KOMMISSIONENS AFGØRELSE
af 13. juli 2011
om afgifter til fordel for Interbev
(meddelt under nummer C(2011) 4923)
(Kun den franske udgave er autentisk)
(2012/131/EU)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 108, stk. 2, første afsnit (1),
efter at have opfordret interesserede parter til at fremsætte bemærkninger i overensstemmelse med artikel 108, stk. 2, første afsnit, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde og under henvisning til disse bemærkninger og
ud fra følgende betragtninger:
I SAGSFORLØB
(1)
I forlængelse af de oplysninger, som Europa-Kommissionen havde fået om den omhandlede foranstaltning, adspurgte den ved brev af 2. oktober 2001 de franske myndigheder om denne foranstaltning. Frankrigs Faste Repræsentation ved Den Europæiske Union svarede Kommissionen ved brev af 9. november 2001.
(2)
Da foranstaltningen er blevet indført uden forudgående tilladelse fra Kommissionen, er den blevet opført i registret over uanmeldt støtte under nummer NN 39/03.
(3)
Kommissionen indledte ved brev af 9. juli 2003 (ref. K(2003) 2057 endelig) proceduren efter artikel 108, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF) over for den omhandlede støtte.
(4)
Beslutningen om at indlede proceduren blev offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende (2). Kommissionen opfordrede de øvrige medlemsstater og andre interesserede parter til at fremsætte bemærkninger til den omhandlede støtte. Kommissionen har ikke modtaget bemærkninger fra interesserede parter. De franske myndigheder fremsendte deres bemærkninger ved brev af 8. og 10. oktober 2003, 13. september 2005 og 29. september 2005.
(5)
Den 25. februar 2011 blev der sendt en anmodning om supplerende oplysninger til Frankrig. Der blev afholdt et møde den 29. marts 2011.
(6)
De franske myndigheder svarede ved brev af 24. maj 2011.
II BESKRIVELSE AF DEN OMHANDLEDE FORANSTALTNING
1. AFGIFTER TIL FORDEL FOR INTERBEV
1.1. BRANCHEORGANISATIONERNE OG ORDNINGEN MED FRIVILLIGE AFGIFTER, DER BLEV GJORT OBLIGATORISKE
(7)
Brancheorganisationer er sektoropdelte organisationer, som består af de mest repræsentative faggrupper inden for landbrugsproduktion og evt. inden for forarbejdning, afsætning og distribution. Brancheorganisationerne skal godkendes af den kompetente administrative myndighed. Brancheorganisationerne og deres opgaver og funktion er reguleret ved § L.631-1 ff. i Code rural (landbrugsloven). De kompetente myndigheder skal kontrollere, at forskellige kriterier er opfyldt, før de kan godkende en brancheorganisation. De skal bl.a. sikre sig, at organisationens vedtægter er i overensstemmelse med loven (§ L.632-1 i Code rural), og at de foreninger, der er medlemmer af brancheorganisationen, er repræsentative.
(8)
Brancheorganisationerne har til formål at træffe foranstaltninger, der er til gavn for alle virksomheder i sektoren, og kan indgå de aftaler, der er brug for. Disse aftaler og de frivillige afgifter, der opkræves for at finansiere foranstaltningerne i disse aftaler, kan efterfølgende - forudsat at de er i overensstemmelse med de målsætninger, der er opstillet i loven - blive gjort obligatoriske (»udvidet«) for alle aktører i sektoren ved udstedelse af en tværministeriel bekendtgørelse (arrêté), uanset om disse aktører er tilsluttet en faglig organisation, der er medlem af brancheorganisationen. Det egentlige formål med disse aftaler er at forbedre kendskabet til markedet, styrke de faglige relationer, højne kvaliteten og iværksætte salgsfremstød. Ifølge Code rural må aftalerne kun udvides, hvis de er af »fælles interesse« og baseret på foranstaltninger, der er »i overensstemmelse med almene hensyn og forenelige med reglerne i den fælles landbrugspolitik« (jf. § L.632-3 i Code rural).
(9)
De nærmere regler om opkrævningen og fordelingen af de frivillige afgifter, der gøres obligatoriske, fastsættes individuelt i aftalen med brancheforeningen.
1.2. STATENS ROLLE
(10)
Selv om brancheorganisationerne er privatretlige juridiske personer og finansieres af de afgifter, der betales i den pågældende sektor, er der også brug for statslig medvirken, for at ordningen med obligatoriske frivillige afgifter kan fungere. Staten har bl.a. følgende opgaver:
a)
Brancheorganisationen skal godkendes af de offentlige myndigheder og overholde målsætningerne for den nationale landbrugspolitik og den fælles landbrugspolitik (jf. betragtning 7 og 8), før den kan anmode om udvidelse af en aftale.
b)
Når brancheorganisationer er blevet godkendt, kan de anmode staten om at gøre deres aftaler obligatoriske ved en tværministeriel bekendtgørelse, der udvider disse aftaler. Alle erhvervsdrivende inden for det pågældende produktionsområde skal herefter betale den obligatoriske frivillige afgift, som opkræves af en repræsentativ brancheorganisation (jf. betragtning 8).
c)
De enkelte brancheorganisationer skal i henhold til § L.632-8-1 i Code rural fremsende aktivitetsrapporter og en statusrapport om hver aftale til de kompetente myndigheder.
2. FORMÅLET MED STØTTEN
(11)
Formålet med den pågældende støtte er at iværksætte foranstaltninger vedrørende forskning og udvikling, teknisk bistand og salgsfremme (reklame) til fordel for avlssektoren.
2.1. DE AFGIFTER, DER ER INDFØRT AF INTERBEV
(12)
Denne afgørelse omhandler to typer af brancheafgifter, som de offentlige myndigheder har gjort obligatoriske. Det drejer sig dels om afgiften på kød og slagtebiprodukter til konsum fra kvæg og får samt på levende kvæg og får, der forsendes til andre EU-lande eller eksporteres (»kødafgiften«), dels om afgiften til den nationale husdyrbrugsfond (Fonds national de l’élevage - FNE) (»FNE-afgiften«).
(13)
Denne afgørelse vedrører følgende brancheaftaler, hvori der indføres afgifter til fordel for Interbev:
Afgifter på kød
Afgifter til fordel for Fonds national de l’élevage (FNE)
Brancheaftale
Udvidelsesbekendtgørelse
Brancheaftale
Udvidelsesbekendtgørelse
25.7.1995
18.12.1995
15.6.1994
18.12.1995
12.6.2001
19.9.2001
19.4.2001
(14)
Interbev (Association nationale interprofessionnelle du bétail et des viandes) er en fransk brancheorganisation inden for husdyr- og kødsektoren. Interbev blev oprettet den 9. oktober 1979 på initiativ af en række interesseorganisationer i husdyr- og kødbranchen (kvæg, får og heste) og godkendt ved bekendtgørelse af 18. november 1980 (3). Dens opgave er at forsvare og fremme husdyrbranchens fælles interesser og dens industrielle, faglige og handelsmæssige aktiviteter. Interbev blev i 1980 godkendt som brancheorganisation for husdyr- og kødsektoren. Den består af 13 nationale faglige organisationer, der repræsenterer de forskellige erhverv inden for husdyr- og kødsektoren, dvs. opdrættere, opkøbere, slagtere, grossister, industrifolk og distributører.
(15)
Interbevs to hovedopgaver består i at udarbejde brancheaftaler og sikre den fælles kommunikation. Hertil kommer forskningsprogrammer i kødsektoren. De brancheaftaler, der undertegnes i Interbevs regi, fastlægger reglerne for aktiviteterne i sektoren. Disse aftaler kan blive forelagt de offentlige myndigheder inden for rammerne af udvidelsesproceduren. Efter at udvidelsen er blevet kundgjort ved en fælles bekendtgørelse udstedt af landbrugs- og økonomiministerierne, bliver de foranstaltninger, som brancheaftalen omfatter, obligatoriske for alle erhvervsdrivende i hele sektoren.
2.2. KØDAFGIFTEN
(16)
Ved brancheaftalen af 25. juli 1995, der blev udvidet ved bekendtgørelse af 18. december 1995 (4), lagde Interbev en afgift på kød og slagtebiprodukter til konsum fra kvæg og får samt på levende kvæg og får, der forsendes til andre EU-lande eller eksporteres.
(17)
Afgiften blev lagt på tre kategorier af kød og/eller dyr og bestod af:
a)
en afgift på kød og slagtebiprodukter til konsum fra dyr slagtet i Frankrig: 0,084 franske francs (FRF) (5) pr. kg slagtevægt indbetalt af den fysiske eller juridiske person, der var ejer eller medejer af dyret på slagtetidspunktet
b)
en afgift på kød, der blev indført fra EU-lande eller tredjelande til konsum i Frankrig: 0,042 FRF/kg indbetalt af den fysiske eller juridiske person, der var den første ejer eller medejer af kødet på fransk område
c)
en afgift på levende kvæg og får, der blev forsendt til andre EU-lande eller eksporteret til tredjelande: 7 FRF/dyr indbetalt af den fysiske eller juridiske person, der var den sidste ejer eller medejer af dyrene på fransk område.
(18)
Brancheaftalen af 25. juli 1995 blev erstattet af brancheaftalen af 12. juni 2001, som blev udvidet ved bekendtgørelse af 19. september 2001 (6). Det fremgår af bekendtgørelsens § 1, at aftalen udvides for en periode på tre år regnet fra datoen fra bekendtgørelsens offentliggørelse, dvs. indtil den 30. september 2004.
(19)
Brancheaftalen af 12. juni 2001 betød, at afgifterne blev videreført for den omfattede kategori af kød og/eller dyr, og at afgiften blev forhøjet med 0,1574 FRF (0,024 EUR) for kød og slagtebiprodukter til konsum fra dyr slagtet i Frankrig, 0,0656 FRF (0,010 EUR) for kød, der blev indført fra EU-lande eller tredjelande til konsum i Frankrig, og 11,15 FRF (1,7 EUR) for levende kvæg og får, der blev forsendt til andre EU-lande eller eksporteret til tredjelande.
(20)
Aftalen af 12. juni 2001 åbnede også mulighed for delvis refusion af afgiften på dyrene, når de blev forsendt til andre EU-lande eller eksporteret til tredjelande. Refusionssatsen udgjorde 0,0656 FRF/kg (0,010 EUR).
(21)
Afgiften på kød, der indføres til konsum i Frankrig, blev i forbindelse med udvidelserne i 1995 og 2001 undtaget fra den pågældende ordning. Disse produkter pålægges derfor ikke den obligatoriske kødafgift.
2.3. FNE-AFGIFTEN
(22)
Ved en brancheaftale af 15. juni 1994, som blev udvidet ved bekendtgørelse af 18. december 1995 (7) og ved bekendtgørelse af 19. september 2001 (8), indførte Interbev en afgift til fordel for husdyrbrugsfonden (FNE). Det fremgår af den sidstnævnte bekendtgørelse, at aftalen udvides for en periode på tre år regnet fra datoen fra bekendtgørelsens offentliggørelse, dvs. indtil den 30. september 2004.
(23)
Der var to hovedformål med at oprette denne erhvervsfond, der forvaltes af Confédération nationale de l’élevage (den nationale sammenslutning af husdyravlere - CNE), nemlig dels at fremme omstruktureringen af serviceorganisationerne og deres tilpasning til de kommende behov, som de stadig færre husdyravlere måtte have, fordi de er underlagt de fællesskabspolitiske bestræbelser på at begrænse produktionen, dels at bidrage til, at der vedvarende er fælles midler til at sikre fremskridt inden for genetik og anvendt forskning, som er de fremtidige nøgleområder, når det gælder om at opretholde husdyrbrugets konkurrenceevne.
(24)
En afgift, der skal finansiere denne fond, opkræves hos fysiske eller juridiske personer, som er ejere eller medejere af kvæg og får, der slagtes i Frankrig. Ifølge de seneste oplysninger, som de franske myndigheder har fremlagt, blev denne afgift fastsat til 0,02 FRF/kg (0,003 EUR) slagtet nettovægt (eller 7 FRF/dyr for voksent kvæg, 2,40 FRF/dyr for kalve og 0,36 FRF/dyr for får - hhv. 1,05, 0,36 og 0,054 EUR).
(25)
Provenuet af denne afgift anvendes ifølge de franske myndigheder til forædling, genetisk information, bioteknologi og økonomiske analyser.
2.4. FORANSTALTNINGER, DER FINANSIERES AF DISSE AFGIFTER
(26)
Interbev anvender de midler, der stammer fra kødafgifterne, til tre typer af foranstaltninger:
a)
kommunikation og salgsfremme til fordel for sektoren
b)
teknisk bistand
c)
forskning og forsøg.
(27)
Hvad angår kommunikation og salgsfremme er der bl.a. tale om finansiering af kampagner rettet mod forskellige emner i tilknytning til kødprodukter af høj kvalitet og mere generiske reklamekampagner for oksekød i radio og fjernsyn samt pr-foranstaltninger. Der betales endvidere for salgsfremmende foranstaltninger på eksterne markeder og for deltagelse i erhvervsmesser og salgsudstillinger.
(28)
Foranstaltningerne vedrørende teknisk bistand er navnlig knyttet til godkendelse og kvalificering af husdyrbrugene, navnlig for at mindske de besværligheder, som de erhvervsdrivende er udsat for på disse områder. Interbev udarbejder også fælles specifikationer for branchen, medvirker til at udbrede og iværksætte kodekserne for god praksis i forbindelse med husdyravl og arbejdet med kød og bidrager til at belyse transaktionerne i alle dele af branchen.
(29)
Foranstaltningerne vedrørende forskning og forsøg er dem, der er mest tilpasset til branchens behov. Disse foranstaltninger vedrører bl.a. fødevaresikkerhed, kvalitetsstyring og dyrevelfærd.
(30)
Interbev anvender de midler, der stammer fra FNE-afgifterne, til følgende foranstaltninger:
a)
fælles foranstaltninger med henblik på forædling
b)
et edb-system til forvaltning af informationssystemerne inden for husdyravlen
c)
anvendt forskning
d)
økonomiske analyser
e)
andre foranstaltninger.
3. DEN OMHANDLEDE FORANSTALTNINGS VARIGHED
(31)
Denne afgørelse vedrører perioden fra 1996 til 2004, hvor den sidste brancheaftale, der er genstand for den foreliggende procedure, udløb.
4. STØTTEMODTAGERE
(32)
Den omhandlede støtteforanstaltning er rettet mod opdrættere af kvæg og får.
(33)
De endelige modtagere af støtten er især producenter, forarbejdere og distributører af landbrugsprodukter. De nævnte aktører kan overlade visse aktiviteter til private virksomheder.
(34)
Kommissionen kan uafhængigt af denne afgørelse tage stilling til, om proceduren for udvælgelse af de tjenesteydere, der skal udføre Interbevs aktiviteter, er forenelig med reglerne for indgåelse af offentlige aftaler.
5. BEGRUNDELSE FOR PROCEDURENS INDLEDNING (9)
(35)
Kommissionen bemærkede indledningsvis hvad angår arten af de pågældende afgifter, at den franske regering havde gjort dem obligatoriske inden for rammerne af en procedure for udvidelse af brancheaftaler. Aftalerne blev udvidet ved udstedelse af en bekendtgørelse, der blev offentliggjort i den franske statstidende (JORF). Det følger heraf, at myndighederne var nødt til at vedtage en retsakt, for at disse afgifter kunne få fuld virkning. Kommissionen fandt derfor på det tidspunkt, hvor undersøgelsesproceduren blev indledt, at der i det foreliggende tilfælde var tale om skattelignende afgifter, dvs. offentlige midler, og at støtten var ulovlig, fordi den ikke var blevet anmeldt.
(36)
Ifølge punkt 194 i EF-rammebestemmelserne for statsstøtte til landbrug og skovbrug for 2007-2013 (10) (i det følgende benævnt »rammebestemmelserne for landbruget«) skal al ulovlig støtte vurderes ud fra de regler og rammebestemmelser, der var gældende på det tidspunkt, hvor støtten blev ydet. Rammebestemmelserne for landbruget har været gældende siden den 1. januar 2007. De foregående rammebestemmelser, EF-rammebestemmelserne for statsstøtte i landbrugssektoren (2000-2006) (11), gjaldt fra den 1. januar 2000. Al støtte tildelt efter denne dato skal derfor vurderes efter rammebestemmelserne fra 2000. Derimod skal enhver støtte, der er bevilget før denne dato, vurderes på baggrund af de bestemmelser og den praksis, der var gældende før den 1. januar 2000. Den omhandlede støtte er blevet ydet siden 1996.
(37)
Da der er tale om statsstøtte, som finansieres gennem en skattelignende afgift, skal Kommissionen gennemgå de foranstaltninger, der finansieres af støtten, samt finansieringen af selve støtten.
5.1. STØTTEN
5.1.1. De salgsfremmende foranstaltninger
(38)
Kommissionen bemærkede, at foreneligheden af den støtte, der blev ydet inden den 1. januar 2002, skulle efterprøves ud fra rammeordningen for statsstøtte til reklame for landbrugsprodukter og visse varer, der ikke henhører under EØF-traktatens bilag II (12), og at foreneligheden af den støtte, der blev ydet efter denne dato, skulle efterprøves ud fra EF-rammebestemmelserne for statsstøtte til reklame for produkter opført i EF-traktatens bilag I og visse produkter uden for bilag I (13). De to tekster bygger i al væsentlighed på samme principper, bl.a. de negative og positive kriterier, der skal overholdes. Hvad angår loftet over støtten, så skal sektoren bidrage med mindst 50 % af udgifterne til disse foranstaltninger. I det pågældende tilfælde blev foranstaltningerne finansieret helt af skattelignende afgifter, og sektorens finansielle bidrag når pr. definition op på dette niveau. På tidspunktet for undersøgelsesprocedurens indledning var Kommissionen således af den opfattelse, at de gældende betingelser var blevet overholdt.
5.1.2. Foranstaltningerne vedrørende teknisk bistand
(39)
Kommissionen bemærkede, at foreneligheden af den støtte, der blev ydet inden den 1. januar 2000, skulle efterprøves ud fra Kommissionens praksis, som er inspireret af forslaget om nyttige foranstaltninger vedrørende national støtte til husdyravl og husdyravlsprodukter (14), og at foreneligheden af den støtte, der blev ydet efter denne dato, skulle efterprøves ud fra rammebestemmelserne for landbruget. Kommissionens gældende praksis før 2000 og rammebestemmelserne for landbruget bygger i al væsentlighed på samme principper. For denne type af støtte er det således tilladt at yde støtte svarende til 100 % af de støtteberettigede udgifter. Støtten skal endvidere være tilgængelig for alle potentielt interesserede erhvervsfolk. På tidspunktet for undersøgelsesprocedurens indledning var Kommissionen således af den opfattelse, at de gældende betingelser var blevet overholdt.
5.1.3. Forskning og forsøg
(40)
Kommissionen bemærkede, at denne støttes forenelighed skulle efterprøves ud fra EF-rammebestemmelserne for statsstøtte til forskning og udvikling (15) og Kommissionens meddelelse om ændring af nævnte rammebestemmelser (16). En støttesats på 100 % kan således være forenelig med det indre marked, hvis de fire følgende betingelser er opfyldt: Støtten skal være af generel interesse for sektoren, oplysninger skal offentliggøres i relevante dagblade, alle interesserede parter skal have lige adgang, både hvad angår omkostninger og tid, til at udnytte resultaterne af det pågældende arbejde, og støtten skal opfylde de internationale handelskriterier, som EU har forpligtet sig til at overholde. På tidspunktet for undersøgelsesprocedurens indledning var Kommissionen således af den opfattelse, at de gældende betingelser var blevet overholdt.
5.1.4. De foranstaltninger, der blev finansieret af FNE-afgiften
(41)
Kommissionen kendte ikke den præcise art af de foranstaltninger, der blev finansieret af FNE-afgiften, som havde til formål at fremme omstruktureringen af serviceorganisationerne og deres tilpasning til opdrætternes fremtidige behov samt at bidrage til, at der vedvarende var fælles midler til at sikre fremskridt inden for genetik og anvendt forskning. Provenuet af denne afgift blev ifølge de franske myndigheder anvendt til forædling, genetisk information, bioteknologi og økonomiske analyser. Disse oplysninger var ikke tilstrækkelige til, at Kommissionen kunne konstatere, at foranstaltningerne var forenelige med de fællesskabsbestemmelser, der eventuelt skulle anvendes. På tidspunktet for undersøgelsesprocedurens indledning var Kommissionen derfor ikke i stand til at konkludere, at de foranstaltninger, der blev finansieret af FNE-afgiften, var forenelige med EF-traktaten (17).
5.2. STØTTENS FINANSIERING
5.2.1. Kødafgiften
(42)
Siden den 1. januar 1996 har afgiften bl.a. været lagt på levende kvæg og får, der forsendes til andre medlemsstater, og på okse- og fårekød, der forsendes til andre medlemsstater, selv om der i 2001 blev indført en delvis tilbagebetaling af denne afgift. Ifølge en dom afsagt af Den Europæiske Unions Domstol (i det følgende benævnt »Domstolen«) (18) skal en afgift anses for at være en overtrædelse af forbuddet mod forskelsbehandling i artikel 110 i TEUF, såfremt de fordele, der følger af anvendelsen af afgiftsprovenuet, særligt er til gavn for de af de indenlandske afgiftsbelagte produkter, der forarbejdes eller afsættes på hjemmemarkedet, idet de delvis udligner den byrde, der påhviler disse, og således belaster de indenlandske produkter, der eksporteres.
(43)
Kommissionen fandt på tidspunktet for undersøgelsesproceduren, at provenuet af afgiften på produkter og levende dyr, der forsendes til andre medlemsstater, med henblik på finansiering af Interbevs foranstaltninger vedrørende salgsfremme, teknisk bistand samt forskning og forsøg kunne være en støtteforanstaltning, som var uforenelig med traktatens regler om det indre marked og navnlig med traktatens artikel 107, og at den således finansierede statsstøtte derfor kunne være uforenelig med traktaten. Afgiften kunne nemlig tænkes at stille produktionen af disse dyr med henblik på forsendelse til andre medlemsstater ugunstigt, eftersom afgiftsprovenuets anvendelse ifølge sagens natur kunne fremme den nationale produktion, der blev afsat i Frankrig, på bekostning af den nationale produktion, der blev eksporteret, og eftersom afgiftsniveauet ikke afspejlede, at de nationale produkter, der blev markedsført i Frankrig og i andre lande, ikke blev begunstiget i samme omfang.
5.2.2. FNE-afgiften
(44)
På basis af de oplysninger, der forelå, da undersøgelsesproceduren blev indledt, havde Kommissionen ikke på daværende tidspunkt grund til at antage, at denne afgift havde belastet importerede dyr eller dyr, der blev forsendt til andre medlemsstater.
6. DE OBLIGATORISKE FRIVILLIGE AFGIFTERS OVERENSSTEMMELSE MED SYSTEMET MED FÆLLES MARKEDSORDNINGER
(45)
Med hensyn til spørgsmålet om, hvorvidt de obligatoriske frivillige afgifter var i overensstemmelse med systemet med fælles markedsordninger, jf. dommen af 22. maj 2003 i Freskot-sagen (19), mente Kommissionen ikke, at de obligatoriske frivillige afgifter i dette tilfælde havde nogen direkte eller indirekte betydning for slutprodukternes pris, eftersom produktpriserne fastsættes på det frie marked og ikke påvirkes af afgifterne. Afgiftsbyrden på kødprodukter og husdyr udlignes således af den fordel, der er forbundet med de finansierede aktiviteter. Det må derfor antages, at afgifterne ikke påvirker priserne eller kun påvirker dem i begrænset omfang.
III FRANKRIGS KOMMENTARER
(46)
De franske myndigheder fremsatte i brev af 8. og 10. oktober 2003 deres bemærkninger til Kommissionens beslutning om at indlede proceduren efter artikel 108, stk. 2, i TEUF over for den her omhandlede støtteforanstaltning.
(47)
Ved brev af 13. september og 29. november 2005 fremsatte de franske myndigheder yderligere bemærkninger som svar på Kommissionens anmodning om supplerende oplysninger.
(48)
I forlængelse af Kommissionens anmodning af 25. februar 2011 om supplerende oplysninger og mødet den 29. marts 2011 fremsendte de franske myndigheder et brev af 24. maj 2011, hvori de fremsatte yderligere bemærkninger.
(49)
De franske myndigheder bemærkede, at midler, som stammer fra brancheafgifter, der gøres obligatoriske, efter Kommissionens opfattelse må betragtes som skattelignende afgifter, der kan medføre konkurrencefordrejning på det indre marked. De franske myndigheder bemærkede ligeledes, at foranstaltningerne burde have været anmeldt. De oplyste herefter følgende:
1. DE FRANSKE MYNDIGHEDERS BEMÆRKNINGER OM OMFANGET AF KOMMISSIONENS UNDERSØGELSE
(50)
Hvad angår de afgifter, der blev opkrævet til fordel for husdyrbrugsfonden i henhold til brancheaftalen af 15. juni 1994 og til fordel for Interbev i henhold til brancheaftalen af 18. december 1995, gjorde de franske myndigheder opmærksom på, at Kommissionen havde indledt undersøgelsen ved brev af 16. januar 1995 (støttesag NN 34/95) og 18. marts 1996 og afsluttet den ved skrivelse SG (96) D/6396 af 15. juli 1996, hvori den konkluderede, at »de omhandlede foranstaltninger er udelukkende omfattet af anvendelsesområdet for Rådets forordning EØF nr. 2328/91 og skal undersøges i henhold til denne forordning. Det fremgår således af denne forordnings artikel 35, stk. 2, at traktatens artikel 92 og 93 ikke finder anvendelse«.
(51)
Til Kommissionens indvending om, at den på daværende tidspunkt ikke havde udtalt sig om Interbevs øvrige foranstaltninger (sag NN 34/95 drejede sig kun om investeringer i omlægning af malkekvægbrug), bemærkede de franske myndigheder, at de som svar på Kommissionens brev af 18. marts 1996 havde oplyst følgende: »den nationale husdyrbrugsfond har reelt til formål […] at forbedre den udvælgelse, der foregår i forbindelse med avlsarbejdet, og at støtte ikke mindst den genetiske forskning. […]« (brev af 13. september 2005).
(52)
De franske myndigheder mener derfor, at Kommissionen var fuldt informeret om de foranstaltninger vedrørende kommunikation, salgsfremme og forskning og forsøg, som Interbev finansierede, og at den kunne have bedt de franske myndigheder om at fremlægge supplerende oplysninger i forbindelse med denne sag. Da Kommissionen ikke reagerede, konkluderede myndighederne, at Kommissionen havde stillet sig tilfreds med de oplysninger, der var fremlagt.
(53)
I endnu et svar til Kommissionen, som gjorde gældende, at den havde sendt en anmodning om supplerende oplysninger (den 30. maj 1996) i tilknytning til det ovennævnte brev, bemærkede de franske myndigheder, dels at de aldrig havde modtaget denne anmodning, dels at Kommissionens manglende reaktion i perioden fra 30. maj 1996 til 2. oktober 2001 måtte anses for en stiltiende tilkendegivelse af, at de foranstaltninger, som den var bekendt med, var lovlige.
(54)
De franske myndigheder har desuden påpeget, at Kommissionen var blevet underrettet om Interbevs kommunikationsforanstaltninger i forbindelse med sag C 18/95, der drejede sig om foranstaltninger til fordel for fåreproduktion.
(55)
Når Kommissionen ikke gik videre med undersøgelsen af disse aftaler, var de franske myndigheder derfor sikre på, at Kommissionen var indforstået med, at de anvendte dem.
(56)
De franske myndigheder mente som følge heraf, at den foreliggende procedure kun vedrørte brancheaftalen af 12. juni 2001.
(57)
I brevet af 24. maj 2011 og på mødet den 29. marts 2011 gav de franske myndigheder endelig Kommissionen oplysninger for hele den pågældende periode.
2. DE FRANSKE MYNDIGHEDERS BEGRUNDELSE FOR, AT STØTTEN IKKE BLEV ANMELDT
(58)
De franske myndigheder anså det ikke for nødvendigt at anmelde de foranstaltninger, der blev iværksat ved hjælp af midler fra de afgifter til fordel for Interbev og FNE, som blev opkrævet i henhold til de nye brancheaftaler af 12. juni 2001, fordi de udelukkende blev finansieret med private midler, der kom fra den pågældende sektor.
3. FORANSTALTNINGER IVÆRKSAT AF INTERBEV
(59)
Hvad angår de foranstaltninger, Interbev iværksatte, har de franske myndigheder bemærket, at Kommissionen efter at have gennemgået oplysningerne i brevet af 9. november 2001, anså disse foranstaltninger for at være forenelige med EF-rammebestemmelserne for statsstøtte i landbrugssektoren (2000-2006) og EF-rammestemmelserne for statsstøtte til reklame for landbrugsprodukter og visse varer uden for bilag I. De har oplyst, at Interbev i den periode, der er tale om i denne afgørelse, finansierede disse foranstaltninger vedrørende reklame, teknisk bistand samt forskning og forsøg under omstændigheder svarende til dem, der er beskrevet i brevet af 9. november 2001.
4. FORSKNING OG TEKNISK BISTAND IVÆRKSAT GENNEM FNE
(60)
Med hensyn til FNE har de franske myndigheder givet følgende redegørelse i sit svar på beslutningen om at indlede proceduren (den 8. og 10. oktober 2003).
(61)
FNE-midlerne er blevet anvendt til foranstaltninger i forbindelse med teknisk bistand og anvendt forskning. De franske myndigheder har bekræftet, at disse foranstaltninger var tilrettelagt i overensstemmelse med punkt 14 og 17 i EF-rammebestemmelserne for statsstøtte i landbrugssektoren (2000-2006).
(62)
Det skal indledningsvis præciseres, at de midler, som FNE tilvejebragte, blev anvendt til følgende foranstaltninger:
a)
fælles foranstaltninger med henblik på forædling
b)
et edb-system til forvaltning af husdyrbrugenes informationssystemer
c)
anvendt forskning
d)
økonomiske analyser
e)
andre foranstaltninger.
4.1. DET GENETISKE OMRÅDE
(63)
På det genetiske område deltager FNE kun i visse fælles foranstaltninger, der iværksættes som led i den nationale forædlingsordning og fastlægges af den nationale forædlingskommission (Commission nationale d’amélioration génétique - CNAG), der består af repræsentanter for staten, industrifolk, forskere og akademikere.
(64)
FNE’s midler anvendes hovedsageligt til finansiering af foranstaltninger, der iværksættes af den genetiske afdeling under Institut de l’élevage (avlsinstituttet), hvis primære opgave er at yde støtte til de avlsorganisationer, der arbejder med forædling af drøvtyggere, udarbejde, ajourføre og videreudvikle specifikationer for arbejdsprocedurer, kontrollere valoriserings- og registreringsprocedurerne for de fælles datakæder, der er nødvendige for at foretage genetisk vurdering af avlsdyr, tilpasse indekseringsprocedurerne i samarbejde med INRA (det nationale institut for landbrugsforskning), iværksætte procedurer for dataudveksling på internationalt plan og udsende officielle indekser i Frankrig.
4.2. FORNYELSE OG UDVIKLING AF INFORMATIONSSYSTEMERNE INDEN FOR HUSDYRAVLEN
(65)
FNE medvirker gennem sin foranstaltning til fornyelse og udvikling af informationssystemerne inden for husdyravlen til fornyelsen af det genetiske informationssystem (SIG). Fornyelsen, der gik i gang i 1995, er nødvendig for at modernisere det fælles informationssystem, der har været i brug i over 20 år, og for at strømline det med henblik på at forvalte de genetiske data mere effektivt. Systemet vil samtidig få tilført de nye funktionaliteter, der kræves af hensyn til indekseringen og for at holde omkostningerne nede.
(66)
FNE har desuden medvirket i en analyse af den økonomiske, tekniske og juridiske gennemførlighed af et planlagt professionelt informationssystem inden for husdyravlen (SPIE), der skal sikre den faglige og tværfaglige valorisering af de officielle identifikationsdata og af de øvrige data, der kan valoriseres.
4.3. AKTIVITETER INDEN FOR ANVENDT FORSKNING
(67)
FNE har ydet støtte til forskellige programmer for anvendt forskning og ønsker fortsat at være med til at undersøge spørgsmål, der har generel interesse for husdyrsektoren. Fonden har bl.a. ydet støtte til programmet for anvendt forskning og udbredelse af bioteknologiske reproduktionsmetoder (embryontransplantation, kønssortering, in vitro-befrugtning og kloning). Dette arbejde er rettet mod nye teknikker inden for embryologien, som især er interessante for den fremtidige anvendelse af molekylære markører og arbejdet med markørassisteret selektion. Programmet har ført til langt bedre resultater med klassisk embryontransplantation og gjort det muligt at udvikle og optimere den franske metode til kønssortering af embryoner, udvikle en metode til udtagning af ovocytter vha. ultralyd og forbedre in vitro-befrugtningsteknikken.
(68)
FNE har også deltaget i et pilotforskningsprojekt vedrørende homolog rekombination. Projektet, der blev gennemført af INRA og var baseret på transgenese, drejede sig om kontrolleret modificering af dyregenomer med sigte på at indsætte transgener på et bestemt sted i DNA’et. Det skal gøre det muligt at udskifte gener uden anvendelse af genmodificerede organismer.
(69)
FNE har endvidere deltaget i IDEA-programmet vedrørende elektronisk identifikation af kvæg og får. Fonden har desuden været med til at finansiere en række nationale projekter, der indgik i EU-programmet IDEA. Formålet med projekterne var at opnå en mere pålidelig identifikation af dyrene ved anvendelse af nye elektroniske teknikker.
4.4. ØKONOMISK ANALYSEARBEJDE
(70)
FNE har været med til at finansiere det økonomiske analysearbejde, der var nødvendigt for, at avlsorganisationerne kunne tage fat på de opgaver, der er forbundet med de forskellige reformer af den fælles landbrugspolitik, EU’s udvidelse, de seneste års kriser og udviklingen i de internationale relationer.
(71)
Alle disse analyser gennemføres af GEB-gruppen (groupe économique du bétail) under ledelse af Institut de l’Élevage, som sørger for, at der er sammenhæng i de aktiviteter, der efterspørges af branchen, og at de supplerer eksisterende analyser.
(72)
Der er bl.a. udarbejdet rapporter om konjunkturerne i mejeri- og kødsektoren i såvel Frankrig som Europa, detaljerede månedlige analyser af økonomien i forbindelse med den animalske produktion i Frankrig, Europa og verden og specifikke rapporter om udviklingen i priser og produktionsomkostninger, forhandlingerne inden for EU og WTO mv.
(73)
Det økonomiske observationsorgan, der er oprettet inden for rammerne af GEB, indsamler konkrete oplysninger om husdyrbrugenes drift fra opdrætternes netværk og skaber synergi mellem den makroøkonomiske og den mikroøkonomiske tilgang.
4.5. ANDRE FORANSTALTNINGER
(74)
Herudover yder FNE lejlighedsvis støtte til nye samlende projekter med henblik på at fremme husdyrbrugets tilpasning til den samfundsøkonomiske udvikling som f.eks. kodeksen for god praksis i forbindelse med husdyravl, som er det vigtigste fælles initiativ af denne art inden for Europa, og kommunikationsprojektet vedrørende opdrætterarbejdet, der blev lanceret efter den anden BSE-krise for at forbedre forholdet mellem opdrætterne og borgerne.
4.6. EF’S BESTEMMELSER
(75)
De franske myndigheder har påpeget, at alle de finansierede foranstaltninger er af generel interesse for samtlige kvæg- og fåreavlere. Der er aldrig tale om foranstaltninger, som kun er til gavn for enkelte erhvervsdrivende eller for bestemte grupper af erhvervsdrivende.
(76)
FNE dækker som regel under 50 % af omkostningerne til dette arbejde og denne forskning. For visse projekters vedkommende udgør støtten mere end 50 %, men den overstiger aldrig 100 %.
4.6.1. Teknisk bistand
(77)
Økonomiske analyser finansieres med op til 100 000 EUR pr. opdrætter over en treårig periode, og alle opdrættere skal have adgang til resultaterne af disse analyser.
4.6.2. Anvendt forskning
(78)
De franske myndigheder har oplyst, at dataene fra alle økonomiske analyser og de data, der tilvejebringes i forbindelse med de enkelte forskningsprogrammer, gøres bredt tilgængelige, såfremt der er tale om endelige data. Resultaterne af det arbejde, som fonden har ydet støtte til, offentliggøres og udbredes rutinemæssigt for at sikre, at opdrætterne og avlsorganisationerne får gavn af dem og uhindret adgang til dem.
(79)
Resultaterne udbredes ad to store kanaler, nemlig de faglige avlsorganisationer og avlsinstituttet, der udgiver en lang række tekniske og økonomiske publikationer rettet mod opdrættere og teknikere.
(80)
Eftersom arbejdet er af generel interesse, er der ingen regler om kommerciel udnyttelse af resultaterne. Det er samtlige kvæg- og fåreavlere, der er de egentlige modtagere, og som får stillet de teoretiske og praktiske resultater af arbejdet til rådighed.
(81)
De finansierede analyser giver ikke anledning til nogen direkte betaling til producenter eller forarbejdningsvirksomheder.
5. AFGIFTER PÅ DYR OG KØD, DER IMPORTERES
5.1. INTERBEV-AFGIFTERNE
(82)
Med hensyn til beskatningen af kød, der indføres til Frankrig fra bedrifter i andre medlemsstater eller tredjelande, har Kommissionen på grundlag af de oplysninger, som de franske myndigheder flere gange har fremlagt, kunnet konstatere, at de tværministerielle bekendtgørelser om udvidelse af brancheaftalerne fra 1995 og 2001 hele tiden har udelukket importeret kød fra afgifternes anvendelsesområde.
5.2. FNE-AFGIFTERNE
(83)
Kommissionen havde endelig gjort opmærksom på, at afgiften til fordel for FNE kunne anvendes for dyr, der var opdrættet uden for det nationale område, men blev indført til Frankrig for at blive slagtet.
(84)
De franske myndigheder erkendte i deres brev af 6. oktober 2003, at denne indvending var berettiget set i forhold til de fællesskabsretlige principper. De lovede derfor at ændre aftalen, så den ikke omfattede afgifter på dyr, der opdrættes uden for det nationale område, men indføres til Frankrig for at blive slagtet. De franske myndigheder oplyste, at de ville sende den nye tekst til Kommissionen, så snart den nye aftale var blevet udarbejdet og underskrevet.
(85)
De tilføjede dog, at indførslen af levende dyr i praksis var beskeden og ikke medførte nogen risiko for konkurrencefordrejning. Toldmyndighederne har oplyst, at der med hensyn til »fuldvoksent kvæg« blev indført 24 933 dyr i 2001 og 22 250 dyr i 2002. Eftersom der blev slagtet ca. 4 mio. dyr i Frankrig, udgjorde antallet af indførte levende dyr kun 0,58 % af det samlede antal slagtede dyr. Over 70 % af de indførte dyr var i øvrigt kvalitetsdyr, der blev solgt til en høj pris til et særligt konsumsegment i det nordlige Frankrig. Ser man på den gennemsnitlige importpris for disse dyr (ifølge toldvæsenet: 1,50 EUR/kg levendevægt svarende til 2,50 EUR/kg nettovægt), udgjorde FNE-afgiften på disse dyr kun ca. en tusindedel af dyrets værdi.
(86)
De franske myndigheder mener for det første, at de obligatoriske frivillige afgifter, der er blevet opkrævet, har været minimale, fordi der sjældent og senere slet ikke blev betalt afgift for importerede dyr, og for det andet, at den obligatoriske frivillige afgift udgjorde en så beskeden del af dyrenes værdi, at den ikke kunne medføre konkurrencefordrejning. I deres brev af 24. maj 2011 kom de franske myndigheder med en række konkrete eksempler på afgiftsberegninger og virksomhedsopgørelser, som viste, at der kunne ydes refusion i visse tilfælde, men at det ikke skete altid.
(87)
I brevet af 13. september 2005 og 24. maj 2011 bekræftede de franske myndigheder, at der fra 2003 kun blev opkrævet FNE-afgift af dyr, der var opdrættet og slagtet i Frankrig (20).
6. AFGIFTER PÅ DYR OG KØD, DER FORSENDES TIL ANDRE MEDLEMSSTATER
6.1. INTERBEV-AFGIFTERNE
(88)
Hvad angår afgiften på kød, der forsendes til andre medlemsstater, henviste Kommissionen til, at det kunne medføre forskelsbehandling, at der ikke blev taget hensyn til, at visse afgiftspligtige produkter blev sendt ud af landet, i afgiftsordningen. Kommissionen var også bange for, at en sådan foranstaltning kunne begunstige indenlandske produkter, der afsættes i Frankrig.
(89)
Som det fremgår af betragtning 16 ff., blev kødprodukter, som blev forsendt til andre medlemsstater, pålagt en obligatorisk frivillig afgift på 0,0126 EUR/kg og efter vedtagelsen af brancheaftalen af 12. juni 2001 en obligatorisk frivillig afgift på 0,024 EUR/kg. I denne aftale var der desuden fastsat en refusionssats på 0,010 EUR/kg.
(90)
Med hensyn til obligatoriske frivillige afgifter på dyr, der forsendes til andre medlemsstater, argumenterede de franske myndigheder i deres brev af 24. maj 2011 for, at de obligatoriske frivillige afgifter stod i rimeligt forhold til fordelene ved de foranstaltninger, der blev finansieret af disse afgifter.
(91)
De franske myndigheder forklarede, at de levende dyr, der blev sendt ud af landet, var fedekalve. Som det ses af betragtning 17 ff., blev disse dyr pålagt en obligatorisk frivillig afgift, der var beregnet pr. dyr og ikke pr. kg kød.
(92)
De franske myndigheder fremlagde derfor en beregning, der gjorde det muligt at sammenligne afgiften pr. dyr med afgiften pr. kilogram. Det fremgik således af brancheaftalen af 25. juli 1995, at den obligatoriske frivillige afgift ved slagtning var på 0,084 FRF/kg slagtevægt, og at den obligatoriske frivillige afgift ved forsendelse af levende dyr var på 7 FRF pr. dyr for voksent kvæg (§ 4). En fedekalv vejer mellem 250 og 280 kg levendevægt, hvilket i gennemsnit svarer til 163 kg kød (65 %). Afgiften på 7 FRF pr. dyr svarede derfor til en afgift på 0,042 FRF/kg, hvilket var det halve af kødafgiften.
(93)
Den samme omregningsmetode blev anvendt i brancheaftalen af 12. juni 2001. Der var fastsat følgende beløb (i euro): en obligatorisk frivillig afgift ved slagtning på 0,024 EUR/kg slagtevægt (§ 2) og en obligatorisk frivillig afgift ved forsendelse af levende dyr på 1,7 EUR/dyr for voksent kvæg (§ 4). Afgiften på 1,7 EUR/dyr for voksent kvæg svarede til en afgift på 0,0104 EUR/kg, hvilket var det halve af kødafgiften.
(94)
De franske myndigheder anslår, at de samlede indtægter (38 136 670 EUR) fra den obligatoriske frivillig afgift på produkter, der forsendes til andre medlemsstater, (levende dyr og kød) udgjorde 15 % af de samlede indtægter fra alle de obligatoriske frivillige afgifter, som Interbev opkrævede mellem 1995 og 2004 (dvs. 252 855 282 EUR). Ser man på hele perioden fra 1995 til 2004, mener de franske myndigheder, at de nævnte indtægter stod i rimeligt forhold til foranstaltningerne til fordel for produkter, der blev forsendt til andre medlemsstater.
(95)
De franske myndigheder har desuden oplyst, at dyr og kød, der blev sendt ud af Frankrig, både var omfattet af foranstaltninger uden for landets grænser, som tegnede sig for 21 490 848 EUR, og af foranstaltninger, der var til gavn for alle dyr og produkter uanset bestemmelsesstedet. De franske myndigheder anslår, at det ud af samtlige foranstaltninger, der var til gavn for alle dyr og produkter, svarende til et beløb på 91 231 075 EUR kun var 28 280 000 EUR, der gik til finansiering af foranstaltninger uden for det nationale område.
(96)
Dyr og produkter, der eksporteres, var navnlig genstand for salgsfremmende foranstaltninger (f.eks. internationale messer, faglige kampagner og pr-foranstaltninger, den grønne uge i Berlin og et opskæringskursus i udlandet). De foranstaltninger, der var rettet mod alle dyr og produkter, både på det franske og udenlandske marked, bestod især af reklameforanstaltninger, herunder kampagner for »europæisk kvalitetsoksekød«, slagtebiprodukter og »kødracer«, og en række foranstaltninger vedrørende forskning i fødevaresikkerhed, dyrevelfærd, kvalitetsstyring, kvalificering af produkter og metoder til certificering eller sporing af oksekød. Resultaterne af denne forskning er gjort bredt tilgængelige både i og uden for Frankrig.
(97)
De franske myndigheder mener, at de produkter, der blev forsendt til andre lande, samlet set var omfattet af brancheforanstaltninger i størrelsesordenen 49 770 000 EUR. Dette beløb skal sammenholdes med de obligatoriske frivillige afgifter, der skulle betales, dvs. 38 136 670 EUR. De obligatoriske frivillige afgifter, der blev pålagt eksporterede franske produkter i perioden 1995-2004, var passende i forhold til de fordele, der var forbundet med de foranstaltninger, Interbev finansierede.
6.2. FNE-AFGIFTERNE
(98)
De franske myndigheder oplyste i deres brev af 13. september 2005, at der ikke blev opkrævet afgifter til fordel for FNE af produkter, der blev forsendt til andre lande.
IV VURDERING AF STØTTEN
(99)
Artikel 107 og 108 i TEUF finder anvendelse på alle de landbrugsprodukter i bilag I til traktaten, som er underlagt en fælles markedsordning (alle landbrugsprodukter bortset fra hestekød, honning, kaffe, landbrugsalkohol, eddike baseret på alkohol og kork) i overensstemmelse med de forskellige forordninger, der regulerer de enkelte fælles markedsordninger.
1. ER DER TALE OM STØTTE I HENHOLD TIL ARTIKEL 107, STK. 1, I TEUF?
(100)
Ifølge artikel 107, stk. 1, i TEUF er bortset fra de undtagelser, der er hjemlet i denne traktat, statsstøtte eller støtte, som ydes ved hjælp af statsmidler under enhver tænkelig form, og som fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencevilkårene ved at begunstige visse virksomheder eller visse produktioner, uforenelig med det indre marked i det omfang, den påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne.
(101)
Artikel 107-109 i TEUF fandt på daværende tidspunkt anvendelse på oksekødssektoren i henhold til artikel 40 i Rådets forordning (EF) nr. 1254/1999 (21) om den fælles markedsordning for oksekød. Inden vedtagelsen af sidstnævnte forordning fandt de anvendelse på denne sektor i henhold til artikel 24 i Rådets forordning (EØF) nr. 805/68 af 27. juni 1968 om den fælles markedsordning for oksekød (22). De fandt anvendelse på sektoren for fåre- og gedekød i henhold til artikel 23 i Rådets forordning (EF) nr. 2529/2001 af 19. december 2001 om den fælles markedsordning for fåre- og gedekød (23). Inden vedtagelsen af sidstnævnte forordning fandt de anvendelse på denne sektor i henhold til artikel 22 i Rådets forordning (EF) nr. 2467/98 af 3. november 1998 om den fælles markedsordning for fåre- og gedekød (24) og inden vedtagelsen af denne forordning i henhold til artikel 27 i Rådets forordning (EØF) nr. 3013/89 af 25. september 1989 om den fælles markedsordning for fåre- og gedekød (25).
(102)
Artikel 107-109 i TEUF finder på nuværende tidspunkt anvendelse på de to sektorer, der er nævnt i betragtning 32 ff. til denne afgørelse, i henhold til artikel 180 i Rådets forordning (EF) nr. 1234/2007 af 22. oktober 2007 om en fælles markedsordning for landbrugsprodukter og om særlige bestemmelser for visse landbrugsprodukter (fusionsmarkedsordningen) (26) (27).
1.1. ER DER TALE OM EN SELEKTIV FORDEL?
(103)
Domstolen har fastslået, at foranstaltninger, som - uanset hvilken form de end måtte have - direkte eller indirekte favoriserer visse virksomheder, eller som skal anses for en økonomisk fordel, som den begunstigede virksomhed ikke ville have opnået under sædvanlige markedsvilkår, anses for at være støtte (28). I den foreliggende sag har støtten begunstiget visse virksomheder, som beskæftiger sig med kvæg- eller fåreavl, idet der er truffet foranstaltninger, som kan være til fordel for de producenter eller sektorer, der repræsenteres af Interbev.
(104)
Ifølge Domstolens praksis anses støtte desuden for at foreligge ved indgreb, der under forskellige former letter de byrder, som normalt belaster en virksomheds budget, og derved, uden at være tilskud i ordets egentlige forstand, er af samme art og har tilsvarende virkninger (29).
(105)
For at afgøre, om der er tale om en fordel, er det nødvendigt at se på, hvem der eventuelt har haft gavn af foranstaltningerne til fordel for kødsektoren, samt på de omhandlede brancheaftaler og deres finansiering. I den foreliggende sag har støtten begunstiget visse virksomheder, som beskæftiger sig med kvæg- eller fåreavl, idet der er truffet foranstaltninger, som kan være til fordel for producenterne i branchen.
1.2. STATSSTØTTE ELLER STØTTE YDET VED HJÆLP AF STATSMIDLER
(106)
Det fremgår af Domstolens praksis, at betingelsen for at anse en fordel for statsstøtte, for det første er, at den ydes direkte eller indirekte ved hjælp af statsmidler, og for det andet, at den kan tilregnes staten (30).
(107)
Med hensyn til de omhandlede afgifters art (obligatoriske frivillige afgifter) finder Kommissionen, at der er tale om skattelignende afgifter, dvs. offentlige midler. Kommissionen har baseret sin vurdering på følgende betragtninger.
(108)
Det skal indledningsvis understreges, at det fremgår af fast retspraksis og navnlig af præmis 139 i Salvat-dommen (31), at sondringen mellem private og offentlige organer ikke er »afgørende for at fastslå, hvorvidt traktatens regler vedrørende statsstøtte skal anvendes«. I Ladbroke-dommen (32) bekræftes det endvidere meget klart, at artikel 107, stk. 1, i TEUF »omfatter alle økonomiske midler, som den offentlige sektor faktisk kan anvende til at støtte virksomheder, uden at det har nogen betydning, om disse midler permanent er en del af den pågældende sektors formue. Selv om beløbene […] ikke permanent besiddes af det offentlige, er derfor den omstændighed, at de hele tiden kan kontrolleres af det offentlige og således står til rådighed for de kompetente nationale myndigheder, tilstrækkelig til at karakterisere dem som statsmidler og til at henføre foranstaltningen under anvendelsesområdet for traktatens artikel [107], stk. 1«.
(109)
I lyset af denne retspraksis mener Kommissionen for det første ikke, at der, når de pågældende obligatoriske frivillige afgifter består af bidrag fra den private sektor og ikke hele tiden står til rådighed for staten, er tilstrækkeligt grundlag for at konkludere, at de falder uden for anvendelsesområdet for artikel 107, stk. 1, i TEUF. Kommissionen skal i den forbindelse også undersøge, om staten fører kontrol med provenuet af de pågældende obligatoriske frivillige afgifter, og om staten har mulighed for at bestemme, hvilke støtteforanstaltninger der skal finansieres af disse midler.
(110)
I det omhandlede tilfælde har Kommissionen hæftet sig ved, at regeringens samtykke i form af godkendelsen af Interbev er nødvendig for, at der kan indføres obligatoriske frivillige afgifter. Selv om Interbev er en privatretlig organisation, har den derfor kun beføjelse til at indføre obligatoriske frivillige afgifter i den relevante sektor, såfremt staten har godkendt dens funktion og dens målsætninger (jf. betragtning 14 til denne afgørelse).
(111)
Det bestemmes desuden i Code rural, at afgifterne bliver obligatoriske for alle medlemmer af det berørte erhverv, så snart de er blevet udvidet ved en tværministeriel bekendtgørelse (jf. betragtning 10 til denne afgørelse). Det følger heraf, at myndighederne er nødt til at vedtage en retsakt, for at denne type af afgifter kan få fuld virkning (33).
(112)
Kommissionen har på denne baggrund fastslået, at de omhandlede obligatoriske frivillige afgifter (CVO-afgifter) kan anses for at være underlagt statens kontrol og for at udgøre statsmidler.
(113)
For det andet anvendes provenuet af CVO-afgifterne i overensstemmelse med branchens målsætninger og funktion som anført i Code rural (jf. betragtning 7-10). Staten har således mulighed for at bestemme, hvordan provenuet af de obligatoriske frivillige afgifter skal anvendes med henblik på at finansiere de støtteforanstaltninger, der iværksættes af Interbev. De fordele, der indrømmes af Interbev, kan derfor tilregnes staten.
(114)
Det skal desuden bemærkes, at Domstolen i sag C-345/02, Pearle (34), pegede på en række kriterier, der kan anvendes ved afgørelsen af, om skattelignende afgifter skal betragtes som statsmidler, der kan tilregnes staten, når de i det væsentlige indsamles af en brancheorganisation til fordel for dens medlemmer.
(115)
Ifølge de parametre, som Domstolen foreslog i denne sag, betragtes obligatoriske bidrag, som opkræves af en organisation, der repræsenterer virksomhederne i visse erhvervssektorer, ikke som statsmidler, hvis de følgende betingelser er opfyldt:
a)
Den pågældende foranstaltning fastlægges af en brancheforening, der repræsenterer virksomhederne og arbejdstagerne i sektoren og ikke virker som instrument for gennemførelsen af statslige politikker.
b)
Den omhandlede foranstaltnings målsætninger finansieres udelukkende ved bidrag fra virksomhederne i sektoren.
c)
Finansieringsmåden og bidragenes procentandel og/eller størrelse fastlægges i brancheforeningen af repræsentanter for arbejdsgiverne og arbejdstagerne uden indgriben fra statens side.
d)
Bidragene anvendes med det bestemte formål at finansiere foranstaltningen uden mulighed for statslig indgriben.
(116)
Det er imidlertid klart, at den aktuelle foranstaltning ikke opfylder alle betingelserne i Pearle-dommen. Interbevs eksistens, funktion og opgaver er således reguleret i den nationale lovgivning (jf. betragtning 10 og 14), og den kan ikke finansieres af den obligatoriske frivillige afgift uden statens medvirken (jf. betragtning 10). Det bestemmes endvidere i § 632-2-1 i Code rural, at brancheorganisationerne medvirker til at gennemføre Frankrigs og EU’s økonomiske politik, og at de kan begunstiges ved tildeling af offentlig støtte. Interbev kan derfor anses for et instrument for gennemførelsen af en politik, der støttes af staten, med henblik på at iværksætte aktiviteter af generel interesse for branchen (jf. betragtning 40 og 61 ff.). Som det fremgår af Interbevs vedtægter, kan staten desuden yde direkte tilskud til brancheorganisationens budget. Endelig kan det med hensyn til de finansierede forskningsaktiviteters generelle interesse (jf. betragtning 10) ikke fastslås med sikkerhed, om det altid er de afgiftspligtige, der får gavn af støtten.
(117)
Kommissionen konkluderer ud fra ovenstående betragtninger, at de omhandlede foranstaltninger kan tilregnes staten og finansieres med statsmidler.
1.3. PÅVIRKNING AF SAMHANDELEN OG KONKURRENCEFORDREJNING
(118)
For at være omfattet af artikel 107, stk. 1, i TEUF skal støtten endvidere påvirke konkurrencevilkårene og samhandelen mellem medlemsstaterne. Det forudsætter, at støttemodtageren udøver en økonomisk aktivitet.
(119)
For at afgøre, om støtten falder ind under anvendelsesområdet for artikel 107, stk. 1, i TEUF skal det endelig fastslås, om den kan påvirke samhandelen mellem medlemsstaterne og medføre konkurrencefordrejning.
(120)
Domstolen har slået fast, at når en fordel, der indrømmes af en medlemsstat, styrker bestemte virksomheders position i forhold til andre virksomheder, som de konkurrerer med i samhandelen inden for Fællesskabet, må det antages, at denne samhandel påvirkes af støtten (35), hvilket er tilstrækkeligt til at påvise, at der foreligger konkurrencefordrejning.
(121)
Det forhold, at der er samhandel mellem medlemsstaterne inden for kødsektoren, synes at være påvist i og med, at der findes en fælles markedsordning for sektoren (36). Til eksempel udgjorde Frankrigs samhandel med Fællesskabet hvad angår kødprodukter ca. 15 % af den samlede EU-handel med disse produkter (37).
(122)
Den tildelte støtte kan derfor påvirke samhandelen mellem medlemsstaterne, fordi den begunstiger den nationale produktion på bekostning af produktionen i andre medlemsstater. Kødsektoren var på tidspunktet for de faktiske omstændigheder, der er genstand for denne afgørelse, ekstremt følsom over for konkurrence på fællesskabsplan og dermed meget sårbar over for enhver foranstaltning til fordel for produktionen i hvilken som helst medlemsstat.
1.4. KONKLUSION OM, HVORVIDT DER ER TALE OM STØTTE SOM OMHANDLET I ARTIKEL 107, STK. 1, I TEUF
(123)
Kommissionen finder på grundlag af det ovenfor anførte, at de foranstaltninger, der er truffet til fordel for støttemodtagerne, giver dem en fordel, som andre erhvervsdrivende ikke kan nyde godt af, og fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencevilkårene ved at begunstige visse virksomheder og visse produktioner, for så vidt som de kan påvirke samhandelen mellem medlemsstaterne.
(124)
Kommissionen konkluderer på denne baggrund, at den omhandlede foranstaltning er omfattet af artikel 107, stk. 1, i TEUF og udgør statsstøtte.
2. UNDERSØGELSE AF STØTTENS FORENELIGHED MED DET INDRE MARKED
2.1. AFGØRELSENS RÆKKEVIDDE
(125)
De franske myndigheder mener som tidligere nævnt (jf. betragtning 56), at den foreliggende afgørelse kun bør omhandle brancheaftalen af 12. juni 2001.
(126)
I forbindelse med sag NN 34/95 var Kommissionen ikke i besiddelse af oplysninger om FNE-afgifterne og om finansieringen af den støtte, der var tale om (38). Den tog desuden kun stilling til den investeringsstøtte, der var ydet til visse opdrættere, bl.a. for at de kunne anskaffe deres første dyr. Kommissionen tog heller ikke stilling til ordningen med obligatoriske frivillige afgifter eller til støtten til forædling, det genetiske informationssystem, bioteknologien eller de økonomiske analyser og heller ikke til de foranstaltninger vedrørende salgsfremme, teknisk bistand samt forskning og forsøg, der blev finansieret af Interbev-afgifterne, og som ikke blev anmeldt i henhold til artikel 108, stk. 3, i TEUF.
(127)
Frankrig nævnte disse foranstaltninger i sit brev af 29. april 1996 vedrørende sag NN 49/96, men kun hvad angår FNE’s aktiviteter.
(128)
I sit svar på dette brev (skrivelse VI/021559 af 30. maj 1996) anmodede Kommissionen imidlertid om supplerende oplysninger for at få præciseret arten og rækkevidden af de økonomiske redskaber, der blev taget i brug for at fremme omstruktureringen af de avlsorganisationer, der medvirkede til identificering og udvælgelse af dyr, samt udviklingsforanstaltningerne. Kommissionen bad også de franske myndigheder om at udfylde et uddybende skema. Myndighederne fulgte imidlertid ikke op på dette brev, og Kommissionen tog aldrig stilling til, om de pågældende aktiviteter var forenelige med det indre marked. Kommissionen indledte proceduren efter artikel 108, stk. 2, i TEUF over for den omhandlede støtte ved brev af 9. juli 2003 (39).
(129)
Brancheaftalen af 15. juni 1994 til fordel for husdyrbrugsfonden og af 18. december 1995 til fordel for Interbev og den statsstøtte, der er blevet finansieret ved hjælp af disse aftaler, skal således stadig undersøges ud fra reglerne om statsstøtte, eftersom de ikke er blevet godkendt af Kommissionen.
(130)
Den foreliggende afgørelse vedrører derfor både aftalen af 15. juni 1994 til fordel for FNE og af 18. december 1995 til fordel for Interbev. Da Kommissionen gennemgik disse aftaler, tog den ikke stilling til de foranstaltninger, der blev finansieret af de nævnte brancheafgifter.
(131)
De franske myndigheder har som nævnt i betragtning 57 indirekte accepteret denne fortolkning.
2.2. ANVENDELSEN AF ARTIKEL 107, STK. 3, I TEUF
(132)
Der er i artikel 107 i TEUF fastsat en række undtagelser fra det generelle princip om, at statsstøtte er uforenelig med TEUF, selvom flere af disse undtagelser - navnlig dem i stk. 2 - tydeligvis ikke finder anvendelse. De franske myndigheder har heller ikke påberåbt sig disse undtagelser.
(133)
De i artikel 107, stk. 3, omhandlede undtagelser bør fortolkes strengt ved enhver analyse af støtteprogrammer med regionalt eller sektorspecifikt sigte eller eksempler på individuel anvendelse af generelle støtteordninger. De kan bl.a. kun anvendes, når Kommissionen har mulighed for at fastslå, at støtten er nødvendig for at opfylde et af de berørte mål. Det modsatte ville være ensbetydende med at tillade forstyrrende indgreb i samhandelen mellem medlemsstaterne og fordrejning af konkurrencevilkårene i strid med Fællesskabets interesse, hvilket samtidig ville give de erhvervsdrivende i visse medlemsstater urimelige fordele.
(134)
Kommissionen er af den opfattelse, at den omhandlede støtte ikke sigter mod at fremme den økonomiske udvikling i et område, hvor levestandarden er usædvanlig lav, eller hvor der hersker en alvorlig underbeskæftigelse i henhold til artikel 107, stk. 3, litra a). De sigter endvidere ikke mod at fremme virkeliggørelsen af vigtige projekter af fælleseuropæisk interesse eller afhjælpe en alvorlig forstyrrelse i en medlemsstats økonomi som omhandlet i artikel 107, stk. 3, litra b). Støtten sigter heller ikke mod at fremme kulturen eller bevare kulturarven som omhandlet i traktatens artikel 107, stk. 3, litra d).
(135)
Det fremgår imidlertid af artikel 107, stk. 3, litra c), at støtteordninger kan betragtes som forenelige med det indre marked, når de har til formål at fremme udviklingen af visse erhvervsgrene eller økonomiske regioner, og de ikke ændrer samhandelsvilkårene på en måde, der strider mod den fælles interesse. Støtten skal bidrage til udviklingen i den pågældende sektor, for at undtagelsesbestemmelsen i den nævnte artikel kan bringes i anvendelse.
2.3. FASTLÆGGELSE AF DE RAMMEBESTEMMELSER, DER GÆLDER FOR IKKE-ANMELDTE FORANSTALTNINGER
(136)
Ifølge punkt 194 i EF-rammebestemmelserne for statsstøtte til landbrug og skovbrug og Kommissionens meddelelse om fastlæggelse af reglerne for vurdering af ulovlig statsstøtte (40) skal ulovlig støtte som omhandlet i artikel 1, litra f), i Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 (41) bedømmes efter de regler og rammebestemmelser, der var gældende på det tidspunkt, hvor støtten blev tildelt (42).
(137)
De særlige rammebestemmelser for landbrugssektoren trådte i kraft den 1. januar 2000. Enhver støtte, der er tildelt efter denne dato, skal derfor vurderes efter de rammebestemmelser, der var gældende i det pågældende tidsrum. Fra den 1. januar 2000 til den 31. december 2006 var det EF-rammebestemmelserne for statsstøtte i landbrugssektoren, der var gældende. Fra den 1. januar 2007 finder EF-rammebestemmelserne for statsstøtte til landbrug og skovbrug for 2007-2013 anvendelse.
(138)
Derimod skal enhver støtte, der er tildelt inden denne dato, i givet fald bedømmes ud fra de regler og den praksis, der var gældende inden den 1. januar 2000.
2.4. DE OBLIGATORISKE FRIVILLIGE AFGIFTERS OVERENSSTEMMELSE MED SYSTEMET MED FÆLLES MARKEDSORDNINGER
(139)
Med hensyn til spørgsmålet om, hvorvidt de obligatoriske frivillige afgifter er i overensstemmelse med systemet med fælles markedsordninger, jf. dommen af 22. maj 2003 i Freskot-sagen (43), mener Kommissionen ikke, at de obligatoriske frivillige afgifter i dette tilfælde har nogen direkte eller indirekte betydning for slutprodukternes pris, eftersom produktpriserne fastsættes på det frie marked og ikke påvirkes af afgifterne. Afgiftsbyrden på kødprodukter og husdyr udlignes således af den fordel, der er forbundet med de finansierede aktiviteter. Det må derfor antages, at afgifterne påvirker priserne i meget begrænset omfang.
(140)
På grundlag af de foreliggende oplysninger giver finansieringen af denne ordning ikke anledning til at gøre indsigelse.
2.5. GENNEMGANG AF FORANSTALTNINGERNE EFTER DE GÆLDENDE BESTEMMELSER
2.5.1. Foranstaltninger iværksat ved hjælp af kødafgifterne
2.5.1.1. Salgsfremme
(141)
Hvad angår salgsfremstød skal foreneligheden af den støtte, der blev ydet inden den 1. januar 2002, efterprøves ud fra rammeordningen for statsstøtte til reklame for landbrugsprodukter og visse varer, der ikke henhører under EF-traktatens bilag II (44), og foreneligheden af den støtte, der er ydet efter denne dato, skal efterprøves ud fra EF-rammebestemmelserne for statsstøtte til reklame for produkter opført i EF-traktatens bilag I og visse produkter uden for bilag I (45).
(142)
Rammeordningen fra 1987 og rammebestemmelserne fra 2002 bygger reelt på de samme principper. De indeholder en række negative og positive kriterier, der skal overholdes af samtlige nationale støtteordninger. Der må således ikke ydes støtte til reklameforanstaltninger, som er i strid med artikel 34 i TEUF eller med den afledte EU-ret, og heller ikke til foranstaltninger, der tager sigte på bestemte virksomheder. Ud fra de oplysninger, som de franske myndigheder har fremsendt, kan det konkluderes, at de pågældende foranstaltninger tjener formål, der opfylder flere af de positive kriterier i rammeordningen og rammebestemmelserne, eftersom nogle af dem har til formål at komme af med overskydende landbrugsprodukter, og andre har til formål at fremme produkter af høj kvalitet og sunde fødevarer.
(143)
De franske myndigheder har desuden forklaret, at budskaberne i reklameforanstaltningerne ikke har til formål at afholde forbrugerne fra at købe produkter fra andre medlemsstater eller at give forbrugerne et negativt billede af disse produkter, og at de ikke begunstiger et mærke fra en bestemt virksomhed eller en enkelt producent.
(144)
Med hensyn til loftet over støtten kan reklameforanstaltninger finansieres af statsmidler med op til 50 %. De resterende udgifter skal afholdes af de begunstigede faglige organisationer og brancheforeninger gennem frivillige afgifter, skattelignende afgifter eller obligatoriske afgifter. I det foreliggende tilfælde finansieres foranstaltningerne i deres helhed af skattelignende afgifter, og de erhvervsdrivendes bidrag til kampagnerne når i sagens natur op på 50 % af udgifterne hertil.
(145)
Kommissionen finder, at den offentlige støtte til finansiering af salgsfremmende foranstaltninger i det foreliggende tilfælde opfyldte kriterierne i de gældende fællesskabsbestemmelser på området.
2.5.1.2. Teknisk bistand
(146)
Foreneligheden af den støtte til teknisk bistand, der blev ydet inden den 1. januar 2000, skal bedømmes ud fra Kommissionens praksis, som er inspireret af forslaget om nyttige foranstaltninger vedrørende national støtte til husdyravl og husdyravlsprodukter (46), og foreneligheden af den støtte, der er ydet efter denne dato, skal bedømmes ud fra rammebestemmelserne for landbruget (47).
(147)
Kommissionens gældende praksis før 2000 og de rammebestemmelser for landbruget, der blev vedtaget i 2000, bygger i al væsentlighed på samme principper. For teknisk bistand i form af information og regnskabshjælp, udbredelse af nye teknikker i videre kredse og uddannelse af landbrugsmedarbejdere er det således tilladt at yde støtte på op til 100 % af de støtteberettigede udgifter.
(148)
Med vedtagelsen af rammebestemmelserne i 2000 blev der indføjet en ny betingelse om, at støtteforanstaltningerne skal kunne udnyttes af alle støtteberettigede i det pågældende område baseret på objektivt fastsatte betingelser, og at det samlede støttebeløb, der udbetales, ikke må overstige 100 000 EUR pr. støttemodtager i løbet af en treårig periode eller, når der er tale om små og mellemstore virksomheder, 50 % af de støtteberettigede omkostninger. De franske myndigheder har forklaret, at kriteriet om, at aktiviteterne skal være tilgængelige for alle potentielt interesserede erhvervsfolk, er opfyldt til fulde. Kommissionen vurderer på grundlag af de oplysninger, de franske myndigheder har fremsendt, navnlig om det meget store antal støttemodtagere, at kriteriet om støtteloftet er opfyldt.
(149)
Kommissionen finder, at den offentlige støtte til finansiering af teknisk bistand i det foreliggende tilfælde opfyldte kriterierne i de gældende fællesskabsbestemmelser på området.
2.5.1.3. Forskning og forsøg
(150)
Hvad angår foranstaltninger vedrørende forskning og forsøg skal foreneligheden af den støtte, der er tildelt inden den 1. januar 2000, efterprøves ud fra EF-rammebestemmelserne for statsstøtte til forskning og udvikling og Kommissionens meddelelse om ændring af nævnte rammebestemmelser, og foreneligheden af den støtte, der er tildelt efter denne dato, skal efterprøves ud fra rammebestemmelserne for landbruget, som i punkt 17 henviser til de førstnævnte rammebestemmelser.
(151)
Det præciseres i EF-rammebestemmelserne, at en støttesats på op til 100 % kan være forenelig med det indre marked selv i tilfælde, hvor F&U udføres af virksomheder, forudsat at følgende fire betingelser er opfyldt i hvert enkelt tilfælde:
a)
Støtten skal være af generel interesse for den specielt berørte sektor og må ikke medføre urimelig forvridning af konkurrencen i andre sektorer.
b)
Der skal offentliggøres oplysninger i relevante dagblade/tidsskrifter, der mindst har national udbredelse og ikke er begrænset til medlemmerne af en specifik organisation, så det sikres, at enhver, der måtte være interesseret i arbejdet, umiddelbart kan blive bekendt med, at det udføres eller vil blive udført, og har eller på anmodning får adgang til resultaterne. Disse oplysninger må ikke offentliggøres, efter at de er gjort tilgængelige for medlemmerne af en specifik organisation.
c)
Alle interesserede parter, herunder støttemodtageren, skal have lige adgang, både hvad angår omkostninger og tid, til at udnytte resultaterne af det pågældende arbejde.
d)
Støtten skal opfylde kravene i bilag 2 - »Indenlandsk støtte: grundlaget for fritagelse for nedsættelsesforpligtelserne« til den landbrugsaftale, der blev indgået under de multilaterale handelsforhandlinger i forbindelse med Uruguay-runden (48).
(152)
De franske myndigheder har hertil bemærket, at Interbevs foranstaltninger vedrørende forskning og forsøg er til gavn for alle parter i branchen. Organisationen udbreder den viden, der erhverves, og de tekniske anbefalinger ved afholdelse af kurser og uddeling af dokumentation, redegørelser, resuméer, foldere og elektronisk materiale. Alle opdrættere, slagtere, forarbejdere og sælgere i kvæg- og fåresektoren kan blive orienteret om resultaterne og få adgang til forskningsresuméer på lige fod med alle andre og på samme tidspunkt blot ved at anmode om dem. De franske myndigheder forsikrer endelig, at de omhandlede foranstaltninger ikke giver anledning til nogen direkte betaling til producenter eller forarbejdningsvirksomheder, og at de opfylder de internationale handelskriterier, som Den Europæiske Union har tilsluttet sig.
(153)
Kommissionen finder, at den offentlige støtte til finansiering af foranstaltninger vedrørende forskning og forsøg i det foreliggende tilfælde opfyldte kriterierne i de gældende fællesskabsbestemmelser på området.
2.5.2. Foranstaltninger iværksat af FNE
2.5.2.1. Teknisk bistand
(154)
Hvad angår støtte til teknisk bistand skal foreneligheden af den støtte, der blev ydet inden den 1. januar 2000, efterprøves ud fra Kommissionens praksis, som er inspireret af forslaget om nyttige foranstaltninger vedrørende national støtte til husdyravl og husdyravlsprodukter (49), og foreneligheden af den støtte, der er ydet efter denne dato, skal efterprøves ud fra rammebestemmelserne for landbruget (50).
(155)
Kommissionens gældende praksis før 2000 og de rammebestemmelser for landbruget, der blev vedtaget i 2000, bygger i al væsentlighed på samme principper. For teknisk bistand i form af information og regnskabshjælp, udbredelse af nye teknikker i videre kredse og uddannelse af landbrugsmedarbejdere er det således tilladt at yde støtte på op til 100 % af de støtteberettigede udgifter.
(156)
Med vedtagelsen af rammebestemmelserne i 2000 blev der indføjet en ny betingelse om, at støtteforanstaltningerne skal kunne udnyttes af alle støtteberettigede i det pågældende område baseret på objektivt fastsatte betingelser, og at det samlede støttebeløb, der udbetales, ikke må overstige 100 000 EUR pr. støttemodtager i løbet af en treårig periode eller, når der er tale om små og mellemstore virksomheder, 50 % af de støtteberettigede omkostninger.
(157)
De franske myndigheder har bemærket, at alle de finansierede foranstaltninger er af generel interesse for samtlige kvæg- og fåreavlere. Der er aldrig tale om foranstaltninger, som kun er til gavn for enkelte erhvervsdrivende eller for bestemte grupper af erhvervsdrivende.
(158)
FNE dækker som regel under 50 % af omkostningerne til dette arbejde og denne forskning. For visse projekters vedkommende udgør støtten mere end 50 %, men den overstiger aldrig 100 %.
(159)
Økonomiske analyser finansieres med op til 100 000 EUR pr. opdrætter over en treårig periode, og alle opdrættere skal have adgang til resultaterne af disse analyser.
(160)
Kommissionen finder, at den offentlige støtte til finansiering af teknisk bistand i det foreliggende tilfælde opfyldte kriterierne i de gældende fællesskabsbestemmelser på området.
2.5.2.2. Forskning og forsøg
(161)
Med hensyn til foranstaltninger vedrørende forskning og forsøg skal foreneligheden af den støtte, der er tildelt inden den 1. januar 2000, efterprøves ud fra EF-rammebestemmelserne for statsstøtte til forskning og udvikling og Kommissionens meddelelse om ændring af nævnte rammebestemmelser, og foreneligheden af den støtte, der er tildelt efter denne dato, skal efterprøves ud fra rammebestemmelserne for landbruget, som i punkt 17 henviser til de førstnævnte rammebestemmelser.
(162)
Det præciseres i EF-rammebestemmelserne, at en støttesats på op til 100 % kan være forenelig med det indre marked selv i tilfælde, hvor F&U udføres af virksomheder, forudsat at følgende fire betingelser er opfyldt i hvert enkelt tilfælde:
a)
Støtten skal være af generel interesse for den specielt berørte sektor og må ikke medføre urimelig forvridning af konkurrencen i andre sektorer.
b)
Der skal offentliggøres oplysninger i relevante dagblade/tidsskrifter, der mindst har national udbredelse og ikke er begrænset til medlemmerne af en specifik organisation, så det sikres, at enhver, der måtte være interesseret i arbejdet, umiddelbart kan blive bekendt med, at det udføres eller vil blive udført, og har eller på anmodning får adgang til resultaterne. Disse oplysninger må ikke offentliggøres, efter at de er gjort tilgængelige for medlemmerne af en specifik organisation.
c)
Alle interesserede parter, herunder støttemodtageren, skal have lige adgang, både hvad angår omkostninger og tid, til at udnytte resultaterne af det pågældende arbejde.
d)
Støtten skal opfylde kravene i bilag 2 - »Indenlandsk støtte: grundlaget for fritagelse for nedsættelsesforpligtelserne« til den landbrugsaftale, der blev indgået under de multilaterale handelsforhandlinger i forbindelse med Uruguay-runden.
(163)
I det foreliggende tilfælde gøres dataene fra alle økonomiske analyser og de data, der tilvejebringes i forbindelse med de enkelte forskningsprogrammer, bredt tilgængelige, såfremt der er tale om endelige data. Resultaterne af det arbejde, som fonden har ydet støtte til, offentliggøres og udbredes rutinemæssigt for at sikre, at opdrætterne og avlsorganisationerne får gavn af dem og uhindret adgang til dem.
(164)
Resultaterne udbredes ad to store kanaler, nemlig de faglige avlsorganisationer og avlsinstituttet, der udgiver en lang række tekniske og økonomiske publikationer rettet mod opdrættere og teknikere.
(165)
Eftersom arbejdet er af generel interesse, er der ingen regler om kommerciel udnyttelse af resultaterne. Der opstår derfor ingen spørgsmål om prisen for afståelse af en udnyttelsesret eller betingelserne for adgang til en udnyttelsesret Det er samtlige kvæg- og fåreavlere, der er de egentlige modtagere, og som får stillet de teoretiske og praktiske resultater af arbejdet til rådighed.
(166)
De finansierede analyser giver ikke anledning til nogen direkte betaling til producenter eller forarbejdningsvirksomheder. De opfylder de generelle og specifikke kriterier i bilag 2 - »Indenlandsk støtte: grundlaget for fritagelse for nedsættelsesforpligtelserne« til den landbrugsaftale, der blev indgået i Marrakech under de multilaterale handelsforhandlinger i forbindelse med Uruguay-runden.
(167)
Kommissionen finder, at den offentlige støtte til finansiering af foranstaltninger vedrørende forskning og forsøg i det foreliggende tilfælde opfyldte kriterierne i de gældende fællesskabsbestemmelser på området.
2.6. STØTTENS FINANSIERING
(168)
Statsstøtten finansieres af en skattelignende afgift (obligatoriske frivillige afgifter), og Kommissionen skal derfor både undersøge de finansierede foranstaltninger, dvs. støtten, og den måde, de finansieres på. Domstolen har fastslået (51), at Kommissionen ved undersøgelsen af en støtteforanstaltning, skal tage dens finansieringsmåde i betragtning, hvis denne er en integrerende del af foranstaltningen, og navnlig hvis der er tale om obligatoriske bidrag.
(169)
Finansieringsmåden udgør en integrerende del af støtteforanstaltningen, hvis en række forhold gør sig gældende: Afgiftsprovenuet skal øremærkes til finansiering af støtten og nødvendigvis anvendes til at finansiere denne støtte (52), afgiften skal anvendes til støtteforanstaltningen i henhold til den relevante nationale lovgivning (53), og afgiftens størrelse skal have direkte indvirkning på statsstøttens størrelse (54).
(170)
Hvis disse kriterier anvendes på de pågældende foranstaltninger, betyder det, at Kommissionen skal tage hensyn til følgende forhold. For det første er de obligatoriske afgifter fastlagt i retsgrundlaget for de omhandlede foranstaltninger, dvs. i brancheaftalerne. Det betyder, at de enkelte afgifter udelukkende anvendes til fordel for den pågældende fond og ikke indgår i Interbevs eller statens almindelige budget. Det må derfor antages, at afgiften er øremærket til finansiering af støtten og anvendes til finansiering af støtten i henhold til den gældende nationale lovgivning. For det andet finansieres støtteforanstaltningerne udelukkende ved hjælp af sektorafgifter. Interbev benytter ikke andre finansieringskilder ved finansieringen af de planlagte foranstaltninger. Det kan derfor konkluderes, at afgiftens størrelse har direkte indvirkning på statsstøttens størrelse.
(171)
Kommissionen konkluderer på grundlag af disse forhold, at støttens finansieringsmåde, dvs. de obligatoriske frivillige afgifter, er en integrerende del af støtteforanstaltningen og derfor skal tages i betragtning, når det undersøges, om støtten er lovlig. Denne finansieringsmåde kan være i strid med artikel 110 i TEUF, og Kommissionen kan derfor ikke erklære støtteordningen for lovlig, hvis den fører til forskelsbehandling mellem importerede produkter og indenlandske produkter (55) eller mellem eksporterede produkter og indenlandske produkter (56).
(172)
I det foreliggende tilfælde betales der afgift af den nationale produktion samt af kød og dyr, der eksporteres (som led i de obligatoriske frivillige kødafgifter) og importeres (som led i de obligatoriske frivillige afgifter, der opkræves af FNE).
(173)
Kommissionens undersøgelse vedrører visse aspekter af kødafgifterne og FNE-afgiften, for så vidt som disse afgifter måske vil kunne påvirke samhandelen i Fællesskabet.
2.6.1. Kødafgifterne (Interbev-afgifterne)
2.6.1.1. Importeret kød
(174)
Afgiften på importeret kød var som nævnt i betragtning 82 ikke foreskrevet i den franske lovgivning i perioden fra 1996 til 2004. Den er derfor udelukket fra denne afgørelses anvendelsesområde og udgør ikke statsstøtte som sådan. Den opfylder ikke en af de betingelser, der er anført i betragtning 10, nemlig at der skal være tale om en bindende bestemmelse. Det må på baggrund af det ovenfor anførte fastslås, at de foranstaltninger, der finansieres gennem afgiften på importerede produkter, ikke udgør statsstøtte og derfor ikke er genstand for denne afgørelse.
2.6.1.2. Eksporterede produkter
(175)
Som det fremgår af betragtning 16 ff. (57), har afgiften siden den 1. januar 1996 været lagt på produkter, der forsendes til andre medlemsstater, selv om der i 2001 blev indført en delvis tilbagebetaling af denne afgift. Denne afgift kan ifølge Domstolens praksis medføre forskelsbehandling af eksportørerne, hvis de foranstaltninger, der finansieres af afgiften, ikke kommer eksportørerne til gode og ikke udligner den byrde, som de pålægges (58). Det skal derfor godtgøres, at afgiftsprovenuets anvendelse ikke har fremmet indenlandske produkter, der afsættes i Frankrig, på bekostning af indenlandske produkter, der eksporteres.
(176)
Dyr og produkter, der eksporteres, har navnlig været genstand for salgsfremmende foranstaltninger (f.eks. internationale messer, faglige kampagner og pr-foranstaltninger, den grønne uge i Berlin og et opskæringskursus i udlandet).
(177)
De foranstaltninger, der var rettet mod alle dyr og produkter, både på det franske og udenlandske marked, bestod især af reklameforanstaltninger, herunder kampagner for »europæisk kvalitetsoksekød«, slagtebiprodukter og »kødracer«, og en række foranstaltninger vedrørende forskning i fødevaresikkerhed, dyrevelfærd, kvalitetsstyring, kvalificering af produkter og metoder til certificering eller sporing af oksekød. Resultaterne af denne forskning er gjort bredt tilgængelige både i og uden for Frankrig.
i) Kød og dyr, der forsendes til andre medlemsstater
(178)
Ifølge de franske myndigheder var alle de foranstaltninger, der blev finansieret af obligatoriske frivillige afgifter, ikke til gavn for produkter og dyr, som blev forsendt til andre medlemsstater, alene eller sammen med indenlandske produkter.
(179)
Det er nødvendigt at undersøge, om de produkter, der blev forsendt til andre medlemsstater, fik gavn af brancheorganisationens foranstaltninger år for år og samlet set.
(180)
Tabellen nedenfor viser, hvordan provenuet af de obligatoriske frivillige afgifter (i euro) fordeler sig på Interbevs forskellige foranstaltninger i de enkelte år, og hvor stor en procentdel af foranstaltningerne der var rettet mod eksporteret kød og eksporterede dyr alene eller også var rettet mod indenlandske produkter og dyr.
År
Foranstaltninger til fordel for alle produkter
Foranstaltninger rettet mod indenlandske produkter alene
Foranstaltninger rettet mod eksporterede produkter alene
Alle foranstaltninger i løbet af året
I % af alle finansierede foranstaltninger
(afrundet)
1996
5 517 088,95
13 308 769,70
2 101 111,35
20 926 970,00
36
1997
9 244 861,43
8 723 278,25
2 104 379,32
20 072 518,99
56
1998
8 995 703,14
11 214 605,23
927 146,63
21 137 455,00
46
1999
9 780 064,41
10 308 559,00
1 058 778,36
21 447 401,76
50
2000
8 245 970,18
10 126 453,50
991 754,32
19 264 178,00
47
2001
9 447 359,23
15 115 169,26
1 720 267,50
26 282 796,00
42
2002
10 553 240,96
24 553 282,92
4 326 569,12
39 433 093,00
37
2003
12 626 096,22
21 010 195,68
3 761 566,70
37 398 458,60
43
2004
11 288 281,00
20 527 149,24
4 045 129,24
35 860 559,48
42
(181)
Som det ses af tabellen, var i gennemsnit ca. 44 % af alle de foranstaltninger, der blev finansieret af obligatoriske frivillige afgifter, rettet mod eksporterede produkter i hele den undersøgte periode. De franske myndigheder har imidlertid understreget, at det samlede provenu af afgifterne på eksporterede produkter i den samme periode udgjorde 15 % (59). De franske myndigheder har også bemærket, at der var tale om 15 % i gennemsnit, og fremlagt tal for hvert år, hvoraf det fremgår, at afgifterne på eksporterede produkter aldrig oversteg 18 %.
ii) Støttens forenelighed med artikel 110 i TEUF
(182)
Under hensyn til Domstolens dom i Nygård-sagen (60) og til det forhold, at de foranstaltninger, der blev finansieret af afgiften, udgør statsstøtte som omhandlet i artikel 107 i TEUF, og at afgiften ikke strider mod forbuddet mod forskelsbehandling i artikel 110 i TEUF, for så vidt som den også fandt anvendelse på eksporterede produkter og dyr, der drog passende fordel af denne afgift, finder Kommissionen, at provenuet af den afgift, der blev lagt på eksporterede produkter for at finansiere Interbevs foranstaltninger, må anses for en finansiering af støtten, der er forenelig med bestemmelserne i TEUF og navnlig med artikel 107, og at den således finansierede statsstøtte derfor er forenelig med denne traktat.
2.6.2. FNE-afgifterne
2.6.2.1. Importerede dyr
(183)
De franske myndigheder har oplyst, at afgiften til fordel for FNE indtil 2003 også kunne anvendes for dyr, der var opdrættet uden for fransk område, men blev indført til Frankrig for at blive slagtet.
(184)
De franske myndigheder har som svar på Kommissionens betænkeligheder oplyst, at de har ændret brancheaftalen, så der ikke længere opkræves afgifter for dyr, der importeres eller indføres til Frankrig. Afgifterne gælder ifølge de franske myndigheder kun for dyr, der opdrættes og slagtes i Frankrig.
(185)
Ændringerne i denne brancheaftale er ikke blevet fremlagt for Kommissionen. Den har kun modtaget cirkulæret af 2. februar 2005 (jf. betragtning 87), hvori det præciseres, at afgifterne til fordel for FNE kun finder anvendelse på kød, som stammer fra dyr, der er opdrættet i Frankrig og slagtet på fransk område.
(186)
Mellem den 1. januar 1996 og den 30. september 2004 var kød fra dyr, der blev slagtet i Frankrig, men var opdrættet uden for landets grænser, derfor også underlagt kødafgiften.
(187)
De franske myndigheder har ikke sandsynliggjort, at de foranstaltninger, der blev finansieret af disse afgifter, også var til gavn for opdrættere uden for Frankrig. De erhvervsdrivende, der skulle betale den obligatoriske frivillige afgift, og som eksporterede deres produkter, havde ikke mulighed for at få refunderet eller nedsat afgiften, selv om de ikke fik det fulde udbytte af de pågældende foranstaltninger. Hvad angår foranstaltningerne vedrørende forskning og udvikling samt teknisk bistand kan disse principielt kun begunstige indenlandske produkter (kød fra kvæg, der er opdrættet og slagtet i Frankrig).
(188)
Det har ingen direkte betydning for Kommissionens materielle bedømmelse, at importen af levende dyr på daværende tidspunkt var meget beskeden (61), og at importører af levende dyr i praksis havde mulighed for at angive mængden af importerede dyr med henblik på at modregne dem i afgiftsgrundlaget og anmode om refusion. Enhver forskelsbehandling, hvor begrænset den end måtte være, falder desuden ind under anvendelsesområdet for artikel 110 i TEUF.
(189)
Under hensyn til Domstolens dom i Nygård-sagen (62) og til det forhold, at de foranstaltninger, der blev finansieret af afgiften, udgør statsstøtte som omhandlet i artikel 107 i TEUF, og at afgiften strider mod forbuddet mod forskelsbehandling i artikel 110 i TEUF, for så vidt som den også fandt anvendelse på produkter fra andre medlemsstater, som imidlertid ikke drog fuld fordel af denne afgift, finder Kommissionen, at provenuet af den afgift, som blev lagt på dyr, der blev indført fra andre medlemsstater, for at finansiere FNE’s foranstaltninger, må anses for en finansiering af støtten, der er uforenelig med traktatens bestemmelser om det indre marked og navnlig med traktatens artikel 107, og at den således finansierede statsstøtte derfor er uforenelig med denne traktat.
2.6.2.2. Eksporterede dyr
(190)
Når FNE-afgifterne finder anvendelse på dyr, der opdrættes eller slagtes i Frankrig, må Kommissionen konkludere, at dyr, der forsendes til andre lande, ikke som sådan er pålagt en afgift til fordel for FNE, og at de derfor ikke er omfattet af denne afgørelse anvendelsesområde.
3. ULOVLIG STØTTE
(191)
Kommissionen understreger, som den også nævnte i beslutningen om at indlede proceduren, at Frankrig har tilsidesat artikel 108, stk. 3, i TEUF ved ikke at underrette den om de bekendtgørelser, der gjorde de frivillige afgifter obligatoriske, og om de foranstaltninger, der finansieres af disse afgifter, inden de trådte i kraft (jf. betragtning 2 til den foreliggende afgørelse).
(192)
I artikel 1, litra f), i forordning (EF) nr. 659/1999 defineres ulovlig støtte udtrykkeligt som ny støtte, der er gennemført i strid med artikel 108, stk. 3, i TEUF. Forpligtelsen til at anmelde statsstøtte fremgår af denne forordnings artikel 2.
(193)
Hvad angår arten af de omhandlede afgifter bemærker Kommissionen indledningsvis, at der kræves en retsakt fra myndighedernes side, for at de kan få fuld virkning. Kommissionen mener som følge heraf, at der i det foreliggende tilfælde er tale om skattelignende afgifter, dvs. offentlige midler.
(194)
De obligatoriske frivillige afgifter skal anmeldes til Kommissionen i henhold til traktatens artikel 108, stk. 3, fordi der er tale om offentlige midler (som anført i betragtning 106 ff.), som udgør en integrerende del af en støtteordning (betragtning 171 ff.), og som anvendes til finansiering af fordele, der kommer virksomhederne i kødsektoren til gode.
(195)
Da de foranstaltninger, Frankrig har iværksat, som nævnt i betragtning 123 og 124 indeholder statsstøtteelementer, drejer det sig om ny støtte, som ikke er anmeldt til Kommissionen, og som derfor er ulovlig i henhold til traktaten.
(196)
I henhold til Kommissionens meddelelse om fastlæggelse af reglerne for vurdering af ulovlig statsstøtte (63) skal al ulovlig støtte, jf. artikel 1, litra f), i forordning (EF) nr. 659/1999, vurderes efter de regler og rammebestemmelser, der var gældende på det tidspunkt, hvor støtten blev tildelt.
V KONKLUSION
(197)
Kommissionen mener på baggrund af det ovenfor anførte ikke, at der er grundlag for at gøre indsigelse mod, at ordningen finansieres af obligatoriske frivillige afgifter, for så vidt som de anvendes for indenlandske produkter og for produkter og dyr, der eksporteres (»kødafgifterne« i perioden fra 1996 til 2004).
(198)
Eftersom afgifterne også er blevet pålagt importerede dyr (afgifterne på dyr til fordel for FNE i perioden fra 1996 til 2004), fremgår det af ovenstående betragtninger, at ordningen med obligatoriske frivillige afgifter strider mod artikel 110 i TEUF og dermed er uforenelig med det indre marked, eftersom Frankrig ikke har sandsynliggjort, at importerede produkter har haft gavn af støtten i samme omfang som indenlandske produkter.
(199)
Den omhandlede støtte er desuden ikke blevet anmeldt til Kommissionen i henhold til artikel 108, stk. 3, i TEUF og må derfor anses for ulovlig støtte som omhandlet i artikel 1, litra f), i forordning (EF) nr. 659/1999.
(200)
Kommissionen beklager, at Den Franske Republik har bevilget den nævnte støtte i strid med artikel 108, stk. 3, i TEUF.
(201)
Da støtteforanstaltningerne blev iværksat, før Kommissionen havde truffet sin endelige afgørelse, og de procedureregler, der er fastsat i artikel 108, stk. 3, i TEUF er ufravigelige og ifølge en række af Domstolens domme har direkte virkning (64), kan de ikke lovliggøres efterfølgende (65).
(202)
Domstolen har bemærket, at når en støtteforanstaltning, hvis finansieringsmåde er en integrerende del, gennemføres under tilsidesættelse af anmeldelsesforpligtelsen, er de nationale domstole som udgangspunkt forpligtet til at træffe afgørelse om, at de afgifter eller bidrag, der er opkrævet specifikt for at finansiere denne støtte, skal tilbagebetales. Den har også bemærket, at det påhviler de nationale domstole at beskytte borgernes rettigheder i tilfælde af, at de nationale myndigheder tilsidesætter det forbud mod at gennemføre støtte, som er indeholdt i artikel 108, stk. 3, sidste punktum, i TEUF, og som har direkte virkning. En sådan tilsidesættelse, som borgerne kan gøre gældende og påberåber sig, og som fastslås af de nationale domstole, skal foranledige disse til at drage samtlige konsekvenser heraf i overensstemmelse med deres nationale retssystem hvad angår såvel gyldigheden af de retsakter, som gennemfører de omtvistede støtteforanstaltninger, som tilbagesøgningen af den pågældende støtte (66).
(203)
Kommissionen mener, at det i dette tilfælde er passende at vedtage en betinget afgørelse, jf. artikel 7, stk. 4, i forordning (EF) nr. 659/1999, hvori det hedder, at Kommissionen til en beslutning kan knytte betingelser, hvorved støtte anses for at være forenelig med det indre marked, og påbud, hvorved den kan overvåge, om beslutningen overholdes.
(204)
For at afhjælpe overtrædelsen af artikel 110 i TEUF og således fjerne forskelsbehandlingen med tilbagevirkende kraft skal Frankrig tilbagebetale den del af afgiften, der er blevet pålagt importerede produkter (afgifter på dyr til fordel for FNE i perioden fra 1996 til 2004), svarende til de støttefordele, der ikke er kommet disse produkter til gode. Når overtrædelsen er afhjulpet, vil de pågældende støtteforanstaltninger være forenelige med traktatens artikel 107 i TEUF.
(205)
Kommissionen fastsætter tilbagebetalingsvilkårene. Frankrig bør derfor sørge for, at de afgiftspligtige får refunderet den del af afgiften, der blev opkrævet for ovennævnte importerede produkter fra tidspunktet for afgiftens ikrafttræden til den 30. september 2004, under streng iagttagelse af følgende betingelser:
a)
De afgiftspligtige, der har erlagt afgiften, kan, hvis de kan fremlægge bevis for, at CVO-afgifterne blev pålagt importerede produkter, søge om tilbagebetaling af en forholdsmæssig andel af det afgiftsprovenu, der skulle finansiere foranstaltninger, som kun var til fordel for indenlandske produkter, inden for en frist, der fastsættes i overensstemmelse med national ret, men ikke er på under seks måneder regnet fra meddelelsen af denne afgørelse.
b)
Frankrig fastlægger omfanget af den eventuelle forskelsbehandling, som importerede produkter har været genstand for. Frankrig skal til dette formål i en referenceperiode efterprøve, om det samlede provenu af afgiften på indenlandske produkter opgjort i penge svarer til de fordele, der udelukkende kommer disse produkter til gode.
c)
Tilbagebetalingen skal finde sted senest seks måneder efter, at ansøgningen er indgivet.
d)
Beløbene skal reguleres efter renteniveauet fra opkrævnings- til tilbagebetalingstidspunktet. Renterne beregnes på basis af Kommissionens referencesats ved hjælp af metoden for fastsættelse af referencesatsen og kalkulationsrenten.
e)
De franske myndigheder godtager ethvert rimeligt belæg, som de afgiftspligtige fremlægger vedrørende de beløb, de har betalt i afgift af produkter fra andre medlemsstater.
f)
Retten til tilbagebetaling kan ikke underlægges andre betingelser, herunder at afgiften ikke er blevet overvæltet på forbrugerne.
g)
Hvis den afgiftspligtige endnu ikke har betalt afgiften, giver de franske myndigheder formelt afkald på at opkræve den forholdsmæssige andel af afgiften på produkter indført fra andre medlemsstater, som beviseligt har til formål at finansiere den del af støtten, der udelukkende er til fordel for indenlandske produkter. De giver også afkald på eventuelle morarenter.
h)
Hvis Kommissionen anmoder herom, fremlægger de franske myndigheder en fyldestgørende rapport som bevis for korrekt tilbagebetaling.
i)
Hvis de produkter, der blev lagt afgift på i Frankrig, har været pålagt en lignende afgift i en anden medlemsstat, forpligter de franske myndigheder sig til at tilbagebetale den del af afgiften, der blev pålagt produkter med oprindelse i denne medlemsstat, til de afgiftspligtige.
j)
Frankrig forpligter sig til at gøre alle potentielle afgiftspligtige bekendt med denne afgørelse -
VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
Artikel 1
1. Den statsstøtte til salgsfremme, reklame, teknisk bistand samt forskning og udvikling, som Frankrig har ydet i strid med artikel 108, stk. 3, i TEUF og finansieret ved hjælp af en skattelignende afgift (den obligatoriske frivillige afgift på kød og levende dyr, der blev forsendt til andre medlemsstater fra 1996 til 2004, og på levende dyr, der blev importeret fra 1996 til 2004) udgør statsstøtte, der er forenelig med det indre marked som omhandlet i artikel 107, stk. 3, litra c), i TEUF, for så vidt angår tidsrummet mellem afgiftens ikrafttræden og den 30. september 2004, forudsat at Frankrig opfylder betingelserne i artikel 1, stk. 2.
2. Frankrig sørger for, at de afgiftspligtige får refunderet den del af afgiften, der blev opkrævet for importerede produkter fra tidspunktet for afgiftens ikrafttræden til den 30. september 2004, under streng iagttagelse af følgende betingelser:
a)
De afgiftspligtige, der har erlagt afgiften, kan, hvis de kan fremlægge bevis for, at de obligatoriske frivillig afgifter blev pålagt importerede produkter, søge om tilbagebetaling af en forholdsmæssig andel af det afgiftsprovenu, der skulle finansiere foranstaltninger, som kun var til fordel for indenlandske produkter, inden for en frist, der fastsættes i overensstemmelse med national ret, men ikke er på under seks måneder regnet fra meddelelsen af denne afgørelse.
b)
Frankrig fastlægger omfanget af den eventuelle forskelsbehandling, som importerede produkter har været genstand for. Frankrig skal til dette formål i en referenceperiode efterprøve, om det samlede provenu af afgiften på indenlandske produkter opgjort i penge svarer til de fordele, der udelukkende kommer disse produkter til gode.
c)
Tilbagebetalingen skal finde sted senest seks måneder efter, at ansøgningen er indgivet.
d)
Beløbene skal reguleres efter renteniveauet fra opkrævnings- til tilbagebetalingstidspunktet. Renterne beregnes på basis af Kommissionens referencesats ved hjælp af metoden for fastsættelse af referencesatsen og kalkulationsrenten.
e)
De franske myndigheder godtager ethvert rimeligt belæg, som de afgiftspligtige fremlægger vedrørende de beløb, de har betalt i afgift af produkter fra andre medlemsstater.
f)
Retten til tilbagebetaling kan ikke underlægges andre betingelser, herunder at afgiften ikke er blevet overvæltet på forbrugerne.
g)
Hvis den afgiftspligtige endnu ikke har betalt afgiften, giver de franske myndigheder formelt afkald på at opkræve den forholdsmæssige andel af afgiften på produkter indført fra andre medlemsstater, som beviseligt har til formål at finansiere den del af støtten, der udelukkende er til fordel for indenlandske produkter. De giver også afkald på eventuelle morarenter.
h)
Hvis Kommissionen anmoder herom, fremlægger de franske myndigheder en fyldestgørende rapport som bevis for korrekt tilbagebetaling.
i)
Hvis de produkter, der blev lagt afgift på i Frankrig, har været pålagt en lignende afgift i en anden medlemsstat, forpligter de franske myndigheder sig til at tilbagebetale den del af afgiften, der blev pålagt produkter med oprindelse i denne medlemsstat, til de afgiftspligtige.
j)
Frankrig forpligter sig til at gøre alle potentielle afgiftspligtige bekendt med denne afgørelse.
Artikel 2
Frankrig underretter senest to måneder efter meddelelsen af denne afgørelse Kommissionen om, hvilke foranstaltninger der er truffet for at efterkomme afgørelsen.
Artikel 3
Denne afgørelse er rettet til Den Franske Republik.
Udfærdiget i Bruxelles, den 13. juli 2011
ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 13. července 2011
o poplatcích ve prospěch organizace InterDev
(oznámeno pod číslem C(2011) 4923)
(Pouze francouzské znění je závazné)
(2012/131/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 108 odst. 2 první pododstavec této smlouvy (1),
poté, co v souladu s čl. 108 odst. 2 prvním pododstavcem Smlouvy o fungování Evropské unie vyzvala zúčastněné strany k podání připomínek a vzhledem k těmto připomínkám,
vzhledem k těmto důvodům:
I. POSTUP
(1)
Poté, co obdržela informace týkající se předmětného opatření, se Komise dopisem ze dne 2. října 2001 obrátila na francouzské orgány s dotazy ohledně tohoto opatření. Stálé zastoupení Francouzské republiky při Evropské unii odpovědělo Komisi dopisem ze dne 9. listopadu 2001.
(2)
Jelikož toto opatření začalo být uskutečňováno bez předchozího schválení Komise, bylo zaevidováno v registru neoznámených podpor pod číslem NN 39/03.
(3)
Komise zahájila řízení ohledně předmětné podpory podle čl. 108 odst. 2 SFEU dopisem č. K(2003) 2057 v konečném znění ze dne 9. července 2003.
(4)
Rozhodnutí o zahájení řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie (2). Komise vyzvala ostatní členské státy a zúčastněné třetí strany k podání připomínek k dotčeným podporám. Komise neobdržela žádné připomínky třetích stran. Francouzské orgány zaslaly své komentáře dopisy ze dne 8. a 10. října 2003, 13. září a 29. listopadu 2005.
(5)
Dne 25. února 2011 byla Francii zaslána žádost o doplňující informace a dne 29. března 2011 proběhlo jednání.
(6)
Francouzské orgány odpověděly dopisem ze dne 24. května 2011.
II. POPIS DOTČENÉ PODPORY
1. POPLATKY VE PROSPĚCH ORGANIZACE INTERBEV
1.1 MEZIODVĚTVOVÉ ORGANIZACE (INTERPROFESSIONS - „IPO“) A SYSTÉM DOBROVOLNÝCH POPLATKŮ ZMĚNĚNÝCH NA POVINNÉ
(7)
Meziodvětvové organizace („IPO“) jsou seskupení, v jejichž rámci jsou sdruženy podle odvětví různé nejreprezentativnější profesní skupiny zemědělské produkce a případně zpracování, uvádění do oběhu a distribuce, která byla uznána příslušným správním orgánem jako meziodvětvová organizace. Jejich existenci, úkoly a fungování regulují články L.631-1 a následující zemědělského zákoníku. Aby podobné seskupení bylo uznáno, musí příslušné orgány ověřit, zda jsou splněna různá kritéria, a to zejména že jeho stanovy jsou v souladu s právními předpisy (článek L.632-1 zemědělského zákoníku) a že organizace, jež tvoří dotčenou IPO, jsou reprezentativní.
(8)
IPO mají za cíl vyvíjet činnost v zájmu všech článků daného odvětví a za tímto účelem mohou uzavírat dohody. Tyto dohody a výběr dobrovolných poplatků za účelem financování činnosti stanovené v těchto dohodách se potom mohou stát na základě meziministerské vyhlášky povinnými („být rozšířeny na“) pro všechny subjekty daného odvětví bez ohledu na to, zda jsou či ne členy určité profesní organizace, jež je členem IPO, pokud jsou v souladu s cíli uvedenými na seznamu stanoveném právním předpisem. Tyto dohody jsou hlavně zaměřeny na lepší znalost trhu, lepší vztahy mezi subjekty z oboru, lepší kvalitu a propagaci produktů. Zemědělský zákoník povoluje rozšíření dohod, pouze pokud tyto dohody mají za cíl „společný zájem“ založený na opatřeních „v souladu s obecným zájmem a slučitelných s pravidly společné zemědělské politiky“ (viz článek L.632-3 zemědělského zákoníku).
(9)
Způsoby výběru a rozdělení dobrovolných poplatků, které se stanou povinnými, jsou stanoveny jednotlivě každou dohodou IPO.
1.2 ÚLOHA STÁTU
(10)
Ačkoliv jsou IPO soukromoprávními právnickými osobami a jejich financování je zajišťováno příspěvky dotčeného odvětví, fungování systému povinných dobrovolných poplatků vyžaduje zásah státu, a to zejména následujícími způsoby:
a)
před každou žádostí o rozšíření musí být IPO předem uznána orgány veřejné moci a musí se podřídit cílům vnitrostátní a společné zemědělské politiky (viz body odůvodnění 7 a 8);
b)
po svém uznání mohou IPO požádat stát, aby meziministerskou vyhláškou o rozšíření učinil jejich dohody povinné. Každý hospodářský subjekt v oblasti dané produkce se tak stane osobou povinnou k povinnému dobrovolnému poplatku placenému reprezentativní IPO (viz bod odůvodnění 8);
c)
podle článku L.632-8-1 zemědělského zákoníku se příslušným orgánům zasílají zprávy o činnosti každé IPO a výsledky provádění každé rozšířené dohody.
2. CÍL PODPORY
(11)
Cílem předmětné podpory je podporovat činnosti v oblasti výzkumu, vývoje, technické pomoci a propagace (reklamy) ve prospěch odvětví chovatelství.
2.1 POPLATKY ZAVEDENÉ ORGANIZACÍ INTERBEV
(12)
Toto rozhodnutí se týká dvou druhů meziodvětvových poplatků, které orgány veřejné moci učinily povinnými. Na jedné straně se jedná o poplatek z hovězího a skopového masa a vnitřností určených k lidské spotřebě a z živých kusů hovězího dobytka a ovcí odesílaných do zemí EU nebo vyvážených („poplatek z masa“) a na druhé straně o poplatek ve prospěch Fonds National de l’Élevage (Národní chovatelský fond) („poplatek FNE“).
(13)
Meziodvětvové dohody, kterými se zavádějí poplatky ve prospěch organizace Interbev a které jsou předmětem tohoto rozhodnutí, jsou následující:
Poplatky z masa
Poplatky ve prospěch Fond National de l’Elevage - FNE (Národní chovatelský fond)
Dohody IPO
Vyhláška o rozšíření
Dohoda IPO
Vyhláška o rozšíření
25.7.1995
18.12.1995
15.6.1994
18.12.1995
12.6.2001
19.9.2001
19.4.2001
(14)
Národní meziodvětvové sdružení dobytka a masa (Association nationale Interprofessionnelle du Bétail et des Viandes - Interbev) je francouzská meziodvětvová organizace pro odvětví dobytka a masa. Byla založena dne 9. října 1979 z podnětu reprezentativních organizací oboru dobytka a masa odvětví skotu, ovcí a koní a je uznána na základě vyhlášky ze dne 18. listopadu 1980 (3). Jejím úkolem je hájit a zhodnocovat společné zájmy chovatelů a obchodních, řemeslných a průmyslových činností oboru. Interbev byla uznána v roce 1980 za meziodvětvovou organizaci odvětví dobytka a masa. Tvoří ji třináct vnitrostátních profesních organizací zastupujících různé obory hospodářského odvětví dobytka a masa: chovatele, obchodníky s živými kusy, jatka, velkoobchodníky, průmyslové subjekty, distributory.
(15)
Její hlavní dva úkoly spočívají ve vypracování meziodvětvových dohod a ve společné komunikaci. K tomu se dále připojují výzkumné programy v odvětví masa. Meziodvětvové dohody podepsané v rámci organizace stanoví pravidla, jimiž se řídí činnost oboru. Tyto dohody mohou být předloženy orgánům veřejné moci v rámci řízení o rozšíření. Po vyhlášení rozšíření společnou vyhláškou ministerstva zemědělství a ministerstva hospodářství se opatření stanovená meziodvětvovou dohodou stávají povinnými pro všechny subjekty oboru.
2.2 POPLATEK Z MASA
(16)
Meziodvětvovou dohodou ze dne 25. července 1995, jež byla předmětem rozšíření na základě vyhlášky ze dne 18. prosince 1995 (4), zavedla organizace Interbev poplatek z masa a vnitřností určených k lidské spotřeby a pocházejících z hovězího dobytka a ovcí a ze živých kusů hovězího dobytka a ovcí odesílaných do zemí EU nebo vyvážených.
(17)
Poplatek se týkal tří kategorií masa a/nebo zvířat a byl stanoven následovně:
a)
poplatek z masa a vnitřností určených k lidské spotřebě u zvířat poražených ve Francii: stanoven na 0,084 francouzských franků („FRF“) (5) za kilogram jatečně upraveného těla a hrazený právnickou nebo fyzickou osobou, jež byla majitelem nebo spolumajitelem zvířete v okamžiku jeho porážky;
b)
poplatek z masa dopraveného nebo dovezeného za účelem jeho spotřeby ve Francii: stanoven na 0,042 FRF/kg a hrazený právnickou nebo fyzickou osobou, jež byla prvním majitelem nebo spolumajitelem masa na vnitrostátním území;
c)
poplatek z živých kusů hovězího dobytka nebo ovcí odesílaných do jiné země EU nebo vyvážených: stanoven na 7 FRF/kus a hrazený právnickou nebo fyzickou osobou, jež byla posledním majitelem nebo spolumajitelem zvířat na vnitrostátním území.
(18)
Meziodvětvová dohoda ze dne 25. července 1995 byla nahrazena jinou meziodvětvovou dohodou ze dne 12. června 2001, jež byla rozšířena vyhláškou ze dne 19. září 2001 (6). Článek 1 vyhlášky stanoví, že se dohoda rozšiřuje na období, jež končí tři roky po dni zveřejnění uvedené vyhlášky, což znamená dne 30. září 2004.
(19)
Meziodvětvová dohoda ze dne 12. června 2001 stanovila pokračování předchozího stavu, pokud jde o dotčené kategorie masa a/nebo zvířat, a to se zvýšením poplatku: 0,1574 FRF (0,024 EUR) u masa a vnitřností určených k lidské spotřebě ze zvířat poražených ve Francii, 0,0656 FRF (0,010 EUR) u masa dopraveného nebo dovezeného za účelem jeho spotřeby ve Francii a 11,15 FRF (1,7 EUR) u živých kusů hovězího dobytka nebo ovcí odesílaných do jiné země EU nebo vyvážených.
(20)
Dohoda ze dne 12. června 2001 zavedla také možnost částečného vrácení poplatku z masa v okamžiku jeho odeslání do jiné země EU nebo jeho vyvezení do třetích zemí. Výše vracení byla 0,0656 FRF/kg (0,010 EUR).
(21)
Rozšíření, k nimž došlo v roce 1995 a 2001, vyloučila ze systému poplatek z masa dopraveného nebo dovezeného za účelem jeho spotřeby ve Francii. Tyto produkty tak nepodléhají povinnému poplatku z masa.
2.3 POPLATEK FNE
(22)
Meziodvětvovou dohodou ze dne 15. června 1994, jež byla rozšířena vyhláškou ze dne 18. prosince 1995 (7) a vyhláškou ze dne 19. září 2001 (8), zavedla organizace Interbev poplatek ve prospěch Fonds national de l’élevage (Národního chovatelského fondu). Poslední vyhláška stanoví, že se dohoda rozšiřuje na období, jež končí tři roky po dni zveřejnění uvedené vyhlášky, což znamená dne 30. září 2004.
(23)
Tento profesní fond, který spravuje Confédération Nationale de l’Élevage (Národní konfederace chovatelství - CNE), byl vytvořen, aby plnil následující dva hlavní cíle: na jedné straně podněcoval k restrukturalizaci organizací služeb a přispíval k jejich přizpůsobení budoucím potřebám chovatelů, kteří jsou stále méně početní a čelí politikám Společenství v oblasti zvládání výroby, a na druhé straně přispíval k udržitelnosti společných prostředků v oblasti genetického vývoje a aplikovaného výzkumu, které budou v budoucnu představovat klíčový faktor konkurenceschopnosti chovatelství.
(24)
Poplatek určený na financování tohoto fondu se vybírá od právnických nebo fyzických osob, které jsou majiteli nebo spolumajiteli hovězího dobytka nebo ovcí poražených ve Francii. Podle posledních údajů sdělených francouzskými orgány byl tento poplatek stanoven na 0,02 FRF (0,003 EUR) za kilo čistého poraženého masa (nebo 7 FRF za kus u dospělých kusů hovězího dobytka, 2,40 FRF za kus u telat a 0,36 FRF za kus u ovcí, což činí 1,05, 0,36 a 0,054 EUR).
(25)
Podle francouzských orgánů byly příjmy z tohoto poplatku použity na genetická vylepšování, systém genetických informací, biotechnologii a hospodářské studie.
2.4 ČINNOSTI FINANCOVANÉ Z TĚCHTO POPLATKŮ
(26)
Příjmy organizace Interbev pocházející z poplatků z masa byly použity na tři druhy činností, a to zejména:
a)
komunikaci a propagaci ve prospěch odvětví;
b)
technickou pomoc;
c)
výzkum a pokusy.
(27)
Pokud jde o komunikaci a propagaci, jedná se zejména o financování kampaní na různá témata ve spojení s kvalitními masnými výrobky nebo obecnějších kampaní v televizi a rozhlase ve prospěch hovězího masa, jakož i opatření v oblasti vztahů s veřejností. Financují se také propagační opatření na vnějších trzích, jakož i účast na profesních a propagačních veletrzích.
(28)
Činnosti v oblasti technické pomoci jsou spojeny zejména s osvědčováním a kvalifikací chovů, a to hlavně s cílem odstranit překážky, jimž čelí subjekty zapojené do těchto postupů. Interbev vypracovává také kolektivní specifikace pro jednotlivé obory a podílí se na šíření a zavádění kodexu osvědčených postupů v chovatelství a osvědčených pracovních postupů při produkci masa a podílí se konečně na vyjasňování transakcí po celém řetězci.
(29)
Činnosti v oblasti výzkumu a pokusů odpovídají činnostem, jež jsou nejvíce přizpůsobeny potřebám odvětví v tom smyslu, že se zabývají zejména bezpečností potravin, řízením kvality a dobrými životními podmínkami zvířat.
(30)
Prostředky organizace Interbev pocházející z poplatků FNE se používají na následující činnosti:
a)
společné činnosti v oblasti genetického vylepšování;
b)
informatizovaný systém správy informačních systémů chovů;
c)
práce v oblasti aplikovaného výzkumu;
d)
hospodářské studie;
e)
různé činnosti.
3. DOBA TRVÁNÍ DOTČENÉHO OPATŘENÍ
(31)
Toto rozhodnutí se týká období od roku 1996 do roku 2004, kdy skončila platnost poslední meziodvětvové dohody, jež je předmětem tohoto řízení.
4. PŘÍJEMCI
(32)
Příjemci dotčeného opatření podpory jsou chovatelé hovězího dobytka a ovcí.
(33)
Hlavními konečnými adresáty dotčeného opatření podpory jsou producenti, zpracovatelé a distributoři zemědělských produktů. Počítá se s tím, že některé činnosti mohou vykonávat pro tyto subjekty soukromé podniky.
(34)
Toto rozhodnutí nepředjímá stanovisko Komise, pokud jde o slučitelnost výběrového řízení poskytovatelů služeb pověřených prováděním činností organizace Interbev s pravidly zadávání veřejných zakázek.
5. DŮVODY, KTERÉ VEDLY K ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ (9)
(35)
Pokud jde nejprve o povahu poplatků v tomto konkrétním případě, Komise zaznamenala, že francouzská vláda je v rámci postupu rozšíření meziodvětvových dohod učinila povinnými. Rozšíření dohod proběhlo přijetím vyhlášky zveřejněné v Úředním věstníku Francouzské republiky. Z toho plyne, že bylo zapotřebí aktu orgánu veřejné moci, aby byly tyto poplatky plně účinné. Na základě této skutečnosti Komise ve fázi zahájení vyšetřovacího řízení soudila, že se v tomto konkrétním případě jedná o parafiskální zdanění, tzn. o veřejné prostředky, a že tyto podpory jsou protiprávní, protože nebyly oznámeny.
(36)
Podle bodu 194 pokynů Společenství ke státní podpoře v odvětvích zemědělství a lesnictví na období 2007-2013 (10) (dále jen „zemědělské pokyny“) musí být každá protiprávní podpora posuzována podle pravidel a pokynů platných v okamžiku jejího poskytnutí. Zemědělské pokyny platí od 1. ledna 2007. Předchozí pokyny, to znamená pokyny Společenství týkající se státních podpor v odvětví zemědělství (2000-2006), platily od 1. ledna 2000 (11). Každou podporu poskytnutou po tomto dnu je proto nutno posuzovat podle pokynů z roku 2000. A naopak každou podporu poskytnutou před tímto dnem je nutno posuzovat podle ustanovení a postupů platných před 1. lednem 2000. Dotčené podpory byly poskytovány od roku 1996.
(37)
Jelikož se jedná o státní podpory financované pomocí parafiskálního poplatku, Komise musela přezkoumat jak opatření financovaná podporami, tak financování samotných podpor.
5.1 PODPORY
5.1.1 Propagační činnosti
(38)
Komise připomněla, že slučitelnost podpor poskytnutých před 1. lednem 2002 je nutno ověřovat podle rámce pro státní podpory v oblasti propagace zemědělských produktů a některých produktů neuvedených v příloze II Smlouvy o založení EHS (12) a že slučitelnost podpor poskytnutých po tomto dnu je nutno ověřovat podle pokynů Společenství ke státním podporám v oblasti propagace produktů uvedených v příloze i Smlouvy o ES a některých produktů neuvedených v příloze I (13). Oba dokumenty v podstatě sdílejí stejné zásady a stanoví zejména negativní a pozitivní kritéria, jež je nutno dodržet. Pokud jde o strop podpor, musí být tyto činnosti financovány odvětvím v minimální výši 50 % nákladů. V tomto konkrétním případě byla opatření plně financována parafiskálními poplatky, a finanční úsilí subjektů z oboru tak dosahuje této úrovně. Ve fázi zahájení vyšetřovacího řízení tak Komise soudila, že platné podmínky byly splněny.
5.1.2 Činnosti v oblasti technické pomoci
(39)
Komise připomněla, že slučitelnost podpor poskytnutých před 1. lednem 2000 je nutno ověřovat podle postupů Komise vycházejících z návrhu vhodných opatření týkajících se podpor poskytnutých státem v odvětví chovatelství a produktů chovatelství (14) a že slučitelnost podpor poskytnutých po tomto dnu je nutno ověřovat podle zemědělských pokynů. Postupy Komise použitelné před rokem 2000 a zemědělské pokyny v podstatě sdílejí stejné zásady. Pro tento typ podpor jsou tak povoleny podpory poskytnuté ve výši 100 % způsobilých nákladů. Podpory kromě toho musí být přístupné všem subjektům z oboru, které by případně mohly projevit zájem. Ve fázi zahájení vyšetřovacího řízení tak Komise soudila, že platné podmínky byly splněny.
5.1.3 Činnosti v oblasti výzkumu a pokusů
(40)
Komise připomněla, že slučitelnost těchto podpor je nutno ověřovat podle rámce Společenství pro poskytování státních podpor na výzkum a vývoj (15) a sdělení Komise týkající se změny tohoto rámce (16). S vnitřním trhem je tak slučitelná míra podpory, jež může dosáhnout výše 100 %, pokud jsou splněny následující čtyři podmínky: podpora představuje pro odvětví obecný zájem; informace je uveřejněna v příslušném tisku; výsledky prací jsou poskytnuty na rovném základě jak z hlediska nákladů, tak z hlediska času; podpora splňuje mezinárodní obchodní kritéria odsouhlasená EU. Ve fázi zahájení vyšetřovacího řízení tak Komise soudila, že platné podmínky byly splněny.
5.1.4 Činnosti financované z poplatku FNE
(41)
Komise si kladla otázky o přesné povaze činností financovaných z poplatku FNE, jejichž předmětem bylo podněcovat k restrukturalizaci organizací služeb a přispívat k jejich přizpůsobení budoucím potřebám chovatelů a k udržitelnosti společných prostředků v oblasti genetického vývoje a aplikovaného výzkumu. Podle francouzských orgánů byly příjmy z tohoto poplatku údajně použity na genetická vylepšování, systém genetických informací, biotechnologii a hospodářské studie. Tyto dílčí informace byly nedostatečné k tomu, aby Komisi umožnily konstatovat slučitelnost těchto činností s případně použitelnými ustanoveními Společenství. Ve fázi zahájení vyšetřovacího řízení tak Komise nebyla schopna dospět k závěru, že činnosti financované z poplatku FNE byly slučitelné se Smlouvou o ES (17).
5.2 FINANCOVÁNÍ PODPOR
5.2.1 Poplatek z masa
(42)
Od 1. ledna 1996 podléhají tomuto poplatku mimo jiné živé kusy hovězího dobytka a ovcí odesílané do jiných členských států a také produkty z hovězího a skopového masa odesílané do jiných členských států, ačkoliv pro tyto produkty bylo v roce 2001 zavedeno částečné vracení tohoto poplatku. Podle rozsudku Soudního dvora Evropské unie (dále jen „Soudní dvůr“) (18) je nutno určitou daň považovat za porušení zákazu diskriminace stanoveného v článku 110 SFEU, pokud výhody z přidělení příjmu ze zdanění využívají obzvláště ty ze zdaněných vnitrostátních produktů, které jsou zpracovávány nebo uváděny do oběhu na vnitrostátním trhu, a tyto výhody částečně vyrovnávají náklady, jež jsou s nimi spojeny, a tak znevýhodňují vyvážené vnitrostátní produkty.
(43)
Ve fázi vyšetřovacího řízení se Komise domnívala, že příjmy z poplatku z produktů a živých zvířat odesílaných do jiných členských států, jenž byly určeny na financování činností prováděných organizací Interbev v oblasti propagace, technické pomoci, výzkumu a pokusů, mohou představovat financování podpory neslučitelné s vnitřním trhem z hlediska Smlouvy, a to zejména jejího článku 107, a že tak státní podpory financované tímto způsobem nebyly zřejmě slučitelné s uvedenou Smlouvou. Poplatek totiž mohl znevýhodňovat produkci těchto zvířat za účelem jejich vývozu do jiných členských států, protože přidělení prostředků mohlo svou povahou zvýhodňovat vnitrostátní produkci uváděnou do oběhu ve Francii na úkor vyvážené vnitrostátní produkce a protože výše poplatku nezohledňovala různou míru zisku dosahovanou u vnitrostátních produktů podle toho, zda jsou uváděny do oběhu ve Francii nebo mimo ni.
5.2.2 Poplatek FNE
(44)
Na základě informací dostupných v okamžiku zahájení vyšetřovacího řízení neměla Komise ve fázi vyšetřovacího řízení k dispozici prvky, které by ukazovaly na to, že tomuto poplatku podléhala dovážená zvířata nebo zvířata odesílaná do jiných členských států.
6. SLUČITELNOST POVINNÝCH DOBROVOLNÝCH POPLATKŮ SE SYSTÉMEM SPOLEČNÉ ORGANIZACE TRHŮ
(45)
Pokud jde o otázku slučitelnosti povinných dobrovolných poplatků se systémem společné organizace trhů (dále jen „SOT“) v souvislosti s rozsudkem ze dne 22. května 2003 ve věci Freskot (19), Komise se domnívala, že v tomto konkrétním případě povinné dobrovolné příspěvky zřejmě nezasahují přímo nebo nepřímo do cen dotčených konečných produktů, protože vybírání poplatků nemá vliv na cenu produktů, které jsou určovány volným trhem. Zatížení uzenářských výrobků a chovaných zvířat je tak zrušeno výhodou představovanou financovanými činnostmi. Je proto možno soudit, že účinky výběru poplatků na ceny jsou omezené nebo neexistují.
III. KOMENTÁŘE FRANCIE
(46)
Dopisy ze dne 8. a 10. října 2003 předložily francouzské orgány své připomínky k rozhodnutí Komise o zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU ohledně dotčeného opatření podpory.
(47)
Dopisy ze dne 13. září a 29. listopadu 2005 předložily francouzské orgány další připomínky jako odpověď na žádosti o dodatečně informace, jež jim zaslala Komise.
(48)
Po žádosti o dodatečné informace zaslané Komisí dne 25. února 2011 a jednání, jež proběhlo dne 29. března 2011, francouzské orgány předložily další připomínky dopisem ze dne 24. května 2011.
(49)
Francouzské orgány berou na vědomí, že se Komise domnívá, že lze prostředky pocházející z takovýchto meziodvětvových poplatků, které se staly povinnými, přirovnat k parafiskálním poplatkům, které by mohly vést k narušení hospodářské soutěže na vnitřním trhu. Francouzské orgány berou také na vědomí, že opatření měla být oznámena. Poté podávají následující sdělení:
1. ROZSAH PŘEZKUMU KOMISE PODLE FRANCOUZSKÝCH ORGÁNŮ
(50)
Pokud jde o poplatky vybírané podle meziodvětvových dohod ze dne 15. června 1994 ve prospěch fondu chovatelství a ze dne 18. prosince 1995 ve prospěch organizace Interbev, francouzské orgány měly za to, že Komise zahájila jejich přezkum dopisy ze dne 16. ledna 1995 (podpora NN 34/95) a ze dne 18. března 1996 a uzavřela jej dopisem (SG (96) D/6396) ze dne 15. července 1996, přičemž dospěla k závěru, že „předmětná opatření spadají výlučně do oblasti působnosti nařízení (EHS) č. 2328/91 a musí být předmětem přezkumu podle tohoto nařízení. Čl. 35 odst. 2 tohoto nařízení přitom vylučuje použití článků 92 a 93 Smlouvy“.
(51)
Jako odpověď Komisi, která zdůraznila, že se v té době nevyjádřila k ostatním činnostem prováděným organizací Interbev (protože věc NN 34/95 se týkala pouze investic do restrukturace chovu skotu bez tržní produkce mléka), francouzské orgány tvrdily, že se k tomu vyjádřily v odpovědi na dopis Komise ze dne 18. března 1996 těmito slovy: „národní fond chovatelství je skutečně určen k tomu, aby vylepšoval výběr v chovatelství a podporoval výzkum, a to zejména v oblasti genetiky. […]“ (dopis ze dne 13. září 2005).
(52)
Francouzské orgány se domnívají, že Komise byla plně informována o existenci činností v oblasti komunikace, propagace, výzkumu a pokusů financovaných organizací Interbev a že v rámci této věci mohla zaslat francouzským orgánům žádosti o dodatečné informace. Jelikož Komise na toto sdělení nereagovala, francouzské orgány dospěly k závěru, že sdělené informace Komisi uspokojují.
(53)
V pozdější odpovědi Komisi, která připomněla zaslání žádosti o dodatečné informace (30. května 1996) následkem výše uvedeného dopisu, francouzské orgány na jedné straně tvrdily, že nikdy žádosti o dodatečné informace neobdržely, a na druhé straně, že se domnívaly, že nečinnost Komise mezi 30. květnem 1996 a 2. říjnem 2001 představovala nevyslovený souhlas se slučitelností činností, o nichž věděla.
(54)
Francouzské orgány navíc tvrdí, že Komise byla informována o činnostech v oblasti komunikace prováděných organizací Interbev v rámci věci C-18/95, která se týkala opatření ve prospěch odvětví chovu ovcí.
(55)
Jelikož Komise od té doby nepokračovala v přezkumu těchto dohod, francouzské orgány se domnívají, že oprávněně usoudily, že Komise nemá námitky proti jejich provádění.
(56)
Za těchto podmínek se francouzské orgány domnívaly, že toto řízení se týká pouze meziodvětvové dohody ze dne 12. června 2001.
(57)
Dopisem ze dne 24. května 2011 a během jednání, jež se konalo dne 29. března 2011, francouzské orgány nakonec Komisi předaly údaje za celé dotčené období.
2. DŮVODY OPRAVŇUJÍCÍ PODLE FRANCOUZSKÝCH ORGÁNŮ NEOZNÁMENÍ PODPORY
(58)
Pokud jde o činnosti prováděné díky příjmům z poplatků vybíraných na základě nových meziodvětvových dohod z 12. června 2001 ve prospěch organizace Interbev a FNE, francouzským orgánům se nejevilo jako nutné je oznamovat, protože jsou financovány výlučně ze soukromých prostředků vybíraných v dotčeném odvětví.
3. ČINNOSTI PROVÁDĚNÉ ORGANIZACÍ INTERBEV
(59)
Pokud jde o činnosti prováděné organizací Interbev, francouzské orgány berou na vědomí, že je Komise po analýze informací, které jí byly předány dopisem ze dne 9. listopadu 2001, považuje za slučitelné s pokyny Společenství týkajícími se státních podpor v odvětví zemědělství (2000-2006) a s pokyny Společenství týkajícími se státní podpory na propagaci zemědělských produktů a některých produktů neuvedených v příloze I. Potvrzují, že během období dotčeného tímto rozhodnutím, Interbev financovala tyto činnosti v oblasti propagace, technické pomoci, výzkumu a pokusů za stejných podmínek jako činnosti dříve popsané v dopisu ze dne 9. listopadu 2001.
4. ČINNOSTI V OBLASTI VÝZKUMU A TECHNICKÉ POMOCI PROVÁDĚNÉ PROSTŘEDNICTVÍM FNE
(60)
Pokud jde o FNE, francouzské orgány poskytly v odpovědi na rozhodnutí o zahájení řízení (dne 8. a 10. října 2003) následující vysvětlení.
(61)
U činností prováděných díky prostředkům FNE se jedná o činnosti v oblasti technické pomoci a aplikovaného výzkumu. Francouzské orgány potvrdily, že tyto činnosti byly koncipovány při dodržení bodů 14 a 17 pokynů Společenství týkajících se státních podpor v oblasti zemědělství (2000-2006).
(62)
Nejprve je upřesněno, že prostředky shromážděné FNE sloužily k následujícím činnostem:
a)
společné činnosti v oblasti genetického vylepšování;
b)
informatizovanému systému správy informačních systémů chovů;
c)
pracím v oblasti aplikovaného výzkumu;
d)
hospodářským studiím;
e)
různým činnostem.
4.1 OBLAST GENETIKY
(63)
V oblasti genetiky se účast FNE přísně omezuje na provázení některých společných činností prováděných v rámci vnitrostátního opatření na genetické vylepšování (Dispositif National d’Amélioration Génétique) a definovaných Národní komisí pro genetické vylepšování (Commission Nationale d’Amélioration Génétique - CNAG), jež sdružuje zástupce státu, oboru, výzkumu a školství.
(64)
Financování poskytovaná FNE jsou hlavně věnována na provázení činností oboru genetiky Institutu chovatelství, jehož úkolem je zejména: podpora organizacím v terénu, které přispívají ke genetickému pokroku u přežvýkavců; vypracování, údržba a vývoj specifikací, kterými se stanoví postupy v terénu; kontrola postupů zhodnocení a evidování údajů nutných pro genetické posouzení reprodukčních zvířat ve společných informačních systémech; přizpůsobení postupů indexace ve spolupráci s ústavem INRA; zavedení postupů výměny informací na mezinárodní úrovni a šíření úředních rejstříků ve Francii.
4.2 OBNOVA A ROZVOJ INFORMAČNÍCH SYSTÉMŮ V ODVĚTVÍ CHOVATELSTVÍ
(65)
V rámci své činnosti v oblasti obnovy a rozvoje informačních systémů v odvětví chovatelství se FNE podílí na obnově systému genetických informací (système d’information génétique - SIG). Tato obnova byla zahájena v roce 1995 a prosadila se při modernizaci společného informačního systému zavedeného před více než 20 lety a jeho sjednocení za účelem účinnější správy genetických údajů a zároveň umožnila zahrnutí nových funkcí nutných pro indexaci a snížení nákladů.
(66)
FNE se mimo to podílel na studii právní, technické a hospodářské proveditelnosti projektu profesionálního informačního systému v odvětví chovatelství (SPIE), jehož cílem je zajistit odvětvové a meziodvětvové zhodnocení úředních identifikačních údajů a dalších údajů, které lze zajistit.
4.3 ZÁSAHY V OBLASTI APLIKOVANÉHO VÝZKUMU
(67)
FNE podporuje několik programů aplikovaného výzkumu a má v úmyslu pokračovat ve své účasti na studiích věnovaných otázkám, jež pro odvětví chovatelství představují předmět obecného zájmu, jako je např. podpora programu aplikovaného výzkumu a přenosu biotechnologií reprodukce (přenos embryí, zjišťování pohlaví, oplodnění in vitro, klonování). Tyto práce se týkají nových postupů vycházejících z embryologie, které jsou mimořádně zajímavé z hlediska budoucího používání molekulárních indikátorů a výběru pomocí indikátorů. Program vedl ke konkrétním výsledkům, a to značnému zlepšení úspěšnosti klasického přenosu embryí, vypracování a optimalizaci francouzské metody zjišťování pohlaví u embryí, vypracování metody punkcí vaječných buněk v růstové fázi a zlepšení techniky oplodnění in vitro.
(68)
FNE se také podílel na pilotním výzkumném programu v oblasti homologní rekombinace. Tento projekt, který vedl ústav INRA, se týkal kontrolované modifikace genomu zvířat za použití metody transgeneze a byl zaměřen na zavedení transgenu na určité místo v DNA. Toto cílené zavedení genu má umožnit nahrazení jednoho genu druhým bez použití geneticky modifikovaných organizmů.
(69)
FNE se vedle toho podílel na programu IDEA, pokud jde o identifikaci skotu a ovcí. Přispěl rovněž na financování vnitrostátních programů vybraných v rámci programu Společenství IDEA věnovaného zlepšení spolehlivosti identifikace zvířat za použití nových postupů při využití elektroniky.
4.4 PRÁCE V OBLASTI HOSPODÁŘSKÝCH STUDIÍ
(70)
FNE se podílel na financování hospodářských studií, které potřebovaly chovatelské organizace, aby mohly zejména reagovat na otázky vyvolané jednotlivými reformami SZP, rozšířením Evropy, krizemi posledních let a vývojem na mezinárodním poli.
(71)
Všechny tyto studie byly vypracovány pod vedením tzv. „Hospodářské skupiny pro dobytek“ („Groupe Économique du Bétail“ - GEB) řízené Chovatelským ústavem (Institut de l’Élevage), který zaručuje propojení různých prací požadovaných oborem a jejich komplementaritu s jinými stávajícími studiemi.
(72)
Prováděné práce mají za konkrétní výsledek monitorování hospodářské situace v odvětvích mléka a masa ve Francii a v Evropě, vypracování měsíčních hospodářských podkladů, v nichž jsou do hloubky analyzovány aspekty hospodářství v oblasti živočišné produkce ve Francii, v Evropě a ve světě, a specificky zaměřené činnosti jako monitorování cen, výrobních nákladů a jednání na úrovni Společenství a Mezinárodní obchodní organizace.
(73)
Hospodářské monitorovací středisko vytvořené v rámci GEB shromažďuje konkrétní znalosti o fungování podniků, jimiž disponuje chovatelská síť, a zajišťuje součinnost mezi přístupy na mikroúrovni a makroúrovni.
4.5 RŮZNÉ ČINNOSTI
(74)
FNE jednorázově podporuje zahájení nových stmelujících programů určených ke snadnějšímu přizpůsobení chovatelství novým vývojům v sociální a hospodářské oblasti, jako je zavedení kodexu správných chovatelských postupů, který se prosazuje jako nejvýznamnější společný postup tohoto typu v Evropě, a zahájení projektu komunikace o povolání chovatele následkem druhé krize BSE s cílem obnovit vzájemné pochopení mezi chovateli a občany.
4.6 RÁMEC SPOLEČENSTVÍ
(75)
Francouzské orgány zdůraznily, že všechny financované činnosti mají pro všechny chovatele skotu a ovcí skutečně povahu obecného zájmu a že se nikdy nejedná o činnosti, jež by přinášely prospěch pouze jednotlivým subjektům nebo zvláštním skupinám subjektů.
(76)
U těchto prací a výzkumu finanční účast FNE nejčastěji nepřesahuje 50 % nákladů. U některých jednorázových projektů může být sice vyšší než 50 %, ale míra podpory nikdy nepřesahuje 100 %.
4.6.1 Technická pomoc
(77)
Hospodářské studie jsou financovány za dodržení na jedné straně stropu ve výši 100 000 EUR na chovatele a období tří let a na druhé straně pravidla přístupu všech chovatelů k jejich výsledkům.
4.6.2 Aplikovaný výzkum
(78)
Francouzské orgány potvrdily, že údaje z každé hospodářské studie stejně jako údaje shromážděné na konci každého výzkumného programu, jakmile jsou konečné, jsou šířeny v širokém měřítku. Výsledky všech prací podporovaných fondem jsou systematicky zveřejňovány a šířeny, aby jich chovatelé a jejich organizace v terénu mohly využívat a mít k nim přístup bez diskriminace.
(79)
Používají se dva hlavní kanály šíření: profesní chovatelské organizace a ústav chovatelství, a to prostřednictvím technických a hospodářských publikací široce šířených mezi chovateli a praktickými odbornými pracovníky.
(80)
Vzhledem k povaze obecného zájmu prací se nepočítá s žádným výdělečným využitím výsledků. Skutečnými příjemci činností jsou skutečně všichni chovatelé skotu a ovcí, mezi kterými jsou šířeny teoretické a praktické výsledky prací.
(81)
Financované studie neposkytují producentům a zpracovatelům žádné přímé platby.
5. POPLATKY Z DOVÁŽENÝCH ZVÍŘAT A MASA
5.1 POPLATKY ORGANIZACI INTERBEV
(82)
Pokud jde o zdanění masa dovezeného do Francie z chovů jiných členských států nebo třetích zemí, Komise byla schopna na základě informací, které francouzské orgány postupně předkládaly, dojít ke zjištění, že meziministerské vyhlášky z roku 1995 a 2001 o rozšíření meziodvětvových dohod vždy z oblasti působení vyjímaly poplatky z dováženého masa.
5.2 POPLATKY FNE
(83)
Komise dále zjistila skutečnost, že poplatek vybíraný ve prospěch FNE mohl být uplatněn na zvířata chovaná mimo vnitrostátní území, ale dovezená do Francie za účelem jejich porážky.
(84)
V dopise ze dne 6. října 2003 francouzské orgány vzaly na vědomí důležitost této námitky, pokud jde o zásady právních předpisů Společenství. Zavázaly se proto ke změně znění dohody tak, aby se vyloučil jakýkoliv poplatek u zvířat chovaných mimo vnitrostátní území, ale dovezených do Francie za účelem jejich porážky. Francouzské orgány vyjádřily svůj záměr doručit Komisi nové znění, jakmile bude nová dohoda dokončena a podepsána.
(85)
Dodaly k tomu, že dovoz živých zvířat je ve skutečnosti okrajovou záležitostí a nepředstavuje riziko narušení hospodářské soutěže. Podle celních orgánů představoval dovoz „velkých vykrmených kusů hovězího dobytka“ v roce 200 124 933 kusů a 22 250 kusů v roce 2002. Jelikož vnitrostátní porážky dosahují řádově 4 milionů kusů, dovoz živých zvířat tak přestavuje pouze 0,58 % všech poražených kusů. Více než 70 % tohoto dovozu navíc představují drahá zvířata s vysokou zmasilostí určená zvláštní skupině spotřebitelů na severu Francie. Vzhledem k průměrným dovozním cenám těchto zvířat (podle celní správy: 1,50 EUR/kg živé hmotnosti, tzn. 2,5 EUR za kilogram čisté hmotnosti) by poplatek FNE vybíraný z těchto zvířat musel představovat řádově tisícinu hodnoty zvířete.
(86)
Podle francouzských orgánů byly vybrané povinné dobrovolné poplatky na jedné straně minimální, protože neplacení poplatku z dovezených zvířat bylo časté a nakonec se stalo systematické, a na druhé straně byla výše dotčených povinných dobrovolných poplatků v poměru k hodnotě zvířat tak nízká, že nemohla vést k narušení hospodářské soutěže. V dopise ze dne 24. května 2011 francouzské orgány předložily vytištěné příklady výpočtu poplatků a prohlášení podniků, které prokazují, že v některých případech mohlo docházet k vracení, aniž by toto bylo povinné.
(87)
Dopisy ze dne 13. září 2005 a 24. května 2011 francouzské orgány potvrdily, že se poplatek FNE týká od roku 2003 pouze zvířat chovaných a poražených ve Francii (20).
6. POPLATKY ZE ZVÍŘAT A MASA ODESLANÝCH DO JINÝCH ČLENSKÝCH STÁTŮ
6.1 POPLATKY ORGANIZACI INTERBEV
(88)
Pokud jde o poplatek vybíraný u masa odesílaného do jiných členských států, Komise zmínila riziko diskriminace spojené se systémem poplatků, který by nezohledňoval odeslání některých produktů podléhajících poplatku mimo vnitrostátní území, a vyjádřila obavu, že podobné opatření upřednostňuje vnitrostátní produkci uváděnou do oběhu ve Francii.
(89)
Jak je uvedeno v bodě odůvodnění 16 a následujících, maso odesílané do jiných členských států podléhalo povinnému dobrovolnému poplatku ve výši 0,0126 EUR/kg a ve výši 0,024 EUR/kg od meziodvětvové dohody ze dne 12. června 2001. Od zmíněné dohody se k tomu počítalo se systémem vracení ve výši 0,010 EUR/kg.
(90)
Pokud jde o povinné dobrovolné poplatky, jimž podléhala zvířata odesílaná do jiných členských států, francouzské orgány v dopise ze dne 24. května 2011 podaly vysvětlení, aby prokázaly, že tyto povinné dobrovolné poplatky byly přiměřené přínosu plynoucímu z činností financovaných těmito poplatky.
(91)
Francouzské orgány vysvětlily, že odesílání živých zvířat se týkalo odstávčat skotu. Jak je uvedeno v bodě odůvodnění 17 a následujících, tato zvířata podléhala povinnému dobrovolnému poplatku počítaného z kusu a ne z kilogramu masa.
(92)
Francouzské orgány předložily výpočet umožňující posoudit rovnocennost mezi hmotností za kus a za kilogram. Meziodvětvová dohoda ze dne 25. července 1995 totiž uváděla, že povinný dobrovolný poplatek je u porážky ve výši 0,084 FRF za kilogram jatečně upraveného těla a u odeslání živých zvířat ve výši 7 FRF za kus dospělého dobytka (článek 4). Ovšem odstávče váží řádově 250 až 280 kg živé hmotnosti, což se přemění na průměrnou hmotnost masa (poměr 65 %) ve výši 163 kg. Poplatek ve výši 7 FRF za kus tak odpovídal poplatku ve výši 0,042 FRF za kilogram, což představuje polovinu poplatku z masa.
(93)
Meziodvětvová dohoda ze dne 12. června 2001 převzala tento systém při dodržení stejné rovnocennosti. Částky (vyjádřené v EUR) byly následující: povinný dobrovolný poplatek u porážky ve výši 0,024 EUR za kilogram jatečně upraveného těla (článek 2) a povinný dobrovolný poplatek při odeslání živých zvířat ve výši 1,7 EUR za kus dospělého skotu (článek 4). Poplatek ve výši 1,7 EUR za kus dospělého skotu tak odpovídal poplatku ve výši 0,0104 EUR za kilogram, což představuje polovinu poplatku z masa.
(94)
Francouzské orgány se domnívají, že celkové příjmy (38 136 670 EUR) z povinného dobrovolného poplatku vybíraného u produktů odesílaných do jiných členských států (živá zvířata a maso) představovaly 15 % celkových příjmů ze všech povinných dobrovolných příspěvků vybíraných organizací Interbev v období 1995 až 2004 (tzn. 252 855 282 EUR). Za použití komplexního přístupu k období 1995-2004 se francouzské orgány domnívají, že uvedené příjmy jsou správně nastaveny úměrně k činnostem, z nichž měly údajně prospěch produkty odeslané do jiných členských států.
(95)
Francouzské orgány dále uvádějí, že zvířata a maso odeslaná mimo Francii měla na jedné straně prospěch z činností prováděných mimo vnitrostátní území v celkové výši 21 490 848 EUR a na druhé straně z činností, jež byly přínosné pro všechna zvířata a produkty bez ohledu na jejich místo určení. Francouzské orgány se domnívají, že u všech těchto činností prospěšných pro všechna zvířata a produkty, které představují celkovou částku 91 231 075 EUR, lze oprávněně odhadovat, že pouze 28 280 000 EUR bylo použito na financování činností prováděných mimo vnitrostátní území.
(96)
U činností, které se týkaly konkrétně vyvážených zvířat a produktů, se jednalo zejména o propagační akce (např. mezinárodní veletrhy, oborové informační akce a akce v oblasti vztahů s veřejností, zelený týden v Berlíně, kurzy školení v bourání organizované v zahraničí). U činností, které se týkaly všech zvířat a produktů bez ohledu na to, zda se jejich trh nachází ve Francii nebo mimo ni, se jednalo zejména o reklamní akce jako kampaně o „kvalitním evropském hovězím mase“, vnitřnostech, „plemenech chovaných na maso“ a určitý počet výzkumných činností věnovaných bezpečnosti potravin, dobrým životním podmínkám zvířat, řízení kvality, charakterizaci produktu, postupům při osvědčování a zpětné vysledovatelnosti u hovězího masa, jejichž výsledky byly široce šířeny jak ve Francii, tak mimo ni.
(97)
Francouzské orgány soudí, že produkty odesílané mimo Francii měly prospěch z činností prováděných meziodvětvovou organizací v celkové výši 49 770 000 EUR. Tuto částku je nutno srovnat s povinnými dobrovolnými poplatky, které se u nich musely uhradit, to znamená 38 136 670 EUR. Podíl povinných dobrovolných poplatků z francouzské produkce vyvezené v období 1995-2004 byl vyrovnaný v poměru k přínosu, který měla tato produkce z činností financovaných organizací Interbev.
6.2 POPLATKY FNE
(98)
V dopise ze dne 13. září 2005 francouzské orgány potvrdily, že odesílané produkty nepodléhaly jako takové poplatku FNE.
IV. POSOUZENÍ PODPORY
(99)
Články 107 a 108 SFEU se vztahují na všechny zemědělské produkty uvedené v její příloze I a podléhající jedné ze společných organizací trhu (všechny zemědělské produkty, kromě koňského masa, medu, kávy, líhu zemědělského původu, octu vyrobeného z lihu a korku) podle různých předpisů, kterými se řídí příslušné společné organizace trhu.
1. EXISTENCE PODPORY VE SMYSLU ČL. 107 ODST. 1 SFEU
(100)
Podle čl. 107 odst. 1 SFEU podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné s vnitřním trhem, nestanoví-li tato smlouva jinak.
(101)
Ve zvažované době byly články 107 až 109 SFEU použitelné na odvětví hovězího masa na základě článku 40 nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 (21) o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem. Před přijetím tohoto nařízení byly použitelné na stejné odvětví na základě článku 24 nařízení Rady (EHS) č. 805/68 ze dne 27. června 1968 o společné organizaci trhu s hovězím masem (22). Na odvětví skopového a kozího masa byly použitelné na základě článku 23 nařízení Rady (ES) č. 2529/2001 ze dne 19. prosince 2001 o společné organizaci trhu se skopovým a kozím masem (23). Před přijetím tohoto nařízení byly použitelné na stejné odvětví na základě článku 22 nařízení Rady (ES) č. 2467/98 ze dne 3. listopadu 1998 o společné organizaci trhu se skopovým a kozím masem (24) a před jeho přijetím na základě článku 27 nařízení Rady (EHS) č. 3013/89 ze dne 25. září 1989 o společné organizaci trhu se skopovým a kozím masem (25).
(102)
V současné době jsou články 107 až 109 použitelné na obě odvětví uvedená v bodě odůvodnění 32 a následujících tohoto rozhodnutí na základě článku 180 nařízení Rady (ES) č. 1234/2007 ze dne 22. října 2007, kterým se stanoví společná organizace zemědělských trhů a zvláštní ustanovení pro některé zemědělské produkty („jednotné nařízení o společné organizaci trhů“) (26) (27).
1.1 EXISTENCE SELEKTIVNÍ VÝHODY
(103)
Podle Soudního dvora se za podpory považují zásahy, které mohou v jakékoli formě přímo nebo nepřímo zvýhodňovat podniky nebo které musejí být považovány za hospodářské zvýhodnění, které by podnik-příjemce za obvyklých tržních podmínek nezískal (28). V tomto konkrétním případě poskytnutá podpora zvýhodnila některé podniky činné v odvětví chovu skotu a ovcí, a to prováděním činností, jež mohly přinést prospěch producentům nebo odvětvím oborů zastupovaných organizací Interbev.
(104)
Kromě toho jsou, stále podle ustálené judikatury Soudního dvora, považovány za podpory zásahy, které v různých formách snižují výdaje běžně zatěžující rozpočet podniku a které, aniž by byly dotacemi v přesném slova smyslu, jsou ve skutečnosti stejné povahy a mají stejné dopady (29).
(105)
Pokud jde o existenci zvýhodnění, je nutno jej prokázat na úrovni možných příjemců činností ve prospěch odvětví masa a také na úrovni dotčených meziodvětvových poplatků a jejich financování. V tomto konkrétním případě poskytnutá podpora zvýhodnila některé podniky činné v odvětví chovu skotu nebo ovcí, a to prováděním činností, jež mohly přinést prospěch producentům odvětví.
1.2 PODPORA POSKYTNUTÁ STÁTEM NEBO ZE STÁTNÍCH PROSTŘEDKŮ
(106)
Podle ustálené judikatury Soudního dvora je pro to, aby bylo možno označit výhodu za státní podporu, zaprvé nutno, aby byla poskytnuta přímo nebo nepřímo ze státních prostředků, a zadruhé, aby byla přičitatelná státu (30).
(107)
Pokud jde o povahu poplatků v tomto konkrétním případě (povinné dobrovolné poplatky), Komise soudí, že se jedná o parafiskální poplatky, tzn. o veřejné prostředky. Komise založila své posouzení na následujících úvahách.
(108)
Nejprve je nutno zdůraznit, že podle ustálené judikatury a zejména bodu odůvodnění 139 rozsudku ve věci Salvat (31) není rozlišení mezi soukromým a veřejným subjektem „rozhodujícím prvkem pro uplatnění Smlouvy na státní podpory“. Rozsudek ve věci Ladbroke (32) navíc jasně potvrzuje, že čl. 107 odst. 1 SFEU „zahrnuje veškeré finanční prostředky, které může veřejný sektor ve skutečnosti použít k podpoře podniků, aniž by bylo rozhodné, zda tyto prostředky trvale patří k majetku veřejného sektoru. V důsledku toho, i když částky (…) nejsou trvale ve vlastnictví státní pokladny, skutečnost, že zůstávají neustále pod veřejnou kontrolou, a tudíž jsou k dispozici příslušným státním orgánům, je postačující k tomu, aby byly kvalifikovány jako státní prostředky a dotčené opatření spadalo do pole působnosti čl. 107 odst. 1 Smlouvy“.
(109)
Na základě této judikatury Komise soudí, že skutečnost, že dotčené povinné dobrovolné poplatky spočívají v příspěvcích soukromého sektoru a že nejsou státu trvale k dispozici, nestačí, aby bylo možno dojít závěru, že nespadají do pole působnosti čl. 107 odst. 1 SFEU. Komise musí v tomto ohledu také přezkoumat míru kontroly vykonávané státem ohledně příjmů z dotčených povinných dobrovolných příspěvků a jeho možnosti směrovat použití prostředků na financování opatření podpory.
(110)
Ve zkoumaném případě Komise zaznamenává, že schválení vládou v podobě uznání přiznané organizaci Interbev je předběžnou podmínkou k zavedení povinných dobrovolných poplatků. I když je organizace Interbev soukromoprávním subjektem, znamená to, že její schopnost zavést ve svém odvětví činnosti povinné dobrovolné poplatky je podřízena souhlasu státu s jejím fungováním a jejími cíli (viz bod odůvodnění 14 tohoto rozhodnutí).
(111)
Zemědělský zákoník také stanoví, že poplatky se stávají povinnými pro všechny členy dotčeného oboru, jakmile je jejich platnost rozšířena meziministerskou vyhláškou (viz bod odůvodnění 10 tohoto rozhodnutí). Z uvedeného vyplývá, že tento typ poplatků vyžaduje, aby mohl plně projevit svůj účinek, akt orgánu veřejné moci (33).
(112)
Na základě těchto skutečností Komise zjišťuje, že zkoumané povinné dobrovolné poplatky lze považovat za poplatky pod kontrolou státu a představující státní prostředky.
(113)
Zadruhé, využití příjmů z povinných dobrovolných příspěvků je určeno cíli a rámcem fungování meziodvětví v podobě stanovené v zemědělském zákoníku (viz body odůvodnění 7 až 10). Stát tím má možnost směrovat použití příjmů z povinných dobrovolných poplatků na financování opatření podpory prováděných organizací Interbev. Výhody poskytované organizací Interbev tak lze považovat za přičitatelné státu.
(114)
Kromě toho je nutno připomenout, že Soudní dvůr ve věci C-345/02 Pearle (34) určil určité ukazatele, které umožňují stanovit či ne, zda je nutno považovat či ne parafiskální poplatky za státní prostředky přičitatelné státu, pokud jsou vybírány v hlavní míře meziodvětvovou organizací ve prospěch svých členů.
(115)
Podle zkoušky navržené Soudním dvorem v této věci se povinné poplatky shromažďované zprostředkujícím subjektem, který zastupuje podniky určitých hospodářských odvětví, nepovažují za státní prostředky, pokud jsou splněny všechny následující podmínky:
a)
dotčené opatření je zavedeno profesním orgánem, který zastupuje podniky a zaměstnance odvětví a neslouží jako nástroj k provádění politik stanovených státem;
b)
cíle dotčeného opatření jsou v plné míře financovány z příspěvků podniků daného odvětví;
c)
o způsobu financování a míře/výši příspěvků rozhodují v profesním orgánu daného odvětví zástupci zaměstnavatelů a zaměstnanců bez jakéhokoliv zasahování státu;
d)
poplatky jsou povinně používány k financování opatření bez možnosti zásahu státu.
(116)
Je zřejmé, že dotčené opatření nesplňuje všechny podmínky rozsudku ve věci Pearle. Zaprvé, existence, úkoly a fungování organizace Interbev jsou regulovány vnitrostátními právními předpisy (viz body odůvodnění 10 a 14) a její financování z povinných dobrovolných příspěvků vyžaduje zásah státu (viz bod odůvodnění 10). Článek 632-2-1 zemědělského zákoníku navíc stanoví, že meziodvětvové organizace přispívají k provádění vnitrostátních hospodářských politik a politik Evropské unie a mohou být upřednostňovány při přidělování veřejných podpor. Interbev lze proto považovat za nástroj k provádění politiky podporované státem a provádějící činnosti v obecném zájmu meziodvětvové organizace (viz body odůvodnění 40, 61 a následující). K tomu stanovy organizace Interbev uvádějí, že rozpočty meziodvětvové organizace mohou přijímat přímou dotaci od státu. Pokud jde potom o obecný zájem financovaných výzkumných činností (viz bod odůvodnění 10), nelze s jistotou zjistit, že v tomto konkrétním případě jsou příjemci podpor vždy subjekty povinné k poplatkům.
(117)
Vzhledem k výše uvedeným úvahám dospívá Komise k závěru, že dotčená opatření jsou přičitatelná státu a jsou financována ze státních prostředků.
1.3 OVLIVNĚNÍ OBCHODU A NARUŠENÍ HOSPODÁŘSKÉ SOUTĚŽE
(118)
Aby podpory spadaly do pole působnosti čl. 107 odst. 1 SFEU, musí kromě toho ovlivňovat hospodářskou soutěž a obchod mezi členskými státy. Toto kritérium předpokládá, že příjemci podpor vykonávají hospodářskou činnost.
(119)
Za účelem zjištění, zda tato podpora spadá do pole působnosti čl. 107 odst. 1 SFEU, je nutno závěrem určit, jestli tato podpora může ovlivnit obchod mezi členskými státy a narušit hospodářskou soutěž.
(120)
Soudní dvůr rozhodl, že obchod mezi členskými státy je nutno považovat za ovlivněný výhodou (35), pokud tato výhoda poskytnutá členským státem posílí postavení určité kategorie podniků v obchodě mezi členskými státy vůči jiným konkurenčním podnikům, což stačí na prokázání existence narušení hospodářské soutěže.
(121)
Skutečnost, že mezi členskými státy existuje v odvětví masa obchod, je dostatečně prokázána existencí společné organizace trhu v tomto odvětví (36). Například obchod v rámci Společenství s masnými produkty ve Francii představoval přibližně 15 % všech obchodů Unie s těmito produkty (37).
(122)
Poskytnuté podpory tak mohou ovlivnit obchod mezi členskými státy tím, že upřednostňují vnitrostátní výrobu na úkor výroby ostatních členských států. V době skutkového stavu, jehož se týká toto rozhodnutí, bylo odvětví masa mimořádně otevřené hospodářské soutěži na úrovni Společenství, a tím velmi citlivé na každé opatření ve prospěch výroby jednoho nebo jiného členského státu.
1.4 ZÁVĚR OHLEDNĚ POVAHY „PODPORY“ VE SMYSLU ČL. 107 ODST. 1 SFEU
(123)
Na základě předchozích úvah Komise soudí, že opatření zavedená v tomto konkrétním případě ve prospěch příjemců jim poskytují zvýhodnění, jehož nemohou využít ostatní subjekty, a narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, protože mohou ovlivnit obchod mezi členskými státy.
(124)
Z těchto důvodů dochází Komise k závěru, že dotčené opatření spadá pod čl. 107 odst. 1 SFEU a představuje státní podporu.
2. PŘEZKUM SLUČITELNOSTI PODPOR
2.1 ROZSAH PŮSOBNOSTI ROZHODNUTÍ
(125)
Jak je vysvětleno výše (viz bod odůvodnění 56), francouzské orgány se domnívají, že předmětné rozhodnutí by se mělo týkat pouze meziodvětvové dohody ze dne 12. června 2001.
(126)
V rámci podpory NN 34/95 neměla Komise informace o poplatcích FNE nebo o systému financování podpor spadajících do této záležitosti (38). Její stanovisko se kromě toho týkalo pouze podpor na investice ve prospěch některých chovatelů, a to zejména pokud jde o první nabytí zvířat. Komise také nezaujala stanovisko vůči systému povinných dobrovolných poplatků nebo vůči podporám na genetické vylepšení, systém genetických informací, biotechnologii či hospodářské studie, nebo vůči činnostem v oblasti propagace, technické pomoci, výzkumu a pokusů, jež byly financovány z poplatků organizaci Interbev a nebyly předmětem oznámení ve smyslu čl. 108 odst. 3 SFEU.
(127)
Francie se o těchto činnostech zmínila v rámci záležitosti NN 49/96 v dopise ze dne 29. dubna 1996, a to pouze o činnostech spadajících pod FNE.
(128)
V odpovědi na tento dopis si Komise přesto dopisem ze dne 30. května 1996 (VI/021559) vyžádala doplňující informace, aby pochopila povahu a rozsah finančních nástrojů usnadňujících restrukturalizaci chovatelských subjektů, které byly zapojeny do identifikace a výběru zvířat a činností v oblasti rozvoje. Komise také požádala o vyplnění popisujícího přehledu. Francouzské orgány ovšem na tento dopis nereagovaly a Komise se nikdy nevyslovila ke slučitelnosti dotčených činností s vnitřním trhem. Dopisem ze dne 9. července 2003 (39) Komise zahájila řízení ohledně předmětné podpory podle čl. 108 odst. 2 SFEU.
(129)
Meziodvětvové dohody ze dne 15. června 1994 ve prospěch fondu chovatelství a ze dne 18. prosince 1995 ve prospěch organizace Interbev a státní podpory financované těmito dohodami by se proto měly nadále přezkoumávat podle pravidel o státních podporách, protože je Komise neschválila.
(130)
Toto rozhodnutí se proto týká také dohod ze dne 15. června 1994 ve prospěch FNE a ze dne 18. prosince 1995 ve prospěch organizace Interbev. Při analýze těchto dohod se Komise nevyslovila k činnostem financovaným uvedenými meziodvětvovými poplatky.
(131)
Jak je uvedeno v bodě odůvodnění 57, francouzské orgány s tímto výkladem implicitně souhlasily.
2.2 POUŽITÍ ČL. 107 ODST. 3 SFEU
(132)
Článek 107 SFEU uvádí výjimky z obecné zásady neslučitelnosti státních podpor se SFEU, ačkoliv některé z nich nejsou prokazatelně použitelné, a to zejména výjimky podle jeho odstavce 2. Ostatně se na ně neodvolávaly ani francouzské orgány.
(133)
Pokud jde o odchylky stanovené v čl. 107 odst. 3, je nutno během posuzování každého regionálního nebo odvětvového programu podpor a v případě každého jednotlivého provádění režimu podpor použít jejich přesný výklad. Mohou být především poskytnuty pouze v případě, kdy Komise může stanovit, že podpora je nutná k uskutečnění jednoho z dotčených cílů. Přiznat tyto odchylky podporám, které nezahrnují podobnou protihodnotu, by znamenalo umožnit nepříznivé ovlivnění obchodu mezi členskými státy a narušení hospodářské soutěže bez odůvodnění z hlediska zájmu Společenství a současně neoprávněně zvýhodnit subjekty určitých členských států.
(134)
Komise se domnívá, že dotčené podpory nejsou určeny k tomu, aby napomáhaly hospodářskému rozvoji oblastí s mimořádně nízkou životní úrovní nebo s vysokou nezaměstnaností ve smyslu čl. 107 odst. 3 písm. a). Nejsou také určeny k tomu, aby napomohly uskutečnění některého významného projektu společného evropského zájmu anebo aby napravily vážnou poruchu v hospodářství některého členského státu ve smyslu čl. 107 odst. 3 písm. b). Tyto podpory nejsou určené ani k tomu, aby propagovaly kulturu a zachování kulturního dědictví ve smyslu čl. 107 odst. 3 písm. d).
(135)
Čl. 107 odst. 3 písm. c) ale stanoví, že za slučitelné s vnitřním trhem mohou být považovány podpory, které mají usnadnit rozvoj určitých hospodářských činností nebo hospodářských oblastí, pokud nemění podmínky obchodu v takové míře, jež by byla v rozporu se společným zájmem. Aby podpory mohly využít odchylky stanovené ve výše citovaném článku, musí přispívat k rozvoji dotyčného odvětví.
2.3 URČENÍ POKYNŮ POUŽITELNÝCH NA NEOZNÁMENÁ OPATŘENÍ
(136)
Podle bodu 194 pokynů Společenství ke státní podpoře v odvětvích zemědělství a lesnictví a sdělení Komise o stanovení pravidel pro hodnocení protiprávně poskytnuté státní podpory (40) je nutno posuzovat každou protiprávní podporu ve smyslu čl. 1 písm. f) nařízení Rady (ES) č. 659/1999 (41) podle pravidel a pokynů platných v okamžiku, kdy byla podpora poskytnuta (42).
(137)
Zvláštní pokyny pro odvětví zemědělství platí od 1. ledna 2000. Každou podporu poskytnutou po tomto dnu je proto nutno posuzovat podle pokynů použitelných na zvažované období. Mezi 1. lednem 2000 a 31. prosincem 2006 platily pokyny Společenství ke státní podpoře v odvětví zemědělství. Od 1. ledna 2007 platí pokyny Společenství ke státním podporám v odvětvích zemědělství a lesnictví na období 2007-2013.
(138)
Naopak každou podporu poskytnutou před tímto dnem je nutno posuzovat podle ustanovení a postupů platných před 1. lednem 2000.
2.4 SLUČITELNOST POVINNÝCH DOBROVOLNÝCH POPLATKŮ SE SYSTÉMEM SPOLEČNÉ ORGANIZACE TRHU
(139)
Pokud jde o otázku slučitelnosti povinných dobrovolných poplatků se systémem společné organizace trhů v souvislostech s rozsudkem ze dne 22. května 2003 ve věci Freskot (43), Komise se domnívá, že v tomto konkrétním případě povinné dobrovolné poplatky zřejmě nezasahují přímo nebo nepřímo do cen dotčených konečných produktů, protože vybírání poplatků nemá vliv na cenu produktů, které jsou určovány volným trhem. Zatížení uzenářských výrobků a chovaných zvířat je tak zrušeno výhodou představovanou financovanými činnostmi. Je proto možno soudit, že účinky výběru poplatků na ceny jsou velmi omezené.
(140)
Na základě poskytnutých informací nevyvolává financování tohoto režimu žádné námitky.
2.5 ANALÝZA ČINNOSTÍ NA ZÁKLADĚ POUŽITELNÝCH USTANOVENÍ
2.5.1 Činnosti prováděné pomocí poplatků z masa
2.5.1.1 Propagace
(141)
Pokud jde o podpory na propagaci, je nutno ověřovat slučitelnost podpor poskytnutých před 1. lednem 2002 podle rámce pro státní podpory v oblasti propagace zemědělských produktů a určitých produktů neuvedených v příloze II Smlouvy o založení EHS (44) a slučitelnost podpor poskytnutých po tomto dnu podle pokynů Společenství ke státním podporám v oblasti propagace produktů uvedených v příloze i Smlouvy o ES a některých produktů neuvedených v příloze I (45).
(142)
Rámec z roku 1987 a pokyny z roku 2002 sdílejí v podstatě stejné zásady. Stanoví negativní a pozitivní kritéria, která musí splňovat všechny režimy vnitrostátních podpor. Nesmí se tak jednat o reklamní činnosti v rozporu s článkem 34 SFEU a odvozenými právními předpisy Společenství, ani o činnosti zaměřené podle daných podniků. Na základě informací zaslaných francouzskými orgány je možno dojít k závěru, že tato opatření budou mít cíle slučitelné s několika pozitivními kritérii stanovenými výše uvedeným rámcem a pokyny, protože některé z nich budou spadat do rámce cíle odstraňování přebytkových zemědělských produktů a jiné do rámce cíle rozvoje vysoce kvalitních produktů a zdravých potravin.
(143)
Francouzské orgány kromě toho vysvětlily, že sdělení předávaná reklamními činnostmi nebudou mít za cíl zrazovat spotřebitele od nákupu produktů z jiných členských států nebo je pomlouvat a nebude z nich mít prospěch určitá značka určitého podniku nebo jednotlivého producenta.
(144)
Pokud jde o strop podpor, reklamní činnosti mohou být financovány ze státních prostředků do výše 50 % a zůstatek musí být poskytnut odvětvovými a meziodvětvovými organizacemi buď v podobě dobrovolných příspěvků nebo shromažďováním parafiskálních poplatků či povinných příspěvků. V tomto konkrétním případě jsou opatření financována v plné míře z parafiskálních poplatků a finanční přispění subjektů z oboru dosahuje v těchto kampaních výše 50 % jejich nákladů.
(145)
Komise soudí, že veřejné podpory vyplacené na financování propagačních činností splnily v tomto konkrétním případě kritéria stanovená právními předpisy Společenství platnými v této oblasti.
2.5.1.2 Technická pomoc
(146)
Slučitelnost podpor na technickou pomoc poskytnutých před 1. lednem 2000 je nutno analyzovat podle praxe Komise vycházející z návrhu vhodných opatření týkajících se podpor poskytnutých státem v odvětví chovatelství a produktů chovatelství (46) a slučitelnost podpor poskytnutých po tomto dnu podle zemědělských pokynů (47).
(147)
Postupy Komise použitelné před rokem 2000 a zemědělské pokyny v podstatě sdílejí stejné zásady. Povoleny jsou tak podpory poskytnuté ve výši 100 % způsobilých výdajů, které se týkají zejména technické pomoci poskytováním informací a pomoci v oblasti účetnictví, činností v oblasti popularizace nových technik a v oblasti vzdělávání zemědělských pracovníků.
(148)
Přijetím pokynů z roku 2000 byla přidána nová podmínka v tom smyslu, že podpory musí být dostupné všem způsobilým osobám, které vyvíjejí činnost v dotčené oblasti za objektivně stanovených podmínek, a že celková výše poskytnuté podpory nesmí přesáhnout částku 100 000 EUR na příjemce a období tří let nebo, v případě malých a středních podniků, 50 % způsobilých výdajů, přičemž se použije nejvyšší částka. Francouzské orgány vysvětlily, že kritérium přístupu k uskutečněným pracím všech subjektů z oboru, které by případně mohly projevit zájem, je splněno v plné míře. Na základě informací předaných francouzskými orgány Komise soudí, že kritérium stropu podpory je splněno, a to zejména vzhledem k velmi vysokému počtu příjemců.
(149)
Komise soudí, že veřejné podpory vyplacené na financování činností v oblasti technické pomoci splnily v tomto konkrétním případě kritéria stanovená právními předpisy Společenství platnými v této oblasti.
2.5.1.3 Výzkum a pokusy
(150)
Pokud jde o činnosti v oblasti výzkumu a pokusů, je nutno slučitelnost podpor poskytnutých před 1. lednem 2000 ověřovat podle rámce Společenství pro státní podporu výzkumu a vývoje a sdělení Komise o změně uvedeného rámce a slučitelnost podpor poskytnutých po tomto dnu podle zemědělských pokynů, které ve svém bodě 17 na uvedený rámec odkazují.
(151)
Rámec Společenství upřesňuje, že s vnitřním trhem je slučitelná míra podpory, jež může dosáhnout až 100 %, a to i v případě, že výzkum a vývoj provádějí podniky, pokud jsou v každém případě splněny následující čtyři podmínky:
a)
podpora představuje pro dotčené konkrétní odvětví obecný zájem, aniž by vyvolala nepatřičné narušení hospodářské soutěže v jiných odvětvích;
b)
informace musí být zveřejněna ve vhodných novinách s alespoň jedním celostátním vydáním a distribucí neomezenou na členy určité organizace, aby se zaručilo, že každý subjekt, který by případně mohl projevit zájem o tuto činnost, mohl být snadno informován o tom, že je nebo bylo její provádění zahájeno a že výsledky jsou nebo budou na požádání poskytnuty všem stranám, které projeví zájem. Tato informace nebude zveřejněna až po dni, kdy by mohla být poskytnuta jakákoliv informace členům určité organizace;
c)
výsledky prací budou poskytnuty k využití všem dotčeným stranám, včetně příjemce podpory, na rovném základě jak z hlediska nákladů, tak z hlediska času;
d)
podpora splňuje podmínky stanovené v příloze II „Domácí podpory: základ pro osvobození od závazku snížení“ dohody o zemědělství uzavřené během Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání (48).
(152)
Francouzské orgány v tomto ohledu vysvětlily, že činnosti prováděné organizací Interbev v oblasti výzkumu a technických pokusů jsou uskutečňovány ve prospěch všech členů odvětví. Sdružení k tomu šíří získané znalosti a technická doporučení organizováním školení a šířením dokumentace, návodů, shrnutí, informačních brožurek a na elektronických nosičích. Každý chovatel, jatka, řezník, zpracovatel nebo prodejce v odvětví skotu a ovcí může být informován o výsledcích a mít přístup ke shrnutím výzkumných prací, a to bez diskriminace, ve stejný okamžik jako každý ostatní a na pouhou žádost. Francouzské orgány ujišťují, že dotčené činnosti neposkytují producentům nebo zpracovatelům žádné přímé platby a splňují mezinárodní obchodní kritéria odsouhlasená Evropskou unií.
(153)
Komise soudí, že veřejné podpory vyplacené na financování činností v oblasti výzkumu a pokusů splnily v tomto konkrétním případě kritéria stanovená právními předpisy Společenství platnými v této oblasti.
2.5.2 Činnosti prováděné FNE
2.5.2.1 Technická pomoc
(154)
Pokud jde o podpory na technickou pomoc, slučitelnost podpor poskytnutých před 1. lednem 2000 je nutno ověřovat podle praxe Komise vycházející z návrhu vhodných opatření týkajících se podpor poskytnutých členskými státy v odvětví chovatelství a produktů chovatelství (49) a slučitelnost podpor poskytnutých po tomto dnu podle zemědělských pokynů (50).
(155)
Postupy Komise použitelné před rokem 2000 a zemědělské pokyny v podstatě sdílejí stejné zásady. Povoleny jsou tak podpory poskytnuté ve výši 100 % způsobilých výdajů, které se týkají zejména technické pomoci poskytováním informací a pomoci v oblasti účetnictví, činností v oblasti popularizace nových technik a v oblasti vzdělávání zemědělských pracovníků.
(156)
Přijetím pokynů z roku 2000 byla přidána nová podmínka v tom smyslu, že podpory musí být dostupné všem způsobilým osobám, které vyvíjejí činnost v dotčené oblasti za objektivně stanovených podmínek, a že celková výše poskytnuté podpory nesmí přesáhnout částku 100 000 EUR na příjemce a období tří let nebo, v případě malých a středních podniků, 50 % způsobilých výdajů, přičemž se použije nejvyšší částka.
(157)
Francouzské orgány zdůraznily, že všechny financované činnosti mají pro všechny chovatele skotu a ovcí skutečně povahu obecného zájmu a že se nikdy nejedná o činnosti, jež by přinášely prospěch pouze jednotlivým subjektům nebo zvláštním skupinám subjektů.
(158)
U těchto prací a výzkumu finanční účast FNE nejčastěji nepřesahuje 50 % nákladů. U některých jednorázových projektů může být sice vyšší než 50 %, ale míra podpory nikdy nepřesahuje 100 %.
(159)
Hospodářské studie jsou financovány za dodržení na jedné straně stropu ve výši 100 000 EUR na chovatele a období tří let a na druhé straně pravidla přístupu všech chovatelů k jejich výsledkům.
(160)
Komise soudí, že veřejné podpory vyplacené na financování činností v oblasti technické pomoci splnily v tomto konkrétním případě kritéria stanovená právními předpisy Společenství platnými v této oblasti.
2.5.2.2 Výzkum a pokusy
(161)
Pokud jde o činnosti v oblasti výzkumu a pokusů, je nutno slučitelnost podpor poskytnutých před 1. lednem 2000 ověřovat podle rámce Společenství pro státní podporu výzkumu a vývoje a sdělení Komise o změně uvedeného rámce a slučitelnost podpor poskytnutých po tomto dnu podle zemědělských pokynů, které ve svém bodě 17 na uvedený rámec odkazují.
(162)
Rámec Společenství upřesňuje, že s vnitřním trhem je slučitelná míra podpory, jež může dosáhnout až 100 %, a to i v případě, že výzkum a vývoj provádějí podniky, pokud jsou v každém případě splněny následující čtyři podmínky:
a)
podpora představuje pro dotčené konkrétní odvětví obecný zájem, aniž by vyvolala nepatřičné narušení hospodářské soutěže v jiných odvětvích;
b)
informace musí být zveřejněna ve vhodných novinách s alespoň jedním celostátním vydáním a distribucí neomezenou na členy určité organizace, aby se zaručilo, že každý subjekt, který by případně mohl projevit zájem o tuto činnost, mohl být snadno informován o tom, že je nebo bylo její provádění zahájeno a že výsledky jsou nebo budou na požádání poskytnuty všem stranám, které projeví zájem. Tato informace nebude zveřejněna až po dni, kdy by mohla být poskytnuta jakákoliv informace členům určité organizace;
c)
výsledky prací budou poskytnuty k využití všem dotčeným stranám, včetně příjemce podpory, na rovném základě jak z hlediska nákladů, tak z hlediska času;
d)
podpora splňuje podmínky stanovené v příloze II „Domácí podpory: základ pro osvobození od závazku snížení“ dohody o zemědělství uzavřené během Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání.
(163)
V tomto konkrétním případě jsou údaje z každé hospodářské studie stejně jako údaje shromážděné na konci každého výzkumného programu, jakmile jsou konečné, šířeny v širokém měřítku. Výsledky všech prací podporovaných fondem jsou systematicky zveřejňovány a šířeny, aby jich chovatelé a jejich organizace v terénu mohly využívat a mít k nim přístup bez diskriminace.
(164)
Používají se dva hlavní kanály šíření: profesní chovatelské organizace a ústav chovatelství, a to prostřednictvím technických a hospodářských publikací široce šířených mezi chovateli a praktickými odbornými pracovníky.
(165)
Vzhledem k povaze obecného zájmu prací se nepočítá s žádným výdělečným využitím výsledků. Otázka ceny postoupení práva na využití nebo podmínek přístupu k právu na využití je tím bezpředmětná. Skutečnými příjemci činností jsou skutečně všichni chovatelé skotu a ovcí, mezi kterými jsou šířeny teoretické a praktické výsledky prací.
(166)
Financované studie neposkytují producentům a zpracovatelům žádné přímé platby. Splňují obecná a zvláštní kritéria uvedená v příloze II „Domácí podpory: základ pro osvobození od závazku snížení“ dohody o zemědělství uzavřené v Marakéši během Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání.
(167)
Komise soudí, že veřejné podpory vyplacené na financování činností v oblasti výzkumu a pokusů splnily v tomto konkrétním případě kritéria stanovená právními předpisy Společenství platnými v této oblasti.
2.6 FINANCOVÁNÍ PODPORY
(168)
Jelikož je státní podpora financována parafiskálním poplatkem (povinnými dobrovolnými poplatky), musí Komise přezkoumat jak financovaná opatření, tzn. podporu, tak způsob, jakým jsou tato opatření financována. Pokud je podle Soudního dvora (51) způsob financování podpory, a to zejména pokud se jedná o povinné poplatky, nedílnou součástí opatření podpory, musí Komise vzít v úvahu při přezkumu podpory tento způsob financování.
(169)
Při stanovení, zda způsob financování je nedílnou součástí opatření podpory, je nutno vzít na zřetel několik prvků: výnos z poplatku musí být vyhrazen na financování podpory a musí být nezbytně přidělen na financování podpory (52), poplatek musí být přidělen na opatření podpory při dodržení dotčených vnitrostátních předpisů (53) a výše poplatku musí mít přímý vliv na výši státní podpory (54).
(170)
Při uplatnění těchto kritérií na dotčená opatření zaznamenává Komise následující skutečnosti. Zaprvé, právní základ dotčených opatření, tzn. meziodvětvové dohody rozšířené vyhláškou, stanoví povinné poplatky. To znamená, že každý poplatek je proveden výlučně ve prospěch dotčeného fondu, aniž by byl přidělen do obecného rozpočtu organizace Interbev nebo státu. Poplatek je tedy nutno považovat za poplatek vyhrazený na financování podpory a přidělený na financování podpory na základě platných vnitrostátních předpisů. Zadruhé, opatření podpory jsou financována výlučně z odvětvových poplatků. Organizace Interbev nevyužívá žádných jiných zdrojů financování, aby doplnila financování plánovaných činností. Lze proto dojít k závěru, že výše poplatku má přímý vliv na výši státní podpory.
(171)
Na základě těchto prvků dochází Komise k závěru, že způsob financování podpory, tzn. v tomto konkrétním případě povinné dobrovolné příspěvky, je nedílnou součástí opatření podpory, a musí proto být při přezkumu slučitelnosti podpory zohledněn. Jelikož tento způsob financování může být v rozporu s článkem 110 SFEU, Komise nemůže prohlásit režim podpory za slučitelný, pokud zjistí existenci diskriminace mezi dováženými a vnitrostátními produkty (55) nebo mezi vyváženými a vnitrostátními produkty (56).
(172)
V tomto konkrétním případě byl poplatek vybírán u vnitrostátní produkce a také u vyvážených zvířat a masa (v rámci povinných dobrovolných poplatků z masa) a dovážených zvířat a masa (v rámci povinných dobrovolných poplatků vybíraných FNE).
(173)
Přezkum Komise se týká některých aspektů poplatků z masa a poplatku FNE, protože uvedené poplatky by mohly ovlivnit obchod uvnitř Společenství.
2.6.1 Poplatky z masa (poplatky organizaci Interbev)
2.6.1.1 Dovážené maso
(174)
Jak je uvedeno v bodě odůvodnění 82, v období od roku 1996 do roku 2004 nestanovily francouzské právní předpisy poplatek z dováženého masa jako povinný. Nespadá proto do pole působnosti tohoto rozhodnutí, protože jako takový nepředstavuje státní podporu. Chybí totiž jeho závaznost jako jeden z rozhodujících prvků uvedených v bodě odůvodnění 10. Na základě výše uvedeného proto opatření financovaná poplatkem z dovážených produktů nepředstavují státní podporu, a nejsou tak předmětem tohoto rozhodnutí.
2.6.1.2 Vyvážené produkty
(175)
Jak je uvedeno v bodě odůvodnění 16 a následujících (57), od 1. ledna 1996 podléhají poplatku produkty odesílané do jiných členských států, přičemž bylo v roce 2001 zavedeno částečné vracení tohoto poplatku. Z hlediska judikatury Soudního dvora by tento poplatek mohl vyvolat diskriminaci vývozců, pokud jim činnosti financované poplatkem nejsou určeny a nevyrovnávají náklady, které mají (58). Je proto nutno prokázat, že přidělení příjmů z tohoto poplatku neupřednostňovalo vnitrostátní produkci uváděnou do oběhu ve Francii na úkor vnitrostátní produkce vyvážené.
(176)
U činností, které se týkaly konkrétně vyvážených zvířat a produktů, se jednalo zejména o propagační akce (např. mezinárodní veletrhy, oborové informační akce a akce v oblasti vztahů s veřejností, zelený týden v Berlíně, kurzy školení v bourání organizované v zahraničí).
(177)
U činností, které se týkaly všech zvířat a produktů bez ohledu na to, zda se jejich trh nachází ve Francii nebo mimo ni, se jednalo zejména o reklamní akce jako kampaně o „kvalitním evropském hovězím mase“, vnitřnostech, „plemenech chovaných na maso“ a určitý počet výzkumných činností věnovaných bezpečnosti potravin, dobrým životním podmínkám zvířat, řízení kvality, charakterizaci produktu, postupům při osvědčování a zpětné vysledovatelnosti u hovězího masa, jejichž výsledky byly široce šířeny jak ve Francii, tak mimo ni.
i) Maso a zvířata odesílaná do jiných členských států
(178)
Podle francouzských orgánů nepředstavovaly činnosti, z nichž měly užitek, výlučně nebo společně s vnitrostátními produkty, produkty a zvířata odesílaná do jiných členských států, všechny činnosti financované povinnými dobrovolnými poplatky.
(179)
Je nutno určit rok po roce a celkově, zda produkty odesílané do jiných členských států měly užitek z činností meziodvětvové organizace.
(180)
Následující tabulka uvádí rozdělení příjmů v EUR z povinných dobrovolných poplatků mezi různé činnosti organizace Interbev rok po roce a podíl činností určených pro vyvážené maso a zvířata výlučně nebo společně s vnitrostátními produkty a zvířaty.
Rok
Činnosti ve prospěch všech produktů
Činnosti pouze ve prospěch produktů ve Francii
Činnosti pouze ve prospěch vyvážených produktů
Celkem činností za rok
Podíl (v %) na všech financovaných činnostech
(zaokrouhleno)
1996
5 517 088,95
13 308 769,70
2 101 111,35
20 926 970,00
36
1997
9 244 861,43
8 723 278,25
2 104 379,32
20 072 518,99
56
1998
8 995 703,14
11 214 605,23
927 146,63
21 137 455,00
46
1999
9 780 064,41
10 308 559,00
1 058 778,36
21 447 401,76
50
2000
8 245 970,18
10 126 453,50
991 754,32
19 264 178,00
47
2001
9 447 359,23
15 115 169,26
1 720 267,50
26 282 796,00
42
2002
10 553 240,96
24 553 282,92
4 326 569,12
39 433 093,00
37
2003
12 626 096,22
21 010 195,68
3 761 566,70
37 398 458,60
43
2004
11 288 281,00
20 527 149,24
4 045 129,24
35 860 559,48
42
(181)
Z tabulky vyplývá, že za celé zvažované období využívaly vyvážené produkty v průměru 44 % všech činností financovaných z povinných dobrovolných poplatků. Je nutno upřesnit, že francouzské orgány uvedly, že celkové příjmy z poplatků vybraných u vyvážených produktů dosáhly za stejné období výše 15 % (59). Francouzské orgány dále uvedly, že uvedených 15 % představuje průměrnou hodnotu, a předložily číselné údaje za každý rok, z nichž vyplývá, že celková částka poplatků vybraných u vyvážených produktů nikdy nepřesáhla 18 %.
ii) Slučitelnost s článkem 110 SFEU
(182)
Vzhledem k důsledkům rozsudku Soudního dvora ve věci Nygard (60) a skutečnosti, že opatření financovaná poplatkem představují státní podporu ve smyslu článku 107 SFEU a že poplatek nemá diskriminační povahu, jež by byla v rozporu s článkem 110 SFEU, protože byl uplatněn také na vyvážené produkty a zvířata, které úměrně využívaly výhod, jež z něj plynuly, Komise soudí, že příjmy z poplatku z vyvážených produktů určené na financování činností organizace Interbev představují financování podpory, jež je z hlediska pravidel SFEU, a zejména jejího článku 107, slučitelné, a že tak státní podpory financované tímto způsobem jsou slučitelné s touto Smlouvou.
2.6.2 Poplatky FNE
2.6.2.1 Dovážená zvířata
(183)
Podle francouzských orgánů mohl být až do roku 2003 uplatňován poplatek vybíraný ve prospěch FNE také na zvířata chovaná mimo francouzské vnitrostátní území a dovážená do Francie za účelem jejich porážky.
(184)
Po pochybách vyjádřených Komisí francouzské orgány tvrdily, že znění meziodvětvové dohody změnily tak, aby se vyloučil jakýkoliv poplatek ze zvířat dovezených nebo dopravených do Francie. Podle francouzských orgánů platí tyto poplatky pouze pro zvířata chovaná a poražená ve Francii.
(185)
Změny této meziodvětvové dohody nebyly Komisi předloženy. Předán byl pouze pokyn ze dne 2. února 2005 (viz bod odůvodnění 87), který upřesňuje, že poplatky ve prospěch FNE platí pouze pro maso pocházející ze všech porážek zvířat chovaných ve Francii, které byly provedeny na jejím evropském území.
(186)
V období mezi 1. lednem 1996 a 30. zářím 2004 tak bylo poplatkem zatíženo také maso zvířat poražených ve Francii ale chovaných mimo vnitrostátní území.
(187)
Francouzské orgány nebyly schopny prokázat, že z činností financovaných těmito poplatky měli prospěch chovatelé, kteří vyvíjí svou činnost mimo vnitrostátní území. Subjekty povinné k povinnému dobrovolnému poplatku, které své produkty vyvážely, neměly nárok na žádné zpětné vracení nebo slevu, ačkoliv nebyly příjemci veškerého přínosu dotčených činností. Pokud jde o činnosti v oblasti výzkumu, vývoje a technické pomoci, mohou těchto činností v zásadě využívat pouze vnitrostátní produkty (maso z hovězího dobytka chovaného a poraženého ve Francii).
(188)
Skutečnost, že dovoz živých zvířat byl v té době okrajovou záležitostí (61) a že dovozci živých zvířat měli v praxi možnost, pokud chtěli, nahlásit celkovou hmotnost dovážených zvířat za účelem jejího odečtení ze základu poplatku a požádat o vrácení, nemá přímý vliv na věcné posouzení prováděné Komisí. Do pole působnosti článku 110 SFEU navíc spadá i ta nejmenší diskriminace.
(189)
Vzhledem k důsledkům rozsudku Soudního dvora ve věci Nygard (62) a skutečnosti, že opatření financovaná poplatkem představují státní podporu ve smyslu článku 107 SFEU a že poplatek má diskriminační povahu, jež je v rozporu s článkem 110 SFEU, protože byl uplatněn také na produkty pocházející z jiných členských států, které ale plně nevyužívaly výhod, jež z něj plynuly, Komise soudí, že příjmy z poplatku ze zvířat dovážených z jiných členských států určené na financování činností FNE představují financování podpory, jež je z hlediska Smlouvy, a zejména jejího článku 107, neslučitelné s vnitřním trhem, a že tak státní podpory financované tímto způsobem jsou neslučitelné s touto Smlouvou.
2.6.2.2 Vyvážená zvířata
(190)
Jelikož poplatky FNE platí pro zvířata chovaná nebo poražená ve Francii, Komise může dojít k závěru, že odesílané produkty nejsou poplatkem ve prospěch FNE jako takové zatíženy, a že jsou tak vyloučeny z pole působnosti tohoto rozhodnutí.
3. PROTIPRÁVNOST PODPOR
(191)
Jak je již uvedeno v rozhodnutí o zahájení řízení, Komise zdůrazňuje, že ji Francie neinformovala v souladu s čl. 108 odst. 3 SFEU o vyhláškách o rozšíření, jimiž se dobrovolné poplatky staly povinnými, a o činnostech, jež tyto poplatky financují, před tím, než je začala provádět (viz bod odůvodnění 2 tohoto rozhodnutí).
(192)
Čl. 1 písm. f) nařízení (ES) č. 659/1999 přesně definuje protiprávní podporu jako novou podporu uskutečňovanou v rozporu s čl. 108 odst. 3 SFEU. Článek 2 tohoto nařízení potom stanoví povinnost státní podporu oznámit.
(193)
Pokud jde o povahu zde dotčených poplatků, Komise zaznamenává, že tyto poplatky vyžadují akt orgánu veřejné moci k tomu, aby mohly plně projevit svůj účinek. Komise proto soudí, že se v tomto konkrétním případě jedná o parafiskální poplatky, to znamená o veřejné prostředky.
(194)
Jelikož se u povinných dobrovolných poplatků jedná o veřejné prostředky (jak je uvedeno v bodě odůvodnění 106 a následujících), které jsou nedílnou součástí podpory (bod odůvodnění 171 a následující) a které jsou používány na financování výhod ve prospěch podniků odvětví masa, představuje jejich oznámení Komisi povinnost vyplývající z čl. 108 odst. 3 Smlouvy.
(195)
Jak je uvedeno v bodech odůvodnění 123 a 124, vzhledem ke skutečnosti, že opatření prováděná Francií obsahují prvky státní podpory, jedná se o nové podpory, které nebyly Komisi oznámeny a které jsou z toho důvodu ve smyslu Smlouvy protiprávní.
(196)
Podle sdělení Komise o stanovení pravidel pro hodnocení protiprávně poskytnuté státní podpory (63) musí být každá protiprávní podpora ve smyslu čl. 1 písm. f) nařízení (ES) č. 659/1999 posuzována podle pravidel a pokynů platných v okamžiku jejího poskytnutí.
V. ZÁVĚR
(197)
Na základě předchozího Komise soudí, že financování tohoto režimu povinnými dobrovolnými poplatky nevyvolává námitky, protože se tyto poplatky uplatňují na vnitrostátní produkty a na vyvážené produkty a zvířata (v tomto konkrétním případě se jedná o „poplatky z masa“ vybírané v období mezi rokem 1996 a rokem 2004).
(198)
Jakmile jsou tyto poplatky vybírány také z dovážených zvířat (v tomto konkrétním případě se jedná o poplatky ze zvířat ve prospěch FNE vybírané v období mezi rokem 1996 a rokem 2004), z výše uvedeného vyplývá, že je systém povinných dobrovolných poplatků neslučitelný s vnitřním trhem kvůli porušení článku 110 SFEU, protože Francie nedokázala prokázat, že dovážené produkty využívaly podpor ve stejné míře jako vnitrostátní produkty.
(199)
Zde dotčené podpory navíc nebyly oznámeny Komisi v souladu s čl. 108 odst. 3 SFEU, a představují proto protiprávní podpory ve smyslu čl. 1 písm. f) nařízení (ES) č. 659/1999.
(200)
Komise vyjadřuje politování nad tím, že Francouzská republika provedla tyto podpory v rozporu s čl. 108 odst. 3 SFEU.
(201)
Pokud jde o podpory, s jejichž prováděním se začalo před tím, než Komise vydala konečné rozhodnutí, je nutno připomenout, že vzhledem k závazné povaze procedurálních pravidel uvedených v čl. 108 odst. 3 SFEU, jimž Soudní dvůr přiznal v několika rozsudcích (64) přímý účinek, nelze protiprávnost zvažované podpory napravit se zpětným účinkem (65).
(202)
Soudní dvůr připomenul, že v případě, kdy bylo opatření podpory, jehož způsob financování je nedílnou součástí této podpory, zavedeno při porušení povinnosti jeho oznámení, musí v zásadě vnitrostátní soudy nařídit zpětné proplacení daní nebo poplatků, které byly zvlášť vybrány za účelem financování této podpory. Soud připomíná, že vnitrostátním soudům přináleží ochrana práv jednotlivců před případným porušením ze strany vnitrostátních orgánů zákazu provádění podpor, který je uveden v čl. 108 odst. 3 poslední věta SFEU a který má přímý účinek. U takového porušení, na které se odvolají jednotlivci, jenž ho mohou využít, a které konstatují vnitrostátní soudy, musí soudy vyvodit v souladu s vnitrostátním právním řádem veškeré důsledky, pokud jde jak o platnost aktů souvisejících se zavedením dotčených opatření podpory, tak o vrácení poskytnuté finanční pomoci (66).
(203)
V tomto konkrétním případě považuje Komise za vhodné přijmout podmínečné rozhodnutí při využití možnosti, již nabízí čl. 7 odst. 4 nařízení (ES) č. 659/1999, podle nějž může Komise připojit ke svému rozhodnutí podmínky, za kterých může podporu považovat za slučitelnou s vnitřním trhem, a stanovit povinnosti pro umožnění kontroly plnění rozhodnutí.
(204)
Za účelem napravení porušení článku 110 SFEU, a tím zpětného odstranění diskriminace, musí Francie přistoupit k vrácení té části poplatku, kterou byly zatíženy dovážené produkty (poplatky ze zvířat ve prospěch FNE vybírané v období od roku 1996 do roku 2004), a to poměrně k výhodám podpor, z nichž tyto produkty neměly žádný užitek. Náprava tohoto porušení by učinila dotčené podpory slučitelnými s článkem 107 SFEU.
(205)
Komise stanoví podmínky, jimiž se uvedené navrácení musí řídit. Francie tak musí vrátit subjektům povinným k poplatku tu část poplatku, kterou byly zatíženy výše uvedené dovážené produkty mezi dnem zavedení poplatku a dnem 30. září 2004, a to za plného dodržení následujících podmínek:
a)
pokud subjekty povinné k poplatku a odpovědné za jeho placení mohou předložit důkaz o tom, že povinné dobrovolné poplatky byly uloženy na dovážené produkty, mohou požadovat vrácení části poplatku úměrné výnosu poplatku určeného na financování služeb, jichž využívaly výlučně vnitrostátní produkty, a to ve lhůtě stanovené v souladu s vnitrostátním právním řádem, která nesmí být v žádném případě kratší než šest měsíců ode dne oznámení tohoto rozhodnutí;
b)
Francie stanoví míru případné diskriminace, kterou jsou zatíženy dovážené produkty. Za tímto účelem ověří Francie během referenčního období peněžní rovnocennost mezi částkami celkově vybranými jako zvažovaný poplatek za vnitrostátní produkty a výhodami, které se na tyto produkty výlučně vztahují;
c)
navrácení musí být provedeno v maximální lhůtě šesti měsíců od podání žádosti;
d)
navrácené částky musí být od data, kdy byly vybrány, až do data skutečného navrácení aktualizovány s ohledem na úroky. Tyto úroky jsou počítány na základě referenční sazby Komise stanovené metodou určení referenčních úrokových a diskontních sazeb;
e)
francouzské orgány přijmou všechny přiměřené důkazy ze strany poplatníků, jimiž budou dokázány částky, které uhradili v rámci poplatku, jímž byly zatíženy produkty pocházející z jiných členských států;
f)
právo na refundaci nesmí podléhat dalším podmínkám, zejména podmínce nepřevedení poplatku;
g)
v případě, kdy poplatník poplatek ještě nezaplatil, francouzské orgány se formálně zřeknou požadavku na zaplacení úměrné části poplatku uvaleného na produkty dovážené z jiných členských států, u které je prokázáno, že slouží k financování té části podpory, jež je určena výlučně pro vnitrostátní produkty. Zřeknou se rovněž případných souvisejících úroků z prodlení;
h)
v případě, že o to Komise požádá, zavazuje se Francie předložit komplexní zprávu, kterou prokáže řádné provedení opatření k refundaci;
i)
pokud byl v jiném členském státě zaveden poplatek na stejné produkty, které byly zatíženy poplatkem ve Francii, francouzské orgány se zavazují navrátit poplatníkům část poplatku, která zatížila produkty pocházející z tohoto členského státu;
j)
Francie se zavazuje seznámit s tímto rozhodnutím všechny potenciální poplatníky dotčeného poplatku,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Státní podpory na propagaci, reklamu, technickou pomoc, výzkum a vývoj prováděné Francií protiprávně při porušení čl. 108 odst. 3 SFEU a financované parafiskálním poplatkem (povinným dobrovolným poplatkem z masa a živých zvířat odesílaných do ostatních členských států v období mezi rokem 1996 a rokem 2004 a z živých zvířat dovezených mezi rokem 1996 a rokem 2004) představují státní podpory slučitelné s vnitřním trhem podle čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU, pokud jde o období mezi dnem zavedení poplatku a 30. zářím 2004, za podmínky, že Francie dodrží podmínky uvedené v odstavci 2 tohoto článku.
2. Francie musí vrátit subjektům povinným k poplatku tu část poplatku, kterou byly zatíženy dovážené produkty mezi dnem zavedení poplatku a dnem 30. září 2004, a to za plného dodržení následujících podmínek:
a)
pokud poplatníci odpovědní za placení poplatku mohou předložit důkaz o tom, že povinné dobrovolné poplatky byly uloženy na dovážené produkty, mohou požadovat vrácení části poplatku úměrné výnosu poplatku určeného na financování služeb, jichž využívaly výlučně vnitrostátní produkty, a to ve lhůtě stanovené v souladu s vnitrostátním právním řádem, která nesmí být v žádném případě kratší než šest měsíců ode dne oznámení tohoto rozhodnutí;
b)
Francie stanoví míru případné diskriminace, kterou jsou zatíženy dovážené produkty. Za tímto účelem ověří Francie během referenčního období peněžní rovnocennost mezi částkami celkově vybranými jako zvažovaný poplatek za vnitrostátní produkty a výhodami, které se na tyto produkty výlučně vztahují;
c)
navrácení musí být provedeno v maximální lhůtě šesti měsíců od podání žádosti;
d)
navrácené částky musí být od data, kdy byly vybrány, až do data skutečného navrácení aktualizovány s ohledem na úroky. Tyto úroky jsou počítány na základě referenční sazby Komise stanovené metodou určení referenčních úrokových a diskontních sazeb;
e)
francouzské orgány přijmou všechny přiměřené důkazy ze strany poplatníků, jimiž budou dokázány částky, které uhradili v rámci poplatku, jímž byly zatíženy produkty pocházející z jiných členských států;
f)
právo na refundaci nesmí podléhat dalším podmínkám, zejména podmínce nepřevedení poplatku;
g)
v případě, kdy poplatník poplatek ještě nezaplatil, francouzské orgány se formálně zřeknou požadavku na zaplacení úměrné části poplatku uvaleného na produkty dovážené z jiných členských států, u které je prokázáno, že slouží k financování té části podpory, jež je určena výlučně pro vnitrostátní produkty. Zřeknou se rovněž případných souvisejících úroků z prodlení;
h)
v případě, že o to Komise požádá, zavazuje se Francie předložit komplexní zprávu, kterou prokáže řádné provedení opatření k refundaci;
i)
pokud byl v jiném členském státě zaveden poplatek na stejné produkty, které byly zatíženy poplatkem ve Francii, francouzské orgány se zavazují navrátit poplatníkům část poplatku, která zatížila produkty pocházející z tohoto členského státu;
j)
Francie se zavazuje seznámit s tímto rozhodnutím všechny potenciální poplatníky dotčeného poplatku.
Článek 2
Francie bude informovat Komisi do dvou měsíců po oznámení tohoto rozhodnutí o opatřeních, která provedla, aby vyhověla tomuto rozhodnutí.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno Francouzské republice.
V Bruselu dne 13. července 2011.