala některá ustanovení schengenského acquis (10); Irsko se tedy nepodílí na jeho přijímání a toto nařízení pro ně není závazné ani použitelné,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1931/2006 se mění takto:
1)
V čl. 3 bodu 2 se doplňuje věta, která zní:
„Oblasti uvedené v příloze tohoto nařízení se považují za součást pohraniční oblasti;“.
2)
Vkládá se příloha, jejíž znění je uvedeno v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné v členských státech v souladu se Smlouvami.
Ve Štrasburku dne 13. prosince 2011.