KOMMISSIONENS AFGØRELSE
af 20. juli 2010
om statsstøtte C 27/09 (ex N 34/B/09) budgettilskud, som Den Franske Republik påtænker at yde til fordel for France Télévisions
(meddelt under nummer K(2010) 4918)
(Kun den franske udgave er autentisk)
(EØS-relevant tekst)
(2011/140/EU)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 108, stk. 2, første afsnit,
under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, særlig artikel 62, stk. 1, litra a),
efter at have opfordret interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger i overensstemmelse med disse artikler (1), og under henvisning til disse bemærkninger og
ud fra følgende betragtninger:
I. SAGSFORLØB
(1)
Ved brev af 23. januar 2009 anmeldte Den Franske Republik et planlagt budgettilskud på 450 mio. EUR, som allerede var opført på finansloven for 2009, til fordel for France Télévisions. Kommissionen anmodede den 13. marts 2009 om yderligere oplysninger, som Den Franske Republik fremsendte ved brev af 25. maj 2009. I dette brev udvidede Den Franske Republik anmeldelsens omfang og meddelte, at hensigten var at indføre en permanent og flerårig offentlig finansiering af France Télévisions, som det årlige tilskud var en del af.
(2)
Ved brev af 1. september 2009 meddelte Kommissionen Den Franske Republik, dels at budgettilskuddet for 2009 var foreneligt med det indre marked i medfør af artikel 106, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, dels at den havde besluttet at indlede proceduren efter artikel 108, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, vedrørende den nye offentlige finansieringsordning til fordel for France Télévisions i de kommende år.
(3)
Den Franske Republik fremsatte sine bemærkninger den 7. oktober 2009.
(4)
Kommissionens beslutning om at indlede proceduren blev offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende (2). Kommissionen opfordrede interesserede parter til at fremsætte bemærkninger til den pågældende støtteforanstaltning.
(5)
Kommissionen modtog bemærkninger fra interesserede parter. Den videresendte bemærkningerne til Den Franske Republik med henblik på kommentarer og modtog de franske bemærkninger ved brev af 15. januar 2010.
(6)
Den 23. april, den 19. maj og den 22. juni 2010 sendte Den Franske Republik yderligere oplysninger til Kommissionen.
II. DETALJERET BESKRIVELSE AF FINANSIERINGSORDNINGEN
(7)
Den flerårige finansieringsordning, som denne afgørelse omhandler, skal ses i relation til France Télévisions' public service-forpligtelse, som Kommissionen undersøgte i sine beslutninger af 10. december 2003 (3), 20. april 2005 (4), 16. juli 2008 (5) og 1. september 2009 (6). Der er dog tale om en anden foranstaltning end de foranstaltninger, der er behandlet i beslutningerne fra 2003, 2005 og 2008. Budgettilskuddet, der beskrives nærmere nedenfor, supplerer de offentlige midler, der ydes til France Télévisions i form af bidrag til den offentlige audiovisuelle sektor, tidligere kaldet tv-licens, som blev behandlet i Kommissionens beslutning af 20. april 2005, og er som eksisterende støtte ikke blevet ændret af de nye bestemmelser. Disse to offentlige ressourcer har til formål at dække omkostningerne ved France Télévisions' public service-forpligtelse fratrukket de reklameindtægter, der stadig består.
II.1. De vigtigste retsgrundlag
(8)
De vigtigste bestemmelser i den nye offentlige finansieringsordning fremgår af lov nr. 2009-258 af 5. marts 2009 om audiovisuel kommunikation og tv's nye public service-opgaver. Den anmeldte støtte indgår i en bredere reform af de strukturer og public service-forpligtelser i den offentlige audiovisuelle sektor, der er foreskrevet i loven. Loven ændrer således de lovgivningsmæssige bestemmelser om France Télévisions' public service-forpligtelser, navnlig lov nr. 86-1067 af 30. september 1986 om kommunikationsfrihed. Disse forpligtelser præciseres yderligere i udbudsbetingelserne og målaftalen med France Télévisions, der er godkendt ved gennemførelsesbestemmelser til loven om kommunikationsfrihed. Lov nr. 2009-258 af 5. marts 2009 indeholder også finansielle bestemmelser, som dels ændrer skatteloven og dels fastslår princippet om en budgetbevilling opført på finansloven til fordel for France Télévisions.
II.2. Støttemodtagerens aktiviteter og finansiering: France Télévisions
(9)
France Télévisions er et aktieselskab oprettet i medfør af artikel 44-I i lov nr. 86-1067 af 30. september 1986 om kommunikationsfrihed. Ved denne lov, således som ændret, oprettes der én samlet virksomhed, France Télévisions, der samler de forskellige juridiske enheder fra forskellige tidligere kanaler. Virksomheden er underkastet den franske stats økonomiske og finansielle kontrol. Aktiekapitalen er fordelt på nominative aktier, som kun kan tilhøre staten. Bestyrelsen omfatter, ud over formanden, 14 medlemmer, der er valgt for fem år, nemlig to parlamentsmedlemmer udpeget af kulturudvalget i henholdsvis Nationalforsamlingen og Senatet, fem repræsentanter for staten, fem personer udnævnt af Conseil Supérieur de l'Audiovisuel og to personalerepræsentanter.
(10)
France Télévisions er den største audiovisuelle koncern i Frankrig. Virksomheden beskæftiger 11 000 personer og består af kanalerne France 2, France 3, France 4, France 5 og France Ô, der sender i Den Franske Republik, og RFO, et selskab der omfatter de offentlige radio- og tv-stationer, der sender i de oversøiske departementer og territorier. Koncernen omfatter også en reklamevirksomhed, selv om en udskillelse undersøges, og selskaber, der er beskæftiget med andre aktiviteter. Nogle af France Télévisions' kanaler sendes i vidt omfang i flere medlemsstater, navnlig i Belgien og Luxembourg.
(11)
France Télévisions' omsætning i 2007, det sidste regnskabsår før meddelelsen om reformen af den offentlige audiovisuelle sektor, var på 2 927 mio. EUR, hvoraf 64,2 % stammede fra licensindtægter, 28,1 % fra reklameindtægter (reklamer og sponsorering) og 7,7 % fra andre indtægter. Mellem 2003 og 2007 var de forskellige elementers bidrag til omsætningen forholdsvis stabil, således at reklame- og sponsorindtægterne svingede mellem 28 % og 30 %. Hele koncernen havde i perioden 2003-2007 et mindre positivt nettoresultat hvert år, der sammenlagt for perioden beløb sig til 99 mio. EUR.
(12)
Denne tendens blev ændret efter meddelelsen om reformen af den offentlige audiovisuelle sektor i januar 2008, der bl.a. på sigt indebar et bortfald af indtægter fra reklameindslag. France Télévisions havde underskud i 2008 med et negativt nettoresultat på [50-100] (7) mio. EUR (heraf -[50-100] mio. EUR, hvad angår public service-ydelser), hvilket navnlig skyldes betydeligt lavere reklameindtægter, som en særlig bevilling på 150 mio. EUR, som Kommissionen godkendte i sin beslutning af 16. juli 2008, ikke helt kunne dæmme op for. Da reformen af den offentlige audiovisuelle sektor var trådt i kraft, betød det budgetmæssige tilskud på 415 mio. EUR i 2009, som Kommissionen godkendte i sin beslutning af 1. september 2009, at det næsten var muligt at dæmme op for de faldende reklameindtægter, og koncernen France Télévisions fik et positivt nettoresultat ([10-20] mio. EUR). Resultatet for public service-ydelserne forblev imidlertid negativt med [0-5] mio. EUR, idet det positive resultat skyldtes koncernens kommercielle selskaber.
(13)
France Télévisions' aktiviteter og forvaltning i de senere år (2004-2008) og virksomhedens stilling i lyset af reformen af den offentlige audiovisuelle sektor var genstand for en forholdsvis kritisk rapport fra den franske revisionsret, »France Télévisions et la nouvelle télévision publique«. Rapporten, som nogle interesserede parter henviser til i deres bemærkninger, blev vedtaget og offentliggjort den 14. oktober 2009, dvs. efter beslutningen om at indlede proceduren. Rapporten viser uudnyttede muligheder for at forbedre France Télévisions' forvaltning og resultater og indeholder anbefalinger for en fremtidig forbedring inden for rammerne af reformen.
II.3. France Télévisions' public service-forpligtelser
II.3.1. France Télévisions' public service-forpligtelser
(14)
Artikel 43-11 i lov nr. 86-1067 af 30. september 1986, således som ændret, fastslår France Télévisions' public service-forpligtelse og fastslår, at de offentlige kanaler »i offentlighedens interesse opfylder public service-forpligtelser. De giver den brede offentlighed adgang til en række programmer og tjenester, der er karakteriseret ved diversitet og pluralisme, kvalitets- og innovationskrav, respekt for individets rettigheder og de demokratiske principper, der følger af forfatningen. De tilbyder et varieret udbud af analoge og digitale programmer på områderne information, kultur, viden, underholdning og sport. De fremmer den demokratiske debat, udveksling mellem forskellige dele af befolkningen samt social inklusion og medborgerskab. De iværksætter foranstaltninger til fordel for den sociale samhørighed, den kulturelle diversitet og bekæmpelse af diskrimination og foreslår en programflade, der afspejler det franske samfunds diversitet. De sikrer fremme af det franske sprog og eventuelt de regionale sprog og fremhæver diversiteten i Den Franske Republiks kulturelle og sproglige arv. De bidrager til at udvikle og sprede intellektuel og kunstnerisk kreativitet og styrke medborgerlig, økonomisk, samfundsmæssig, videnskabelig og teknisk viden og udbrede kendskabet til den audiovisuelle sektor og medier. De fremmer læring af fremmedsprog, de bidrager til oplysning om miljø og bæredygtig udvikling. De giver gennem særlige systemer døve og hørehæmmede adgang til de programmer, de sender. De sikrer ærlige, uafhængige og pluralistiske informationer og en pluralistisk formidling af holdninger og synspunkter under overholdelse af princippet om ligebehandling og anbefalingerne fra Conseil supérieur de l'audiovisuel. Offentlige virksomheder inden for audiovisuel kommunikation bidrager inden for rammerne af deres forpligtelser til de audiovisuelle forpligtelser udadtil, til styrkelse af frankofoni og spredning af den franske kultur og det franske sprog i verden. De bestræber sig på at udvikle nye tjenester, der kan berige eller supplere deres programudbud samt de nye teknikker til produktion og spredning af audiovisuelle programmer og kommunikationstjenester. Hvert år aflægges der rapport for parlamentet for at gøre status over anvendelsen af bestemmelserne i denne artikel.«
II.3.2. France Télévisions' varetagelse af public service-forpligtelser
(15)
Hvad angår den konkrete opfyldelse af disse forpligtelser, fastslås det i artikel 44, I, i lov nr. 86-1067 af 30. september 1986, at France Télévisions har til opgave at udvikle og programsætte tv-programmer og audiovisuelle tjenester, der svarer til de public service-forpligtelser, der er defineret i artikel 43-11 og i det udbudsmateriale, der er nævnt i lovens artikel 48.
(16)
Dekret nr. 2009-796 af 23. juni 2009 fastsætter de udbudsbetingelser, der er gældende for France Télévisions. Udbudsbetingelserne fastsætter rammerne for aktiviteterne i France Télévisions' kanaler med bindende forpligtelser til - ofte i prime time - dagligt at sende kulturprogrammer, musikprogrammer, navnlig klassisk musik spillet af både europæiske og regionale orkestre, teaterforestillinger eller videnskabelig formidling (artikel 4-7 i udbudsbetingelserne). France Télévisions er ligeledes forpligtet til at indarbejde en europæisk dimension i alle sine programmer, navnlig ved at sende reportager om forskellige former for livsstil eller kulturel praksis i andre medlemsstater og religiøse programmer om de vigtigste trosretninger i Den Franske Republik (artikel 14 og 15 i udbudsbetingelserne). Der er ligeledes en forpligtelse til at nå ud til en stor og repræsentativ seerskare (artikel 18).
(17)
I medfør af artikel 53 i lov nr. 86-1067 om kommunikationsfrihed er der indgået flerårige målaftaler mellem staten og France Télévisions af en varighed på mellem tre og fem år. Målaftalerne fastsætter følgende bl.a. inden for rammerne af France Télévisions' public service-forpligtelser:
-
de vigtigste udviklingsmuligheder
-
forpligtelse med hensyn til kreativ diversitet og innovation
-
France Télévisions' minimumsinvesteringer i produktion af europæiske og fransksprogede film- og andre audiovisuelle værker i procent af virksomhedens indtægter og i absolutte tal
-
forpligtelse til at sikre, at handicappede kan deltage i samfundet som medborgere og tilpasse samtlige tv-progammer til døve eller hørehæmmede
-
forpligtelse til at sende tv-programmer, der takket være særlige systemer er tilgængelige for blinde og svagtseende
-
de forventede omkostninger for virksomhedens aktiviteter for de pågældende år, og de kvantitative og kvalitative gennemførelses- og resultatindikatorer, der er opstillet
-
de offentlige midler, der skal afsættes til virksomheden, og bestemmelse af de midler, der først og fremmest skal anvendes på programbudgetterne
-
det forventede overskud af egne indtægter opdelt på reklame og sponsorering
-
de økonomiske udsigter for de tjenester, der betales for
-
eventuelt udsigterne for en tilbagevenden til økonomisk ligevægt.
(18)
På nuværende tidspunkt indgår France Télévisions' public service-forpligtelser i målaftalen for 2007-2010 »France Télévisions, le premier bouquet de chaînes gratuites de l'ère numérique« af 24. april 2007 undertegnet af de ansvarlige ministre og formanden for France Télévisions. Under overskriften for mål I.2 »Fremme den identitsmæssige værdi af public service-tjenester« opstiller aftalen mål udmøntet i konkrete foranstaltninger med kvalitative eller kvantitative indikatorer på områder som f.eks.:
-
fremme adgang for et bredre publikum til kulturelle programmer for at udbrede kulturelt indhold ved at sende mindst et kulturelt program i prime time
-
afspejle pluralismen i information og i samfundsdebatten
-
tilbyde en række sportsdiscipliner med vægt på de sportsgrene, der er dårligst dækket på de private kanaler
-
afspejle diversitet og i højere grad synliggøre det franske samfunds bestanddele
-
fremme den franske og europæiske kulturelle identitet, forståelsen for Unionens virkemåde og dens merværdi samt læring af fremmedsprog.
(19)
Aftalen indeholder også en flerårig finansiel del, der indeholder en justeringsklausul, der foreskriver, at afhængig af udviklingen i reklameindtægterne vil staten og koncernen aftale en justering af behovet for offentlige midler, således at overskud, der ikke anvendes til at nedbringe behovet for offentlige midler, først og fremmest vil blive anvendt til audiovisuelle produktioner.
(20)
Efter reformen er der udarbejdet en tillægsaftale til den gældende målaftale for perioden 2009-2012. Denne tillægsaftale, som er nærmere beskrevet nedenfor, hvad angår det finansielle aspekt, medfører en yderligere styrkelse af de identitetsmæssige værdier i France Télévisions' public service-ydelser og fastsætter nye kvantitative og kvalitative indikatorer, der skal opnås hvert år på nogle af de områder, der er nævnt i betragtning 18.
II.3.3. Indførelse af nye innovative audiovisuelle tjenester
(21)
Ifølge de nye udbudsbetingelser for France Télévisions indføres der en række innovative tjenester, der skal styrke programudbuddet, som f.eks. onlinekommunikationstjenester, on-demand audiovisuelle tjenester eller supplerende indhold, der uddyber programmerne. På samme måde foreslår tillæget til målaftalen også at indføre innovative tjenester, f.eks. on-demand video gratis eller mod betaling, mobile tv-løsninger, udsendelse på internettet, mobilapplikationer, regionalt eller tematisk WebTv.
II.3.4. Ekstern kontrol med France Télévisions' public service-forpligtelser, herunder lancering af nye tjenesteer
(22)
I medfør af artikel 53 i lov nr. 86-1067 af 30. september 1986 godkender France Télévisions' bestyrelse udkastet til selskabets målaftale og tager stilling til den årlige gennemførelse af denne; resultatet af disse drøftelser offentliggøres. Før målaftalerne og eventuelle tillægsaftaler undertegnes, fremsendes de til kulturudvalget og finansudvalget i Nationalforsamlingen og Senatet og til Conseil supérieur de l'audiovisuel. Udvalgene kan fremsætte en udtalelse inden for en frist på seks uger.
(23)
I øvrigt fremlægger France Télévisions' formand en årsrapport om gennemførelsen af målaftalen for kulturudvalget og finansudvalget i Nationalforsamlingen og Senatet. I forbindelse med fremlæggelsen af rapporten om gennemførelsen af selskabets målaftale for de kompetente udvalg i Nationalforsamlingen og Senatet redegør formanden for France Télévisions også for arbejdet i det rådgivende programudvalg (conseil consultatif des programmes), som er oprettet inden for rammerne af France Télévisions og består af seere, der har til opgave at fremsætte udtalelser og anbefalinger om programmerne.
(24)
På samme måde var det foreløbige udkast til udbudsbetingelser for France Télévisions, som er fastsat ved dekret, genstand for en offentlig høring fra den 10. til den 24. november 2008, hvor der indkom omkring 15 bidrag, der gav anledning til ændringer af den oprindelige tekst og en udtalelse fra Conseil supérieur de l'audiovisuel. Hvad angår den eksterne kontrol med gennemførelsen, foreskriver artikel 48 i lov af 30. september 1986, at Conseil supérieur de l'audiovisuel skal fremlægge en årsrapport for Nationalforsamlingens og Senatets kulturudvalg. Rapporten fremlægges ligeledes for kultur- og kommunikationsministeriet.
(25)
Disse parlamentariske udvalg samt Conseil supérieur de l'audiovisuel kan høre tredjeparter. Faktisk høres interesserede parter regelmæssigt inden for disse rammer og fremsætter deres synspunkter om spørgsmål, der vedrører den offentlige audiovisuelle sektor.
II.4. Finansiel kompensation for udfasningen og den efterfølgende afskaffelse af reklameindslag
(26)
For at gøre programsætningen af den offentlige radio- og tv-spredning mere fri og mindre afhængig af kommercielle bindinger, foreskrives der i artikel 53, afsnit VI, i den ændrede lov nr. 86-1067 af 30. september 1986 om kommunikationsfrihed en udfasning og en efterfølgende afskaffelse af reklameindslag: »Programmer, der sendes mellem kl. tyve og kl. seks af de nationale tv-kanaler, jf. artikel 44, afsnit I, bortset fra regional- og lokalprogrammer, indeholder ikke reklameindslag ud over reklamer for varer og tjenesteydelser generelt. Denne bestemmelse finder også anvendelse på programmer, som disse kanaler sender mellem kl. seks og klokken tyve, fra det tidspunkt hvor den analoge jordbaserede transmission af de tv-tjenester, der er nævnt under I, ophører på hele Den Franske Republiks område. Den finder ikke anvendelse på kampagner af almen interesse.«
(27)
Analog jordbaseret transmission af tv-tjenester forventes at ophøre senest den 30. november 2011. Ud over undtagelsen for reklamer for varer og tjenesteydelser uden handelsnavn, findes der undtagelser for reklameindslag for de oversøiske departementer og territorier og Ny Kaledonien, da der ikke udbydes ukodede, jordbaserede private tv-kanaler.
(28)
I medfør af artikel 53 i lov nr. 86-1067 om kommunikationsfrihed giver udfasningen og den efterfølgende afskaffelse af reklameindslag som følge af loven anledning til, at staten yder økonomisk kompensation til France Télévisions på betingelser, der fastsættes i den enkelte finanslov. I den henseende har den franske stat oprettet et nyt program kaldet »Contribution au financement de l'audiovisuel public« inden for området »Médias« i statens almindelige budget. Det kan oplyses, at de franske myndigheder mener, at størrelsen af det offentlige tilskud, der skal supplere indtægterne fra bidraget til den offentlige audiovisuelle sektor, vil være på ca. 460 mio. EUR i 2010, 500 mio. EUR i 2011 og 650 mio. EUR i 2012.
(29)
Den Franske Republik erklærer, at hvert år vil den offentlige finansiering i form af budgettilskud blive fastsat i forhold til de omkostninger, der er forbundet med opfyldelsen af France Télévisions' public service-forpligtelse kumuleret med indtægterne fra bidraget til den offentlige audiovisuelle sektor med fradrag af de kommercielle indtægter, der består. I den henseende har de franske myndigheder fremlagt de forventede udgifter og indtægter for France Télévisions' public service-forpligtelser på basis af forretningsplanen for 2009-2012, der resumeres nedenfor:
Tabel 1
Forventede omkostninger og indtægter i relation til France Télévisions' public service-forpligtelser 2010-2012
(mio. EUR)
2010
2011
2012
Budget
Forel. budget
Forel. budget
A/Offentlige midler
[2 500-3 000]
[2 500-3 000]
[2 500-3 000]
B/Andre indtægter (reklame, sponsorering osv.)
[300-600]
[300-600]
[300-600]
C/Bruttoomkostninger ved public service-forpligtelser
[3 500-3 000]
[3 500-3 000]
[3 500-3 000]
D/Nettoomkostninger ved public service-forpligtelser (C + B)
[3 000-2 500]
[3 000-2 500]
[3 000-2 500]
Forskel mellem nettoomkostninger ved public service-forpligtelser - offentlige indtægter (D + A)
[- 50 - 50]
[- 50 - 50]
[- 50 - 50]
Kilde: Observations France af 15. januar 2010.
(30)
Ovenstående tabel viser et forventet underskud svarende til de nettoomkostninger, der ikke er dækket i relation til France Télévisions' public service-forpligtelser i 2010 og 2011. Dette underskud skulle stort set være forsvundet i 2012 med et forventet mindre overskud på [30-50] mio. EUR, dvs. [0-5] % af nettoomkostninger ved public service-forpligtelsen. Dette forventede overskud for 2012 vil, hvis det viser sig at blive en realitet, hvilket forudsætter, at omkostninger og udgifter udvikler sig præcist som forventet, være mindre end det samlede forventede underskud for 2010 og 2011. I medfør af den løbende målaftale skal overskud, der ikke anvendes til at nedbringe behovet for offentlige midler, først og fremmest anvendes til audiovisuelle produktioner. Da denne produktion normalt vedrører programmer, skal et eventuelt overskud altså ikke finansiere kommercielle aktiviteter.
(31)
Det skal bemærkes, at forretningsplanen for 2009-2012, der findes i kapitel V i tillægget til den løbende målaftale, erstatter den finansielle del i den kontrakt, der blev indgået i april 2007, på grund af den nye ramme, der blev indført med reformen, og de finansielle følger. Ifølge forretningsplanen sker der et fald i de samlede bruttoomkostninger for opfyldelse af public service-forpligtelsen i perioden 2010-2012 med faldende driftsudgifter i forhold til den oprindelige aftale, et fald i sendeomkostninger og udnyttelse af synergi som følge af joint venture-virksomheden på trods af indførelse af nye udgiftsposter som led i reformen.
(32)
Hvad angår indtægter, vil de afsatte offentlige midler, selv om de er i stigning, ikke fuldt ud kunne sikre ligevægt på regnskabet for perioden 2010-2012, og som det fremgår af tabel 1, er de lavere end bruttoomkostningerne ved public service-forpligtelsen, således at den finansielle ligevægt i fremskrivningerne afhænger af de reklameindtægter, der hvert år fortsat består. Derfor understreges det i forretningsplanen, at det er interessant for virksomheden og for staten at sikre ligevægt hurtigere end planlagt, og den anbefaler en præcis og regelmæssig opfølgning i betragtning af de positive og negative usikkerhedsmomenter.
II.5. Loft over de offentlige midler
(33)
Artikel 44 i den ændrede lov nr. 86-1067 om kommunikationsfrihed understreger, at »Offentlige midler, der bevilges til virksomheder i den offentlige audiovisuelle sektor som kompensation for de public service-forpligtelser, de er pålagt, overstiger ikke omkostningerne ved opfyldelsen af disse forpligtelser.« Denne bestemmelse er en følge af de forpligtelser, Den Franske Republik påtog sig om udtrykkeligt i loven at fastslå princippet om ikke at overkompensere for public service-forpligtelser inden for rammerne af den procedure, der førte til Kommissionens beslutning om forenelighed af 20. april 2005 vedrørende anvendelse af licensindtægter (8).
(34)
I medfør af ovennævnte forpligtelse er artikel 2 i dekret nr. 2007-958 af 15. maj 2007 om de finansielle forbindelser mellem staten og offentlige virksomheder inden for audiovisuel kommunikation formuleret på samme måde som artikel 53 i loven af 30. september 1986 under hensyntagen til »de direkte og indirekte indtægter fra public service-forpligtelsen«, og det understreges, at omkostninger ved opfyldelse af public service-forpligtelsen fremgår af adskilte regnskaber. Dekretet foreskriver i artikel 3, at France Télévisions og datterselskaberne er forpligtet til at overholde markedsbetingelserne for alle virksomhedens kommercielle aktiviteter, og at en ekstern virksomhed skal udarbejde en årsrapport om opfyldelsen af denne forpligtelse, der forelægges det ansvarlige ministerium, Nationalforsamlingen og Senatet.
(35)
Kommissionen har modtaget og gennemgået rapporter om gennemførelse af artikel 2 og 3 i dekretet for regnskabsårene 2007 og 2008 (rapporterne i medfør af dekretets artikel 3 er for regnskabsåret 2007 blevet certificeret af revisionsfirmaerne PriceWaterhouseCoopers og KPMG og for regnskabsåret 2008 af revisionsfirmaet Rise) samt udkastet til årsrapport for 2009, jf. artikel 2.
II.6. Nye planlagte afgifter i forbindelse med reformen af den offentlige audiovisuelle sektor
(36)
Lov nr. 2009-258 af 5. marts 2009 har også ændret skattelovgivningen og indført nye afgifter for reklame og elektronisk kommunikation.
II.6.1. Afgifter på reklameindslag
(37)
I skattelovens bog I, første del, afsnit II, findes der nu et kapitel VII septies, der indfører afgifter for alle tv-kanaler etableret i Den Franske Republik. Afgiften beregnes af det beløb, ekskl. moms, der betales af annoncørerne for udsendelse af deres reklameindslag, til de afgiftspligtige eller reklamebureauerne med fradrag af de afgifter, der i medfør af artikel 302 bis KC i skatteloven betales af editorer og tv-distributører, der udbyder audiovisuelle værker, som er godkendt af »Centre National de la Cinématographie«. Disse beløb er omfattet af en fast nedsættelse på 4 %. Afgiften andrager 3 % af den del af de årlige betalinger, ekskl. moms, for hver tv-tjeneste, der overstiger 11 mio. EUR.
(38)
For tv-tjenester, bortset fra jordbaserede, analoge tjenester, er denne sats dog fastsat til 1,5 % i 2009, 2 % i 2010 og 2,5 % i 2011. I en overgangsperiode indtil det år, hvor jordbaseret, analog transmission af tv-tjenester i Den Franske Republik ophører, er der et loft over afgiften på 50 % af stigningen i beregningsgrundlaget for det kalenderår, for hvilket afgiften skal betales, i forhold til 2008. Afgiften kan under ingen omstændigheder være lavere end 1,5 % af beregningsgrundlaget. For tv-stationer, hvis daglige seerskare uden for Den Franske Republiks europæiske område udgør over 90 % af det samlede seertal, nedsættes grundlaget for afgiftsberegningen med det beløb, der betales for transmission af reklameindslag til det europæiske eller internationale marked, ganget med den del af det samlede årlige seertal, der ligger uden for Den Franske Republiks europæiske område.
II.6.2. Afgift på elektronisk kommunikation
(39)
I skattelovens bog I, første del, afsnit II, findes der nu et kapitel VII octies, der indfører en afgift for alle udbydere af elektronisk kommunikation, der leverer tjenester i Den Franske Republik, og som på forhånd er godkendt af »Autorité de régulation des communications électroniques«. Afgiften beregnes af abonnementer og andre beløb, ekskl. moms, som brugerne betaler for de elektroniske kommunikationstjenester, der leveres af udbyderne af elektronisk kommunikation, med fradrag af de afskrivninger, der er opført i regnskabet for det regnskabsår, for hvilket afgiften skal betales, når afskrivningerne vedrører materiale og udstyr, som udbyderne har erhvervet efter lovens ikrafttrædelse med henblik på infrastruktur og elektroniske kommunikationsnet på det nationale område, og når afskrivningens varighed er på mindst ti år. Afgiften andrager 0,9 % af den del af beregningsgrundlaget, der overstiger 5 mio. EUR.
III. BEGRUNDELSE FOR AT INDLEDE PROCEDUREN
(40)
I beslutningen om at indlede den formelle undersøgelsesprocedure vurderede Kommissionen, at den kompensation, der var planlagt fra 2010, kunne udgøre statsstøtte i medfør af artikel 107, stk. 1, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, og at det var nødvendigt at undersøge foranstaltningens forenelighed med det indre marked, jf. artikel 106, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, ifølge de principper og regler, der gælder for public service-radio og tv-virksomhed.
(41)
Hvad angår spørgsmålet om, hvorvidt der er tale om en public service-aktivitet, hvor forpligtelserne er klart fastsat i en officiel akt og omfattet af passende tilsynsforanstaltninger, konkluderede Kommissionen uden betænkning, ligesom i beslutningerne fra december 2003, april 2005, juli 2008 og september 2009, at France Télévisions' public service-forpligtelser er klart defineret i officielle akter udstedt af eller godkendt af den franske stat, der indeholder bestemmelser om et uafhængigt tilsyn med France Télévisions.
(42)
Hvad angår analysen af, hvorvidt den planlagte økonomiske kompensation står i et rimeligt forhold til nettoomkostningerne ved public service-aktiviteten og i øvrigt under hensyntagen til støttens virkninger, har Kommissionen derimod udtrykt tvivl på to punkter, nemlig:
-
for det første vedrørende risikoen for overkompensation for nettoomkostningerne ved public service-forpligtelsen for 2012, og sandsynligvis også for 2010 og 2011; Kommissionen havde ikke for disse år adgang til oplysninger, der var så detaljerede, som de oplysninger de franske myndigheder fremsendte for 2009, og
-
for det andet vedrørende en eventuel forbindelse mellem tildeling af provenuet fra afgiften på reklame og elektronisk kommunikation og støtten til France Télévisions, og, hvis der eksisterer en sådan forbindelse, de negative følger af denne og foreneligheden med traktaten, navnlig da der ikke forelå en konkurrencemæssig vurdering af finansieringsreformen for France Télévisions.
(43)
Kommissionen gjorde i øvrigt de franske myndigheder opmærksom på meddelelsen af 2. juli 2009 om statsstøttereglernes anvendelse på public service radio- og tv-virksomhed (9) (herefter kaldet »radio- og tv-meddelelsen«), der finder anvendelse på anmeldt støtte straks efter offentliggørelsen, og opfordrede de franske myndigheder til at tage højde for denne reviderede meddelelse i deres bemærkninger.
IV. BEMÆRKNINGER FRA INTERESSEREDE PARTER
(44)
I bemærkningerne af 2. november 2009 henleder Société des auteurs et compositerus dramatiques (SACD) Kommissionens opmærksomhed på de mange forpligtelser, der er pålagt France Télévisions for at fremme den nationale audiovisuelle produktion. Disse forpligtelser blev styrket ved udgangen af 2008 gennem en brancheaftale, der vil blive indarbejdet i en kommende målaftale. I 2010 skulle France Télévisions således anvende 19 % af omsætningen i beregningsgrundlaget for 2009 på nationale audiovisuelle produktioner, og denne andel stiger til 20 %, dvs. 420 mio. EUR i 2012. TF1' s tilsvarende andel er på højst 12,5 %, og andelen for M6 og andre digitale jordbaserede tv-kanaler er på højst 11 %. Forpligtelserne i forhold til film stiger ligeledes med gennemsnitlig over 1,2 % årligt frem til 2012. Afskaffelsen af reklamer sker samtidig med stigende omkostninger til en programflade bestående af egne og ikke importerede produktioner, der vidner om et engagement til fordel for en innovativ og kvalitetspræget public service-kanal.
(45)
Fédération Française des Télécommunications et des Communications Électroniques (FFTCE) vurderer i sine bemærkninger af 30. oktober 2009, som Iliad, der ikke er medlem af FFTCE, tilslutter sig, at afskaffelsen af kommercielle reklamer ikke som sådan vedrører France Télévisions' public service-forpligtelse. Når reklamer således ikke længere er en integreret del af denne forpligtelse, vil ethvert tilskud, der udelukkende tjener som kompensation for et indtægtstab uden at tage højde for den konkrete forpligtelse, i sig selv udgøre statsstøtte i modstrid med artikel 106, stk. 2, og artikel 107 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde. Denne kompensation skal dække de egentlige omkostninger ved public service-forpligtelsen, som skal fremgå af adskilte regnskaber. Støttens omfang synes imidlertid at være fastsat for de kommende år på basis af et skøn over mistede reklameindtægter, hvilket på et svækket marked er stærkt konkurrenceforvridende i forhold til private radio- og tv-selskaber. France Télévisions' samlede omsætning for reklameindslag på et svækket marked ville formodentlig have været på under 500 mio. EUR, men de franske myndigheder har ikke desto mindre forpligtet sig til at udbetale 450 mio. EUR i 2009 udelukkende for at opveje afskaffelsen af reklameindslag efter kl. 20. I fremtiden vil den modtagne støtte også ligge langt over de reklameindtægter, virksomheden ville have oppebåret, hvis reformen ikke var blevet gennemført.
(46)
Hvad angår public service-forpligtelsen, bemærker FFTCE, at de forpligtelser, der er pålagt France Télévisions som medlem af Union Européenne de Radiotélévision (UER), i og med virksomhedens vedtægter allerede eksisterer og ville finde anvendelse uden bestemmelserne i den franske lov. De forpligtelser, loven pålægger France Télévisions, er vage og ikke væsentligt forskellige fra de forpligtelser, der følger af UER's vedtægter, og som TF1 og Canal + også er omfattet af som medlemmer, hvorfor støtte i form af kompensation i medfør af loven må udgøre statsstøtte.
(47)
FTTCE mener endvidere, at den nye afgift på teleoperatørers omsætning i medfør af reformen af den audiovisuelle sektor, går til finansiering af France Télévisions. Ud over den forbindelse, som myndighederne har bekræftet, vil udsving i beregningsgrundlaget og satsen betyde, at støttens omfang vil variere. Indførelsen af en sådan afgift er en overtrædelse af artikel 12 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/20/EF af 7. marts 2002 om tilladelser til elektroniske kommunikationsnet og -tjenester (10), da medlemsstaterne ikke kan pålægge operatørerne andre afgifter af omsætningen end dem, der foreskrives i direktivet.
(48)
I bemærkningerne af 2. november 2009 fremfører Association des chaînes privées, at France Télévisions' dårlige ledelse, som den franske revisionsret ved flere lejligheder har påpeget, forværrer den inflatoriske tendens på markedet for produktion af programmer og køb af rettigheder. Da der ikke findes et analytisk regnskab, skaber den manglende omkostningsstyring usikkerhed om, hvordan omkostningerne ved public service-forpligtelsen kan beregnes og skaber en alvorlig risiko for overkompensation. En række indicier viser, at provenuet af den nye audiovisuelle afgift vil tilgå France Télévisions, og opførelsen på statens budget har udelukkende til formål at slippe uden om Kommissionens kontrol. Den tvinger France Télévisions' konkurrenter til at finansiere støtten og skaber en konkurrenceforvridning, som den utilstrækkelige differentiering mellem de forskellige etablerede kanalers programmer forværrer.
(49)
Union Européenne de Radiotélévision (UER) understreger i sine kommentarer af 2. november 2009, at enhver flerårig vurdering af de omkostninger og indtægter, som Den Franske Republik har fremlagt for den offentlige radio- og tv-station, nødvendigvis er en prognose. Sådanne vurderinger skal sikre den langsigtede synlighed, som operatøren skal råde over for at kunne sikre en uafhængig tjeneste. Det er de efterfølgende kontrolordninger, der skal sikre, at der korrigeres for eventuelle udsving. Kommissionens beslutning skal vedrøre beregningsparametrene ex ante og disse ordninger og ikke den faktiske kompensation ved udelukkende at validere de anslåede omkostninger og udgifter; i modsat fald vil Kommissionen fastsætte og kontrollere de årlige støttebeløb snarere end selve støtteordningen. UER er også bekymret over, at Kommissionen forsøger at fastslå værdien af de kommende års synergier og effektivitetsgevinster, da den effektivitet, hvormed en public service-forpligtelse opfyldes, falder uden for Kommissionens kontrol i medfør af artikel 106, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde.
(50)
Association des Télévisions Commerciales européennes (ACT) er i sine bemærkninger af 2. november 2009 positive over for Den Franske Republiks beslutning om i væsentligt omfang at nedbringe France Télévisions' reklameindslag. ACT bemærker, at to af de betingelser, der blev fastslået i Altmark-dommen (11), ikke er opfyldt i dette tilfælde, hvorfor det planlagte budgettilskud udgør støtte. ACT mener imidlertid, at hvis støttens finansiering ved en afgift på konkurrenternes reklameindtægter er i overensstemmelse med EU-retten, vil fordelene ved tilbagetrækningen fra markedet blive meget få, og et sådant system vil i visse henseender kunne medføre mere konkurrenceforvridning end de tostrengede traditionelle offentlige og private finansieringsordninger.
(51)
ACT mener, at France Télévisions' public service-forpligtelser ikke er blevet grundlæggende ændret siden 1994, og at de kan sammenlignes med de forpligtelser, der gælder for andre private operatører. På samme måde er skønnene over kompensation for tab af reklameindtægter indtil 2012 vage og tager hverken højde for faldende investeringsomkostninger i den henseende eller et eventuelt fald i omkostningerne ved en programlægning, der i mindre grad er underkastet krav fra annoncører, eller de forventede synergier. Ordningen for tilpasning af de offentlige midler og reklameindtægterne til de omkostninger, der er anført i målaftalen, bør kontrolleres, bl.a. i betragtning af de svingende indtægter fra kommercielle aktiviteter; i modsat fald vil Kommissionen ikke råde over pålidelige oplysninger, der giver den mulighed for at vurdere de faktiske omkostninger ved den leverede tjeneste og tilstedeværelsen af en eventuel overkompensation. Denne kontrol vil blive foretaget, uden at virksomheden har udarbejdet et analytisk regnskab, således som påpeget af den franske revisionsret.
(52)
Endelig mener ACT, at støtten i realiteten finansieres af de nye afgifter, der indføres som led i reformen, og at afgiften på audiovisuel reklame i Den Franske Republik vil betyde, at public service-forpligtelser vil blive finansieret af konkurrenterne, som man i øvrigt ikke har taget sig af. Støtteordningen betyder imidlertid, at France Télévisions beholder sine ressourcer, mens det vil blive mere og mere klart, at annoncørerne ikke fuldt ud kanaliserer deres anmodninger til de konkurrerende kanaler. En sådan ordning vil i øvrigt medføre flere hindringer for indtræden på det franske marked.
(53)
I sine bemærkninger af 2. november 2009 vurderer France Télévisions, at den anmeldte ordning ikke giver nogen økonomisk fordel i forhold til konkurrenterne, da kompensationen for mistede reklameindtægter er en følge af de forpligtelser, staten har pålagt virksomheden, og som ingen privat operatør på markedet er underlagt, nemlig afskaffelse af reklameindslag. Når afskaffelsen af reklameindslag træder i kraft, vil enhver konkurrenceforvridning på markedet forsvinde, og presset på konkurrenterne, hvad angår sponsorering, vil også stort set forsvinde. Hvad angår erhvervelse af de såkaldte »premium«-rettigheder, opnåede TF1 96 af de 100 bedste seertal og 18 af de 20 bedste seertal i 2008, mens France Télévisions ikke havde nogen særlige aftaler med de store amerikanske selskaber. Kvalitetskravene til France Télévisions' audiovisuelle produktion er i øvrigt uforenelige med de kommercielle kanalers seertalsmål. Hvad angår salg af programmer, vurderer France Télévisions kun at spille en marginal rolle.
(54)
France Télévisions mener endvidere, at da det beløb, der allokeres til virksomheden hvert år fastlægges på forhånd på en objektiv og gennemsigtig måde i forhold til omkostningerne ved public service-forpligtelsen med en efterfølgende korrektion, hvis der er udsving i forhold til de faktiske omkostninger, opfylder den anmeldte ordning den anden betingelse i Altmark-dommen. Den fjerde betingelse ifølge denne dom skulle også være opfyldt, da de hidtil uudnyttede synergier nu vil blive udnyttet med ændringen af den juridiske form og vedtægterne, og da denne fjerde betingelse ikke kræver, at forpligtelsen opfyldes med det lavest mulige omkostningsniveau, men at omkostningerne svarer til omkostningerne for en veldrevet gennemsnitsvirksomhed.
(55)
Hvad angår den anmeldte ordnings forenelighed med det indre marked, mener France Télévisions, at da ordningen skal gælde i en række år, vil nettoomkostningerne ved public service-forpligtelsen ikke kunne beregnes med en sikkerhed, der giver Kommissionen mulighed for på forhånd at kontrollere, at der ikke er tale om overkompensation. De vejledende skøn for 2010 til 2012 er ikke uforenelige med opnåelse af et fornuftigt overskud eller opbygning af en begrænset reserve på højst 10 % af de årlige omkostninger ved public service-forpligtelsen, men de retlige og administrative bestemmelser foreskriver en efterfølgende kontrol, der under alle omstændigheder giver mulighed for at sikre en proportionel finansiering. Da omkostningerne vil afhænge af den valgte programflade, mener France Télévisions derimod kun at være forpligtet til at overholde de public service-forpligtelser, loven pålægger virksomheden, og den franske stat er frit stillet til at definere indholdet. Disse forpligtelser indeholder også et krav om seertal, som ikke bliver lettere at overholde med udfasningen af reklameindslag. Tværtimod skal der indkøbes et større antal programmer.
(56)
I sine bemærkninger af 2. november 2009 anførte Métropole Télévisions (M6), at den planlagte finansieringsordning udgør statsstøtte i medfør af artikel 107 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, bl.a. fordi den anden og den fjerde betingelse i Altmark-dommen ikke er opfyldt: en kompensation baseret på et skøn over mistede reklameindtægter, som pr. definition og i realiteten er varierende, kan ikke anses for at være baseret på objektive og gennemsigtige beregningsparametre for omkostningerne ved public service-forpligtelsen. Endvidere er beregningsgrundlaget ikke omkostningerne for en veldrevet gennemsnitsvirksomhed i sektoren, men France Télévisions' omkostninger, og der er talrige tegn på, at virksomheden er ineffektivt drevet, hvilket øger de public service-omkostninger, som samfundet skal bære.
(57)
Hvad angår foranstaltningens forenelighed med det indre marked, mener M6, at den påtænkte finansieringsordning er ulovlig, da den medfører en strukturel overkompensation af omkostningerne ved public service-forpligtelsen. Kommissionens direktiv 2006/111/EF af 16. november 2006 om gennemskueligheden af de økonomiske forbindelser mellem medlemsstaterne og de offentlige virksomheder og om den finansielle gennemskuelighed i bestemte virksomheder (12) kræver, at Den Franske Republik tildeler eller fordeler alle omkostninger og indtægter vedrørende public service-forpligtelsen korrekt på grundlag af konsekvent anvendte omkostningsregnskabsprincipper. Men som understreget af den franske revisionsret råder France Télévisions ikke over sådanne regnskabsværktøjer. Der findes således ingen objektive elementer, der kan tjene til at beregne kompensationen. En overkompensation vil være uundgåelig, da tilskuddet beregnes på basis af reklameindtægter, der hverken henhører under public service-forpligtelsen eller indgår i omkostningerne ved opfyldelsen af denne forpligtelse. De usikre prognoser for mistede indtægter og en manglende omkostningsanalyse vil også gøre en overkompensation uundgåelig.
(58)
Inddragelse af de nye afgifter i finansieringsordningen forværrer støttens negative følger for markedet for erhvervelse af audiovisuelle rettigheder - hvor France Télévisions' dårlige ledelse, der opvejes af den offentlige støtte, øger konkurrenternes omkostninger - og for reklameaktiviteten, som France Télévisions vil overflytte til sponsorering, uden at M6, som har en anden seerprofil, vil kunne overtage den plads, som France Télévisions efterlader. I den situation vil kun en efterfølgende finansiering være berettiget. M6 mener således, at ordningen strukturelt set er ulovlig, da der ikke er indført uafhængige efterfølgende kontrolordninger, der effektivt på basis af reelle tal kan sikre, at der ikke er ydet overkompensation.
(59)
I sine bemærkninger af 2. november 2009 relaterer Télévision Française 1 (TF1) reformen af finansieringen af France Télévisions til de strukturændringer, der pågår på reklamemarkedet, hvor internettet vinder stadig større indpas. Fjernsyn udgjorde kun ca. 11 % af de 33 mia. EUR, annoncørerne brugte på kommunikation i 2008. Mellem januar og september 2009 steg reklameomsætningen hos de jordbaserede digitale tv-stationer med 60 % mod et fald på 8 % hos de tre ikke-kabelbårne private etablerede kanaler. I 2008 udgjorde skatter og afgifter 60 % af TF1's resultat. Men kontrakter om køb af flerårige rettigheder, prisinflation og omkostningsstivhed, f.eks. omkostninger i relation til lovfæstede forpligtelser til produktion og transmission af franske og europæiske værker, der udgør 30 % af de samlede omkostninger, reducerer ifølge TF1 selskabets handlefrihed. Samtidig vil en ny audiovisuel afgift øge konkurrenceforvridningen på markedet.
(60)
En eventuel overflytning af annoncørernes efterspørgsel til TF1 er det erklærede mål med afgiften på audiovisuel reklame. Ikke nok med at den forventede overflytning af en omsætning på 350 mio. EUR til de tre ikke-kabelbårne kanaler ikke fandt sted i 2009, selskaberne oplevede ydermere et fald på 450 mio. EUR i forhold til prognoserne. I øvrigt ville omfanget af denne overførsel under alle omstændigheder være begrænset af lovgivningsmæssige og administrative bestemmelser, der som led i gennemførelsen af EU-retten begrænser den tid, hvori der sendes reklamer, til højst 12 minutter pr. sendetime, forudsat at et dagligt gennemsnit på seks minutter pr. time ikke overskrides.
(61)
TF1 mener, at afgiften udgør statsstøtte af to grunde: France Télévisions vil i realiteten ikke efter den 30. november 2011 skulle betale (fra den dato er virksomheden forpligtet til at ophøre med at sende reklameindslag, der udgør grundlaget for betalingerne), og for det andet vil France Télévisions modtage de midler, der opkræves i den henseende, da det fremgår af talrige erklæringer fra regering og parlamentsmedlemmer under debatten om lovforslaget, at afgiften skal finansiere støtten. Uanset afgiftens lovlighed bør den afgiftsordning, der finansierer støtten, indgå i vurderingen af støtten.
(62)
TF1 mener at være underkastet de samme forpligtelser som France Télévisions, hvis programmer kun afviger lidt fra TF1's. Selv om TF1 er tilfreds med ændringen af målaftalen og udbudsbetingelserne som følge af reformen af den offentlige audiovisuelle sektor, mener selskabet med udgangspunkt i udtalelsen fra den franske revisionsret, at udbuddet af public service radio og tv ikke er tilstrækkelig individualiseret. Det understreges således, at i de tidligere udbudsbetingelser udgjorde de kvantitative sendeforpligtelser 10 % af programfladen.
(63)
TF1 mener, at kontrollen med omkostningerne og kvaliteten af France Télévisions' ledelse er lige så utilstrækkelig og betyder, at public service-forpligtelsen ikke opfyldes med så få omkostninger som muligt for samfundet og medfører en risiko for overkomensation. Kommissionen bør derfor i den henseende kontrollere stigningen i overskuddet fra kommercielle aktiviteter og de synergier, der efter 2009 skulle følge af oprettelsen af én samlet virksomhed, France Télévisions, samt et mindre pres på omkostningerne vedrørende programfladen som følge af et mindre pres fra annoncørerne.
V. KOMMENTARER FRA DEN FRANSKE REPUBLIK
(64)
I Den Franske Republiks bemærkninger af 7. oktober 2009, som efterfølgende er blevet præciseret, hvad angår anvendelsen af artikel 106, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, henvises der bl.a. til Kommissionens betænkeligheder dels ved den offentlige finansierings proportionalitet og risikoen for overkompensation, og dels ved inddragelsen af de nye afgifter, der indføres med reformen af den offentlige audiovisuelle sektor, i vurderingen af den anmeldte foranstaltnings forenelighed med det indre marked.
V.1. Finansieringens proportionalitet og efterfølgende kontrol med risikoen for overkompensation
(65)
Den Franske Republik understreger, at den anmeldte foranstaltning ikke er en kompensation for mistede reklameindtægter for koncernen France Télévisions, selv om de vejledende overslag tager højde derfor, men en finansiering, der skal dække omkostningerne ved opfyldelsen af public service-forpligtelsen. Finansieringsbehovene vil udvikle sig i forhold til ændringerne i omkostningerne vedrørende programfladen, udsving i reklameindtægter og transmissionsmåder.
(66)
Den Franske Republik understreger, at forudgående validering af, at der ikke foreligger overkompensation, skal ske ved at sikre, at der eksisterer lovgivningsmæssige og administrative kontrolordninger i overensstemmelse med retspraksis og Kommissionens praksis og ikke i forhold til vejledende overslag over støtte og fremtidige omkostninger. De vejledende tal gives som eksempel i lyset af den forretningsplan, som France Télévisions' tilsynsmyndigheder har godkendt. Metoden til beregning af støtten er ikke baseret på en vurdering af faldende reklameindtægter for France Télévisions. Beregningen er baseret på en generel formel, således at for hvert år vil beløbet fra bidraget til den offentlige audiovisuelle sektor sammenlagt med budgetbevillingen inden for rammerne af Den Franske Republiks forpligtelser og de lovhjemlede efterfølgende kontrolordninger være proportionelt med omkostningerne til France Télévisions' public service-forpligtelse med fradrag af reklameindtægterne.
(67)
Hvad angår de nye innovative audiovisuelle tjenester, der er nævnt i radio- og tv-meddelelsen, understreger Den Franske Republik, at der allerede er planlagt visse tjenester i France Télévisions' nye udbudsbetingelser og den ændrede målaftale, som har været og vil blive gjort til genstand for de forudgående og regelmæssige kontrolforanstaltninger og høringer, der er beskrevet ovenfor. I fremtiden mener Den Franske Republik, at lancering af enhver ny innovativ tjeneste skal ske inden for rammerne af en målaftale, hvor de samme kontrolforanstaltninger finder anvendelse.
(68)
Da radio- og tv-meddelelsen endvidere trådte i kraft efter indledningen af denne procedure, forpligter Den Franske Republik sig til at forbedre sin efterfølgende finansielle kontrol for at opfylde de nye regler for finansiel kontrol, der følger af denne meddelelse. Den Franske Republik har således planlagt at ændre artikel 2 i dekret nr. 2007-958 af 15. maj 2007. Formålet med denne ændring er:
-
at sikre, at overførslen til adskilte regnskaber - et krav, der sikrer kontrol med, at der ikke sker overkompensation - foregår i overensstemmelse med bestemmelserne i artikel 3 og kontrolleres af et eksternt organ, der skal godkendes af den minister, der har ansvar for kommunikation, og oversendes til denne minister og til Nationalforsamlingen og Senatet og sker for France Télévisions' regning
-
at forbedre den ordning, der skal sikre en effektiv inddrivelse af en eventuel overkompensation eller krydssubsidiering, der måtte fremgå af disse adskilte regnskaber, og som ikke er forenelig med artikel 53 i lov nr. 86-1067 af 30. september 1986 om kommunikationsfrihed og Kommissionens radio- og tv-meddelelse.
(69)
På samme måde gælder det, at for at sikre Kommissionen flere oplysninger i de første år af den reform, der er iværksat ved lov nr. 2009-258 af 5. marts 2009, forpligter de franske myndigheder sig til at meddele følgende oplysninger for 2010-2013 til Kommissionen:
-
gennemførte overførsler i medfør af artikel 2 og 3 i ovennævnte dekret, således som ændret, inden for en frist på højst seks måneder efter at generalforsamlingen har godkendt regnskaberne, herunder oplysninger om udviklingen for reklamemarkedet siden 2007
-
offentlige tiltag til opfølgning af opfyldelsen af France Télévisions' public service-forpligtelser, herunder regnskab for kanalerne udarbejdet årligt af Conseil supérieur de l'audiovisuel (som foreskrevet i artikel 18 i lov nr. 86-1067 af 30. september 1986) og referat af parlamentsudvalgenes (Nationalforsamlingens og Senatets udvalg for kulturelle anliggender og finansudvalget) høring af formanden for France Télévisions om den årlige gennemførelse af målaftalen (som foreskrevet i ovennævnte lovs artikel 53).
V.2. Inddragelse af de nye planlagte afgifter som følge af reformen af den offentlige audiovisuelle sektor
(70)
Den Franske Republik mener ikke at have inddraget de nye afgifter på reklame og elektronisk kommunikation i sin anmeldelse. Selv om disse afgifter er indført ved samme lov som reformen, indgår de ikke i den anmeldte foranstaltning.
(71)
Den Franske Republik understreger, at de offentlige udtalelser før vedtagelsen af den lov, som er genstand for beslutningen om at indlede proceduren, som efterfølgende er blevet ændret af nævnte lov, ikke er tilstrækkelige til at fastslå en bindende forpligtelse til at anvende afgifterne til finansiering af støtten. Ifølge fransk lov opkræves disse afgifter til fordel for statens almindelige budget, og de bidrager til finansiering af alle offentlige udgifter og opfylder bruttoprincippet og enhedsprincippet, som er grundlæggende principper for offentlige finanser. I medfør af artikel 36 i lov af 1. august 2001 om finansloven kan en hel eller delvis bevilling af midler til fordel for staten eller en juridisk person udelukkende ske efter en udtrykkelig bestemmelse i finansloven, hvilket ikke er tilfældet her.
(72)
Den Franske Republik understreger i øvrigt, at der ikke er planer om at etablere en forbindelse mellem de omhandlede afgifter og finansieringen af France Télévisions. Den Franske Republik understreger, at hvis der skal gennemføres en ændring af ordningens opbygning, vil de franske myndigheder foretage en ny anmeldelse til Kommissionen i overensstemmelse med artikel 108, stk. 3, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde.
VI. VURDERING AF STØTTEN
VI.1. Statsstøtte efter artikel 107, stk. 1, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde
(73)
Det bestemmes i artikel 107, stk. 1, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde: »Bortset fra de i denne traktat hjemlede undtagelser er statsstøtte eller støtte, som ydes ved hjælp af statsmidler under enhver tænkelig form, og som fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencevilkårene ved at begunstige visse virksomheder eller visse produktioner, uforenelig med fællesmarkedet i det omfang, den påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne.« Disse betingelser undersøges nedenfor.
VI.1.1. Statsmidler
(74)
De budgetbevillinger, som denne anmeldelse vedrører, vil hvert år fremgå af finansloven for den franske stats budget. Der er derfor tale om foranstaltninger, som ydes ved hjælp af statsmidler.
VI.1.2. Selektiv økonomisk fordel
(75)
Ordningen for budgettilskud, der skal supplere de offentlige midler, som stilles til rådighed for France Télévisions, er selektiv, da France Télévisions er den eneste modtager. Det årlige budgetmæssige driftstilskud, der navnlig skal give virksomheden mulighed for at forsætte sine aktiviteter og opveje tab af de reklameindtægter, der hidtil delvist har finansieret virksomhedens omkostninger og investeringer. France Télévisions vil således kunne opnå et seertal, som kanalen ikke ville kunne opnå uden budgetbevillingen. Det vil sige, at virksomheden får en økonomisk fordel, som den ikke kunne havde fået på anden vis, eller - da der er tale om et tilskud - på andre markedsbetingelser, dvs. de betingelser, der gælder for de private konkurrenter.
(76)
Kommissionen bemærker i øvrigt, at Den Franske Republik ikke har fremsat bemærkninger, der betvivler vurderingen i beslutningen om at indlede proceduren, hvorefter det planlagte tilskud ikke opfylder alle betingelserne i Altmark-dommen og således skulle give virksomheden en økonomisk fordel i form af statsstøtte (13). Den bemærker i øvrigt - uden at det berører den videre udvikling i forvaltningen af og resultaterne for France Télévisions i de kommende år - at den franske revisionsrets rapport om France Télévisions, der blev offentliggjort i oktober 2009, dvs. efter indledningen af proceduren, bekræfter påstanden om, at den fjerde betingelse ikke er opfyldt.
(77)
Det fremgår således af ovenstående, at budgettilskuddene udelukkende til koncernen France Télévisions ved hjælp af midler fra den franske stat giver virksomheden en selektiv fordel.
VI.1.3. Fordrejning af konkurrencevilkårene og påvirkning af samhandelen mellem medlemsstaterne
(78)
France Télévisions forretningsområde er produktion og udsendelse af programmer, som virksomheden udnytter kommercielt, navnlig ved at sende reklameindslag, der betales af annoncører, eller sponsorerede programmer, og videresælge sine senderettigheder eller købe sådanne rettigheder. Disse kommercielle aktiviteter gennemføres i konkurrence med andre kanaler, som f.eks. TF1, M6, Canal +, navnlig i Den Franske Republik, hvor koncernen France Télévisions er den største audiovisuelle koncern, hvilket de franske myndigheder også understreger. I 2010 forventes France Télévisions' markedsandel at ligge på ca. 10 %, hvilket gør virksomheden til den tredjestørste udbyder på det franske marked.
(79)
Frem til udfasningen af reklameindslag i slutningen af 2011 vil France Télévisions fortsat være aktiv på det franske marked for reklame-tv i konkurrence med de øvrige radio- og tv-selskaber, dog med begrænsninger med hensyn til sendetidspunkter. France Télévisions vil også efter 2011 kunne tilbyde sine tjenester til annoncører, når det drejer sig om reklamer for generiske varer eller sponsorering af udsendelser, i konkurrence med andre radio- og tv-selskaber, der er aktive på det franske marked. Selv om France Télévisions' konkurrenter fuldt ud vil kunne drage fordel af France Télévisions' næsten fuldstændige tilbagetrækning fra reklamemarkedet som følge af reformen, vil France Télévisions ikke desto mindre fortsat være til stede på markedet. Målt i konkurrenternes faste mængder og markedsandele i forhold til 2007 og på basis af skøn for France Télévisions' indtægter i forbindelse med reklamer og sponsorering, som de franske myndigheder har fremsendt, vil France Télévisions stadig have 3,3 % af markedet i 2012 i forhold til over henholdsvis 50 % og 20 % for TF1 og M6.
(80)
France Télévisions vil kunne opnå et seertal, som virksomheden ikke kunne opnå uden budgetbevillingen, hvilket må forventes at have følger for de andre kanalers seertal, og dermed for sidstnævntes kommercielle aktiviteter, således at konkurrencevilkårene vil blive påvirket. France Télévisions vil under alle omstændigheder også fortsat være aktiv på markedet for køb og salg af audiovisuelle rettigheder og bevare sin forhandlingsposition takket være den omhandlede støtte. Bevarelsen af programinvesteringerne, som budgetbevillingerne muliggør, vil således være afgørende for, i hvilket omfang France Télévisions vil være køber eller sælger på markedet.
(81)
Det fremgår af ovenstående, at budgetbevillingerne udelukkende til koncernen France Télévisions ved hjælp af midler fra den franske stat, fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencevilkårene på markedet for kommerciel udnyttelse af radio- og tv-spredning i Den Franske Republik og i et vist omfang i andre medlemsstater, hvor France Télévisions' programmer sendes.
(82)
Markederne for køb og salg af audiovisuelle programmer og senderettigheder, på hvilke France Télévisions er aktiv, har internationale dimensioner, selv om erhvervelsen normalt er geografisk begrænset til en medlemsstat. France Télévisions' programmer, som fortsat kan sendes takket være statsstøtten, kan også ses i andre medlemsstater, f.eks. Belgien og Luxembourg. Endelig sender France Télévisions også programmer over internettet, som er tilgængelige ud over Den Franske Republiks grænser.
(83)
I den situation vil de planlagte budgettilskud kunne fordreje konkurrencevilkårene og påvirke samhandelen mellem medlemsstaterne.
VI.1.4. Konklusion om spørgsmålet om, hvorvidt der foreligger statsstøtte
(84)
I lyset af ovenstående vil de budgettilskud, som Den Franske Republik påtænker at yde til France Télévisions, udgøre statsstøtte i medfør af artikel 107, stk. 1, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, og det er nødvendigt at undersøge, hvorvidt støtten er forenelig med det indre marked.
VI.2. Forenelighed i lyset af artikel 106, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde
(85)
Det fastsættes i artikel 106, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, at »Virksomheder, der har fået overdraget at udføre tjenesteydelser af almindelig økonomisk interesse, eller som har karakter af fiskale monopoler, er underkastet denne traktats bestemmelser, navnlig konkurrencereglerne, i det omfang anvendelsen af disse bestemmelser ikke retligt eller faktisk hindrer opfyldelsen af de særlige forpligtelser, som er betroet dem. Udviklingen af samhandelen må ikke påvirkes i et sådant omfang, at det strider mod Unionens interesse.«
(86)
I radio- og tv-meddelelsen fastsætter Kommissionen de principper, den vil følge ved anvendelse af artikel 107 og artikel 106, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, på offentlig finansiering af public service-radio- og tv-virksomhed. I den henseende lægger Kommissionens vurdering vægt på følgende to aspekter:
-
At public service-forpligtelsen er klart og præcist defineret i en officiel akt, herunder levering af nye vigtige tjenester, og omfattet af et effektivt tilsyn varetaget af et organ, der er uafhængigt af radio- og tv-kanalen.
-
At den offentlige støtte, som er nødvendig for denne forpligtelse, er proportionel og gennemsigtig, uden at kompensationen overstiger nettoomkostningerne ved public service-forpligtelsen, som også er underlagt et effektivt tilsyn.
VI.2.1. Klar og præcis definition af public service-forpligtelsen i en officiel akt og et effektivt tilsyn
(87)
Som nævnt ovenfor har Kommissionen ikke i sin beslutning om at indlede proceduren givet udtryk for betænkeligheder af de grunde, der er nævnt deri, hverken vedrørende en passende definition den public service-forpligtelse, som France Télévisions er pålagt ved officielle akter, eller vedrørende et passende tilsyn med den måde, hvorpå France Télévisions opfylder disse forpligtelser, således som beskrevet ovenfor. Kommissionen mener derfor, at de relevante bestemmelser i lov nr. 86-1067 af 30. september 1986, således som ændret (artikel 43-11, 44, 48 og 53) og i de dekreter og officielle akter, der gennemfører loven og bl.a. vedrører udbudsbetingelserne (dekret nr. 2009-796 af 23.6.2009), samt i målaftalen, er i overensstemmelse med de regler om gennemførelse af artikel 106, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, om vurdering af støtte til public service radio- og tv-virksomhed, der fremgår af radio- og tv-meddelelsen.
(88)
Denne konklusion er den samme, som Kommissionens konklusioner i beslutningerne fra 2003 og 2005 om France 2 og France 3, og i 2008 og 2009 for France Télévisions i medfør af den meddelelse der var gældende på det tidspunkt.
(89)
Det er således for fuldstændighedens skyld, at der foretages en gennemgang af de generelle bemærkninger fra visse interesserede parter, der påstår, at programfladen stort set er den samme på offentlige og private tv-kanaler, hvilket modsiges i bemærkninger fra andre parter, og som ikke er af en sådan karakter, at de kan ændre denne vurdering.
(90)
Den ændrede lov nr. 86-1067 om kommunikationsfrihed definerer meget generelt og præcist France Télévisions' public service-forpligtelser. Selskabet skal bl.a. henvende sig til et bredt publikum og foreslå et varieret program i overensstemmelse med målsætningen om af hensyn til pluralismen at sikre samfundets demokratiske, samfundsmæssige, medborgerlige og kulturelle behov. Det forhold, at nogle konkurrenter på grund af deres medlemskab af UER er forpligtet til at overholde denne organisations vedtægter, som FFTCE understreger, berører ikke det forhold, at der findes specifikke public service-forpligtelser, som er fastlagt i officielle akter udstedt af Den Franske Republik, som i modsætning til de forpligtelser, der følger af medlemskabet af UER, udelukkende finder anvendelse på France Télévisions.
(91)
Om nødvendigt er France Télévisions' forpligtelser i øvrigt yderligere præciseret i udbudsbetingelserne og målaftalen, der også indeholder præcise og målbare indikatorer, som virksomheden skal overholde i programfladen, og som konkurrenterne ikke er underlagt. France Télévisions tildeles offentlige midler for at nå disse mål og opfylde de public service-forpligtelser, der er fastsat ved lov i borgernes interesse, mens de private midler, der tildeles konkurrerende stationer, har et rent lukrativt formål. På samme måde gælder det, at det forhold, at der findes lovhjemlede begrænsninger eller begrænsninger, som udbyderne anvender frivilligt i deres radio- og tv-virksomhed, ikke er ensbetydende med, at de offentlige og private kanalers udbud er udifferentieret. De public service-forpligtelser, der følger af loven, er i øvrigt - i modsætning til de forpligtelser, der følger af medlemskabet af UER - omfattet af regelmæssig ekstern kontrol, bl.a. parlamentarisk, hvad angår opfyldelsen af forpligtelserne.
(92)
Endvidere understreger SACD, at France Télévisions har større forpligtelser, hvad angår national audiovisuel og cinematografisk produktion, end konkurrenterne, der er underkastet langt færre forpligtelser. SACD begrunder eller forklarer ganske vist ikke, hvorfor ikke-franske importerede værker, eventuelt fra andre medlemsstater, skulle være af ringere kvalitet end de værker, France Télévisions finansierer. Ikke desto mindre vil en øget og bindende forpligtelse til national produktion i forhold til konkurrenterne bidrage til og være direkte knyttet til det franske samfunds samfundsmæssige og kulturelle behov, som France Télévisions' programflade er forpligtet til at opfylde på grund af sine public service-forpligtelser.
(93)
Hvad angår de oplysninger, som Den Franske Republik har fremsendt, skal denne positive vurdering af definitionen og tilsynet med France Télévisions' public service-forpligtelse udvides til også at gælde de ordninger, der gælder for lancering af nye, innovative audiovisuelle tjenester i medfør af radio- og tv-meddelelsen, der trådte i kraft efter beslutningen om at indlede denne procedure. Disse tjenester, der giver mulighed for at se eller lytte til de sendte radio- og tv-programmer på andre medier eller formater, indgår i France Télévisions' udbudsbetingelser og målaftalen, der i øvrigt præciserer de lovhjemlede public service-forpligtelser. Disse dokumenter er vedtaget ved dekret som nævnt ovenfor, således at de nye allerede planlagte tjenester og eventuelt fremtidige tjenester vil blive omfattet af den samme specifikke forudgående høringsprocedure og det årlige efterfølgende tilsyn med gennemførelsen som de omhandlede tjenester.
(94)
Alt i alt ser det således ud til, at definitionen af den public service-forpligtelse, som France Télévisions er pålagt, samt de dertil hørende kontrolordninger, er i overensstemmelse med de regler og principper, der følger af radio- og tv-meddelelsen, som også er inspireret af retspraksis ved EU-domstolen.
VI.2.2. En proportionel og gennemskuelig offentlig finansiering
(95)
Den finansieringsordning, Den Franske Republik har anmeldt, som det årlige tilskud som kompensation for udfasningen og den efterfølgende afskaffelse af reklameindslag er et led i, skal være permanent og således fortsætte efter den dato, der er fastsat for ophør af reklameindslag, dvs. november 2011.
(96)
Den offentlige årlige finansiering vil omfatte tildeling af en del af midlerne fra bidraget til den offentlige audiovisuelle sektor, tidligere kaldet licens, og det årlige tilskud i medfør af lov nr. 2009-258 af 5. marts 2009. Ud over den eksisterende støtte, som Kommissionen godkendte i sin beslutning af 20. april 2005, og som ikke ændres af den planlagte ordning, kommer der altså et budgettilskud, hvis nøjagtige størrelse vil blive fastsat årligt i finansloven for det pågældende finansår. Den Franske Republik understreger i sine bemærkninger, at det er de planlagte nettoomkostninger ved public service-forpligtelsen, der hvert år forud for hvert finansår vil fastsætte størrelsen af det årlige tilskud.
(97)
Det fremgår i øvrigt af de skøn, de franske myndigheder har fremlagt som svar på de betænkeligheder, Kommissionen gav udtryk for i beslutningen om at indlede proceduren. Kommissionen bemærker, at de franske myndigheder betragter prognoserne for forretningsplanen som vejledende, og er enig i, at det er nyttigt for en virksomhed, der er pålagt en public service-forpligtelse, og som i den henseende må påtage sig flerårige udgifter, at råde over en finansiel ramme som i forretningsplanen, der indgår i tillægget til målaftalen. De samlede vejledende offentlige midler skal imidlertid - selv om de er lavere - ses i forhold til de planlagte bruttoomkostninger for tjenesten i perioden 2010-2012.
(98)
I betragtning af den relative forudsigelighed for bruttoomkostningerne, som er mindre svingende end de kommercielle indtægter, der lægges til grund for fastsættelsen af nettoomkostningerne, støtter de vejledende tal i forretningsplanen umiddelbart Den Franske Republiks påstand om betydningen af nettoomkostningerne ved public service-forpligtelsen for fastsættelsen af det årlige støttebeløb. Således vil den forpligtelse til statslig finansiel kompensation, der indføres med lov nr. 2009-258 af 5. marts 2009, udløse det anmeldte budgettilskud, uden dermed at være afgørende for størrelsen, i forhold til et eventuelt skøn over mistede reklameindtægter som følge af afskaffelsen af reklameindslag.
(99)
En sådan tilgang er objektivt set begrundet. I betragtning af tilskuddets permanente karakter vil det blive stadig mere arbitrært at fastsætte dets størrelse i forhold til, hvad reklameindtægterne ville have andraget, hvis reklameindslagene ikke var afskaffet i medfør af loven, f.eks. ved at fastsætte beløbet til det, indtægterne udgjorde før meddelelsen om og gennemførelsen af reformen, eventuelt forhøjet i forhold til udviklingen på markedet for tv-reklamer. Hvis tilskuddets størrelse således blev beregnet i forhold til de forventede indtægter, kunne en større nedsættelse af bruttoomkostningerne ved public service-forpligtelsen end forventet, f.eks. som følge af nye synergier i forbindelse med etableringen af den samlede virksomhed France Télévisions, medføre en risiko for overkompensation med offentlige midler.
(100)
Beregningsmetoden for det årlige tilskud i forhold til omkostningerne ved public service-forpligtelsen med fradrag af de kommercielle nettoindtægter, der består, er i øvrigt i overensstemmelse med Den Franske Republiks forpligtelse, jf. artikel 44 i den ændrede lov nr. 86-1067 om kommunikationsfrihed, og artikel 2 i dekretet om de finansielle forbindelser mellem den franske stat og virksomhederne i den offentlige audiovisuelle sektor, således at de offentlige midler, der tildeles France Télévisions, ikke overstiger nettoomkostningerne til gennemførelse af de public service-forpligtelser, der er pålagt sidstnævnte. Som de franske myndigheder nævner, finder denne forpligtelse og ovennævnte bestemmelser fuldt ud anvendelse på det anmeldte budgettilskud og på den årlige offentlige finansieringsordning, som tilskuddet er en integreret del af.
(101)
Beregningsmetoden for det årlige tilskud i forhold til nettoomkostningerne ved public service-forpligtelsen - og således fratrukket de kommercielle nettoindtægter, der fortsat består - forekommer proportionel i medfør af Kommissionens radio- og tv-meddelelse.
(102)
I den henseende kan bemærkninger fra visse interesserede parter, der påstår det modsatte, ikke modsige denne konklusion:
-
Bemærkningerne fra FFTCE, ifølge hvilke en kompensation for faldende reklameindtægter, som ikke er en del af public service-forpligtelsen, ikke vedrører finansieringen af denne forpligtelse, kan ikke støttes, ej heller bemærkningerne fra M6 om den svingende og dermed upræcise beregning af mistede reklameindtægter; det er i forhold til nettoomkostningerne ved France Télévisions' public service-forpligtelse, at det årlige tilskud bør fastsættes foreløbigt, og de skøn, Den Franske Republik har fremsendt for 2010, 2011, 2012, er rent vejledende.
-
Bemærkningerne fra M6, hvorefter en påstået mangel på analytiske regnskabsværktøjer hos France Télévisions, som den franske revisionsret har gjort opmærksom på, skulle medføre en strukturel overkompensation, fordi tilskuddet er baseret på ikke-objektive omkostningsforhold, samt TF1's bemærkninger om overkompensation af dårligt forvaltede omkostninger, er ikke berettigede; for det første gjorde den franske revisionsret i oktober 2009 opmærksom på, at virksomheden manglede styreværktøjer, der gjorde det muligt at integrere datterselskabernes analytiske regnskabsværktøjer i koncernen France Télévisions, men ikke at der totalt manglede analytiske regnskabsværktøjer; der findes et analytisk regnskab for alle selskaber i koncernen France Télévisions.
-
For det andet vedrører undersøgelsen af, hvorvidt kompensationen er forenelig med det indre marked - i modsætning til undersøgelsen af, hvorvidt der er tale om en økonomisk fordel for France Télévisions - ikke omkostninger, som en veldrevet gennemsnitsvirksomhed i den private sektor måtte have ved at udføre en public service-opgave, men de omkostninger, som France Télévisions faktisk pådrager sig, herunder også den reduktion, der forventes i fremtiden; men som det fremgår af ovenstående vil de samlede offentlige midler, der ydes til France Télévisions, umiddelbart være lavere end omkostningerne ved public service-forpligtelsen, og blive fastsat, så der undgås overkompensation, når de kommercielle nettoindtægter er fratrukket.
(103)
Disse kommentarer, som er uberettigede, hvad angår den forudgående fastsættelse af det årlige tilskud, tager i øvrigt ikke højde for, at der findes efterfølgende kontrolordninger. Som nævnt nedenfor vil den årlige forudgående fastsættelse i finansloven af tilskuddet for det pågældende finansår blive ledsaget af efterfølgende kontrolordninger og en eventuel tilbagebetaling.
(104)
Radio- og tv-meddelelsen foreskriver, at medlemsstaterne skal indføre ordninger, som sikrer, at der ikke sker overkompensation, og sikre regelmæssig og effektiv kontrol med brugen af de offentlige midler. En effektiv kontrol, som foreskrevet i meddelelsen, skal gennemføres regelmæssigt af et organ, som er uafhængigt, ledsaget af ordninger, der giver mulighed for at sikre tilbagebetaling af en eventuel overkompensation eller sikre en korrekt bevilling i det følgende finansår i forhold til eventuelle reserver, der ikke overstiger 10 % af de årlige omkostninger ved public service-forpligtelsen på den ene side og på den anden side eventuelle krydssubsidieringer.
(105)
Artikel 44 i den ændrede lov nr. 86-1067 af 30. september 1986 understreger, at »Offentlige midler, der bevilges til virksomheder i den offentlige audiovisuelle sektor som kompensation for de public service-forpligtelser, de er pålagt, overstiger ikke omkostningerne ved opfyldelsen af disse forpligtelser.« Denne bestemmelse er en følge af de forpligtelser, Den Franske Republik påtog sig til udtrykkeligt i loven at fastslå princippet om ikke at overkompensere for public service-forpligtelser inden for rammerne af den procedure, der førte til Kommissionens beslutning om forenelighed af 20. april 2005 vedrørende anvendelse af licensindtægter (14).
(106)
Artikel 2 i dekret nr. 2007-958 af 15. maj 2007 om de finansielle forbindelser mellem staten og offentlige virksomheder inden for audiovisuel kommunikation har samme formulering som artikel 53 i loven af 30. september 1986 under hensyntagen til »de direkte og indirekte indtægter fra public service-forpligtelsen« og understreger, at omkostninger ved opfyldelse af public service-forpligtelserne fremgår af adskilte regnskaber. Dekretet foreskriver i artikel 3, at France Télévisions og datterselskaberne er forpligtet til at overholde de normale markedsbetingelser for alle virksomhedens kommercielle aktiviteter, og at en ekstern virksomhed skal udarbejde en årsrapport om opfyldelsen af denne forpligtelse, der forelægges det ansvarlige ministerium, Nationalforsamlingen og Senatet. Sidstnævnte bestemmelse indgik også i Den Franske Republiks forpligtelser som nævnt i Kommissionens beslutning af 20. april 2005 (betragtning 7).
(107)
Den Europæiske Unions Ret har fastslået, at både de bestemmelser, der fastslår princippet om ikke-overkompensation, og kontrol med de betingelser, France Télévisions anvender på sine kommercielle aktiviteter, fuldt ud fjerner de betænkeligheder, Kommissionen fremsatte i løbet af den procedure, der førte til beslutningen af 20. april 2005 (15). Retten har i øvrigt bekræftet, at det efterfølgende tilsyn med overholdelsen af disse forpligtelser er helt tilfredsstillende (16).
(108)
Kommissionen har modtaget og gennemgået rapporter om gennemførelsen af artikel 2 og 3 i dekretet for regnskabsårene 2007 og 2008 (rapporterne i medfør af dekretets artikel 3 er for regnskabsåret 2007 blevet certificeret af revisionsfirmaerne PriceWaterhouseCoopers og KPMG og for regnskabsåret 2008 af revisionsfirmaet Rise) samt udkastet til årsrapport for 2009, jf. artikel 2. De foreliggende rapporter konkluderer, at de offentlige midler, der er tildelt koncernen France Télévisions, ikke overstiger nettoomkostningerne ved opfyldelsen af de public service-forpligtelser, der er pålagt France Télévisions, og at virksomheden har overholdt de normale markedsbetingelser for alle sine kommercielle aktiviteter. Det udelukker således eventuelle krydssubsidieringer mellem kommercielle aktiviteter og public service-aktiviteter. De omhandlede rapporter viser i øvrigt, at det er muligt at opstille regnskaber for udgifter og indtægter i forbindelse med opfyldelsen af public service-forpligtelsen for France Télévisions' forskellige kanaler i modsætning til, hvad M6 påstår.
(109)
Retningslinjerne for efterfølgende kontrol med de offentlige midler som foreskrevet i dekret nr. 2007-958 vil finde anvendelse på det anmeldte budgettilskud. Siden indførelsen af kontrollen har de samlede offentlige midler, der er tildelt France Télévisions, været utilstrækkelige til at dække nettoomkostningerne ved opfyldelsen af public service-forpligtelserne, således at spørgsmålet om, hvorvidt der er tale om overkompensation, ikke er relevant. Hvad angår prognoserne for omkostninger og indtægter på mellemlang sigt ifølge forretningsplanen og illustreret i tabel 1 ovenfor, forventes der et mindre overskud i 2012, som - hvis det opnås og ikke skal bruges til at dække de forventede underskud i 2010 og 2011 - i princippet først og fremmest vil blive brugt til at dække udgifter til audiovisuel produktion.
(110)
For at bringe den eksisterende ordning i overensstemmelse med de regler, der blev indført i 2009 i medfør af radio- og tv-meddelelsen, forpligter Den Franske Republik sig under alle omstændigheder til at ændre artikel 2 i dekret nr. 2007-958 af 15. maj 2007 med henblik på:
-
at sikre, at årsrapporten om de adskilte regnskaber i overensstemmelse med artikel 3 kontrolleres af et eksternt organ, der skal godkendes af den minister, der har ansvar for kommunikation, og oversendes til denne minister og til Nationalforsamlingen og Senatet, og udarbejdes for France Télévisions' regning
-
at forbedre den ordning, der skal sikre en effektiv inddrivelse af en eventuel overkompensation eller krydssubsidiering, der måtte fremgå af disse adskilte regnskaber, og som ikke er forenelig med artikel 53 i lov nr. 86-1067 af 30. september 1986 om kommunikationsfrihed og Kommissionens radio- og tv-meddelelse.
(111)
I den sammenhæng ser det ud til, at Den Franske Republik har indført egnede bestemmelser om regelmæssig og effektiv kontrol med brugen af de offentlige midler for at undgå overkompensation og krydssubsidiering i overensstemmelse med radio- og tv-meddelelsen.
(112)
I betragtning af ovenstående ser det ud til, at de potentielle konkurrencebegrænsninger som følge af France Télévisions' tilstedeværelse på de kommercielle markeder, hvor virksomheden fortsat vil være aktiv efter den fulde gennemførelse af reformen, alt i alt vil være begrænsede. Denne tilstedeværelse vil formodentlig være stærkt begrænset, og reformen må forventes i hvert fald delvist at flytte efterspørgslen efter tv-reklamer til France Télévisions' konkurrenter.
(113)
Som anført i et brev offentliggjort af syv private radio- eller tv-kanaler vil videreførelsen af reformen, der fører til en afskaffelse af France Télévisions' reklameindslag, kunne: »give de private medier et tiltrængt skub fremad«, mens en bevarelse af reklameindslag: »kunne få alvorlige følger for samtlige franske medier og i væsentlig grad ændre aktørernes økonomiske perspektiver …« (17).
(114)
Med andre ord vil France Télévisions' delvise tilbagetrækning og fokusering af indtægtsstrukturen - kommercielle indtægter eller offentlig kompensation - på transmission af programmer, der svarer til virksomhedens public service-forpligtelse uden direkte finansiel kompensation for seerskaren, dæmpe en eventuel konkurrencebegrænsning på de konkurrenceprægede markeder, hvor France Télévisions er aktiv. Denne tilbagetrækning efterlader en plads, som kan indtages af nye markedsdeltagere eller aktører, der på nuværende tidspunkt har en begrænset tilstedeværelse på reklamemarkedet, og således skærpe konkurrencen på sigt.
(115)
I betragtning af de oplysninger, Den Franske Republik har fremsendt, og de indgåede forpligtelser, følger det, at den offentlige finansiering skal give France Télévisions mulighed for at dække de nettoomkostninger, der følger af opfyldelsen af de forpligtelser, virksomheden er pålagt, og denne finansiering skal begrænses til disse omkostninger og vil blive omfattet af en efterfølgende kontrol, der opfylder de kriterier, der er fastsat i den gældende radio- og tv-meddelelse. Da France Télévisions endvidere vil begrænse sin tilstedeværelse på de konkurrenceprægede markeder, risikerer den planlagte støtte ikke at påvirke samhandelen mellem medlemsstaterne i et omfang, der strider mod EU's interesse, hvorved betingelserne i artikel 106, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde er opfyldt.
(116)
Den Franske Republik forpligter sig i øvrigt til at fremlægge en rapport for Kommissionen frem til 2013, hvor reformen af den audiovisuelle sektor vil være gennemført, som vil give mulighed for at følge de aspekter af gennemførelsen af reformen, der er mest relevante i forhold til statsstøttereglerne, nemlig de årlige kompensationer med tilhørende efterfølgende kontrolordninger, de betingelser, France Télévisions anvender på sine kommercielle aktiviteter, udviklingen for virksomhedens stilling på markedet samt den årlige opfyldelse af målaftalen.
(117)
I betragtning af reformens omfang, de innovative tiltag vedrørende finansieringen af France Télévisions' public service-forpligtelse, dens følger for udviklingen i France Télévisions' indtægter og udgifter samt den usikre økonomiske situation på de markeder, der påvirker France Télévisions' og konkurrenternes kommercielle indtægter, vil denne forpligtelse give Kommissionen mulighed for på tæt hold at kontrollere og følge gennemførelsen af reformen og opfyldelsen af Den Franske Republiks forpligtelser inden for rammerne af denne procedure.
(118)
I beslutningen om at indlede proceduren havde Kommissionen betænkeligheder ved en eventuel forbindelse mellem anvendelsen af indtægterne fra de nye afgifter på reklame og elektronisk kommunikation og det årlige tilskud, der vil blive udbetalt til France Télévisions fra 2010. Hvis der kan fastslås en sådan forbindelse, bør disse afgifter betragtes som en integreret del af støtten, og det bør undersøges, om dette er foreneligt med det indre marked. En sådan forbindelse kan udelukkes for 2009, bl.a. på grund af ikrafttrædelsen af lov nr. 2009-258 af 5. marts 2009 om den audiovisuelle sektor, men der var fortsat tvivl om fremtiden i betragtning af de erklæringer, der er fremsat af de franske myndigheder.
(119)
Det fremgår af EU-Domstolens retspraksis, stadfæstet af dom af 22. december 2008 i den præjudicielle sag Régie Networks (C-333/07) (præmis 99), at »For at en afgift kan antages at udgøre en integrerende del af en støtteforanstaltning, skal der bestå en tvungen forbindelse mellem afgiften og den berørte støtte i henhold til den relevante nationale lovgivning, således at afgiftsprovenuet nødvendigvis anvendes til at finansiere støtten og har direkte indvirkning på dennes størrelse og dermed på bedømmelsen af denne støttes forenelighed med fællesmarkedet« (18). De to betingelser, Domstolen fastsætter, nemlig den relevante nationale lovgivning og en direkte indvirkning på støttens størrelse, undersøges herefter.
(120)
I fransk ret gælder det i medfør af artikel 36 i lov af 1. august 2001 om finansloven, at bevilling af midler opkrævet til fordel for den franske stat til en anden juridisk person udelukkende kan ske, hvis det fremgår af en bestemmelse i finansloven. Finansloven skal således udtrykkeligt fastslå, at provenuet fra afgifter på reklame og elektronisk kommunikation i medfør af lov nr. 2009-258 af 5. marts 2009 helt eller delvist vil blive anvendt til at finansiere France Télévisions. En sådan bestemmelse er ikke indført. Den Franske Republik forpligter sig til i fremtiden at foretage en ny anmeldelse til Kommissionen i overensstemmelse med artikel 108, stk. 3, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, hvis der gennemføres en ændring af ordningen. Det kan således ikke fastslås, at der foreligger en tvungen forbindelse mellem den anmeldte støtte og de nye afgifter i medfør af national ret, således som foreskrevet i Domstolens retspraksis.
(121)
Endvidere ser det ud til, at det afgørende kriterium for at beregne størrelsen af det årlige budgettilskud, sammenlagt med den planlagte tildeling af midler fra bidraget til den offentlige audiovisuelle sektor, vil være størrelsen af nettoomkostningerne ved de public service-forpligtelser, der er pålagt France Télévisions, og ikke provenuet af den nye afgift. Skøn over public service-omkostningerne er og vil fortsat være omfattet af forudgående skøn i målaftalerne i medfør af artikel 53 i den ændrede lov nr. 86-1067 af 30. september 1986 om kommunikationsfrihed, det årlige tilskud, der er opført i udkastet til finanslov, vil blive beregnet i forhold til de planlagte nettoomkostninger, og justeringen af skøn og resultater skal konstateres og om nødvendigt korrigeres efterfølgende inden for rammerne af den rapport, der skal udarbejdes i medfør af artikel 2 i dekret nr. 2007-958 af 15. maj 2007 om de finansielle forbindelser mellem staten og offentlige virksomheder inden for audiovisuel kommunikation. Da disse omkostninger påløber uanset afgiftsprovenuet, kan dette provenu ikke direkte påvirke støttens størrelse. Det viser sig i øvrigt, at de afgiftssatser, den franske regering oprindelig havde fastsat, er blevet sat ned i den endelige finanslov godkendt af det franske parlamentet, uden at det viser sig i en samtidig og proportionel nedsættelse af tilskuddet til France Télévisions.
(122)
Det fremgår af ovenstående, at de afgifter på reklame og elektronisk kommunikation, der er indført ved lov nr. 2009-258 af 5. marts 2009, ikke er en integreret del af støtten, og derfor ikke skal indgå i undersøgelsen af, hvorvidt sidstnævnte er forenelig med det indre marked, i modsætning til hvad der påstås af visse interesserede parter, nemlig ACT, FFTCE, Association des chaînes privées, M6 og TF1.
(123)
Denne konklusion berører ikke de omhandlede afgifters og de specifikke bestemmelsers forenelighed med EU-retten i deres egenskab af særskilte foranstaltninger, navnlig hvad angår foreneligheden af afgiften på elektronisk kommunikation, hvad angår de spørgsmål, der er behandlet i overtrædelsesprocedure nr. 2009/5061, i forhold til 2002/20/EF og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/21/EF af 7. marts 2002 om fælles rammebestemmelser for elektroniske kommunikationsnet og -tjenester (19).
(124)
Kommissionen bemærker sig i øvrigt Frankrigs erklæring, hvorefter de omhandlede afgifter ikke er omfattet af den anmeldelse, som denne beslutning vedrører.
VII. KONKLUSION
(125)
I betragtning af ovenstående konkluderer Kommissionen, at det årlige budgettilskud til fordel for France Télévisions iværksat som anført ovenfor kan erklæres for foreneligt med det indre marked i medfør af artikel 106, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, ifølge de principper og regler, der gælder for radio- og tv-virksomhed -
VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
Artikel 1
Den støtte, som Den Franske Republik planlægger at iværksætte til fordel for France Télévisions i form af et årligt budgettilskud i medfør af artikel 53-VI, i den ændrede lov nr. 86-1067 af 30. september 1986 om kommunikationsfrihed, er forenelig med det indre marked i overensstemmelse med artikel 106, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde.
Støtten er følgelig tilladt.
Artikel 2
Denne afgørelse er rettet til Den Franske Republik.
Udfærdiget i Bruxelles, den 20. juli 2010.
ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 20. července 2010
o státní podpoře C 27/09 (dříve N 34/B/09) Rozpočtová podpora ve prospěch France Télévisions, kterou Francouzská republika hodlá poskytnout ve prospěch France Télévisions
(oznámeno pod číslem K(2010) 4918)
(Pouze francouzské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2011/140/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 108 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
poté, co vyzvala zúčastněné strany, aby v souladu s uvedenými články podaly své připomínky (1), a s ohledem na tyto připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
I. POSTUP
(1)
Dopisem ze dne 23. ledna 2009 oznámila Francouzská republika Komisi, že zamýšlí poskytnout rozpočtovou podporu na rok 2009 ve výši 450 milionů EUR ve prospěch France Télévisions, začleněnou již do rozpočtového zákona. Komise ji dopisem ze dne 13. března 2009 požádala o doplňující informace, které Francouzská republika poskytla dne 25. května 2009. V tomto dopisu Francouzská republika rozšířila předmět oznámení a současně dala najevo záměr zavést dlouhodobý víceletý mechanismus veřejného financování France Télévisions, jehož součástí bude roční podpora.
(2)
Komise v dopisu ze dne 1. září 2009 jednak usoudila, že rozpočtová podpora schválená na rok 2009 je slučitelná s vnitřním trhem podle čl. 106 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „SFEU“), jednak informovala Francouzskou republiku o svém rozhodnutí zahájit řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU ohledně nového mechanismu veřejného financování France Télévisions v následujících letech.
(3)
Francouzská republika předložila své komentáře dne 7. října 2009.
(4)
Rozhodnutí Komise o zahájení řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie (2). Komise vyzvala zúčastněné strany, aby předložily své připomínky k dotčené podpoře.
(5)
Komise v této věci obdržela připomínky od zúčastněných stran. Předala je Francouzské republice a umožnila jí, aby se k nim vyjádřila, a její připomínky obdržela dopisem ze dne 15. ledna 2010.
(6)
Ve dnech 23. dubna, 19. května a 22. června 2010 zaslala Francouzská republika Komisi upřesnění nebo doplňující informace.
II. PODROBNÝ POPIS MECHANISMU FINANCOVÁNÍ
(7)
Víceletý mechanismus financování, který je předmětem tohoto rozhodnutí, souvisí s financováním poslání veřejné služby France Télévisions, které Komise zkoumala ve svých rozhodnutích ze dne 10. prosince 2003 (3), 20. dubna 2005 (4), 16. července 2008 (5) a 1. září 2009 (6). Představuje nicméně opatření odlišné od opatření, která byla předmětem rozhodnutí z let 2003, 2005 a 2008. Tedy konkrétněji: rozpočtové podpory, jež jsou podrobněji popsány níže, doplní veřejné zdroje přidělované France Télévisions v rámci příspěvku na veřejnoprávní audiovizuální vysílání, dříve nazývaného poplatek, který byl předmětem rozhodnutí Komise ze dne 20. dubna 2005 a který není jakožto stávající podpora pozměněn novými ustanoveními. Účelem těchto dvou veřejných zdrojů bude pokrýt náklady na poslání veřejné služby France Télévisions, snížené o nadále existující čisté příjmy z obchodních činností.
II.1 Hlavní právní základy
(8)
Hlavní ustanovení nového mechanismu veřejného financování jsou obsažena v zákoně č. 2009-258 ze dne 5. března 2009 o audiovizuální komunikaci a nové veřejné službě televize. Oznámená podpora je součástí širší reformy struktur a poslání obecného hospodářského zájmu veřejnoprávního audiovizuálního vysílání, kterou zákon zavádí. Zákon tak pozměňuje zákonná ustanovení, jimiž se řídí poslání veřejné služby France Télévisions, zejména zákon č. 86-1067 ze dne 30. září 1986 o svobodě sdělovacích prostředků. Tato poslání jsou dále upřesněna v seznamu úkolů a povinností a ve smlouvě o cílech a prostředcích France Télévisions, které byly schváleny prováděcími předpisy k zákonu o svobodě sdělovacích prostředků. Zákon č. 2009-258 ze dne 5. března 2009 obsahuje rovněž finanční ustanovení, jimiž se na jednu stranu mění daňový zákoník, na druhou stranu stanoví zásada rozpočtové podpory pro France Télévisions začleněné v rozpočtovém zákoně.
II.2 Činnost a financování příjemce: France Télévisions
(9)
France Télévisions je akciová společnost založená podle článku 44-I zákona č. 86-1067 ze dne 30. září 1986 o svobodě sdělovacích prostředků. Tento pozměněný zákon zřizuje jediný podnik, France Télévisions, který seskupuje dříve samostatné právnické subjekty různých televizních kanálů. Podléhá hospodářské a finanční kontrole francouzského státu. Její akciový kapitál je rozdělen na akcie na jméno, které smí vlastnit pouze stát. V její správní radě zasedá kromě předsedy čtrnáct členů s pětiletým mandátem, a sice dva členové parlamentu jmenovaní kulturními komisemi národního shromáždění a senátu, pět zástupců státu, pět osobností jmenovaných Nejvyšší radou pro audiovizuální vysílání a dva zástupci zaměstnanců.
(10)
France Télévisions je přední francouzskou audiovizuální skupinou. Zaměstnává zhruba 11 000 pracovníků a zahrnuje televizní kanály France 2, France 3, France 4, France 5 a France Ô vysílající na území francouzské metropole, jakož i RFO, společnost zahrnující veřejnoprávní televizní a rádiové stanice vysílající v zámořských departementech a územích. Skupina zahrnuje rovněž reklamní agenturu, ačkoli se v současnosti zkoumá možnost osvobození od tohoto závazku, a společnosti věnující se diverzifikačním činnostem. Některé kanály France Télévisions vysílají ve velkém rozsahu v několika členských státech, zejména v Belgii a v Lucembursku.
(11)
Obrat France Télévisions za rok 2007, což bylo poslední finanční období před oznámením reformy veřejnoprávního audiovizuálního vysílání, činil 2 927 milionů EUR, z toho 64,2 % pocházelo z poplatků, 28,1 % z příjmů z reklamy (reklama a sponzorování) a 7,7 % z jiných příjmů. V letech 2003 až 2007 zůstával podíl jednotlivých složek obratu relativně stálý, přičemž příjmy z reklamy a sponzorování se pohybovaly v rozmezí 30 % a 28 %. V letech 2003 až 2007 vykazovala celá skupina každoročně lehce plusový čistý výsledek, jehož souhrnná výše za toto období činí 99 milionů EUR.
(12)
Tento trend se změnil po oznámení reformy veřejnoprávního audiovizuálního vysílání v lednu 2008, která zahrnuje zejména budoucí ztrátu příjmů z reklamních spotů. Finanční období 2008 bylo pro France Télévisions ztrátové s čistým minusovým výsledkem [50-100] (7) milionů EUR (z toho [50-100] milionů EUR za oblast veřejné služby) způsobeným zejména značným poklesem příjmů z reklamy, kterému úplně nezabránila ani výjimečná kapitálová dotace ve výši 150 milionů EUR schválená rozhodnutím Komise ze dne 16. července 2008. V roce 2009, jakmile vstoupila v platnost reforma veřejnoprávního audiovizuálního vysílání, umožnila poskytnutá rozpočtová podpora ve výši 415 milionů EUR, kterou Komise schválila svým rozhodnutím ze dne 1. září 2009, téměř vykompenzovat snížení příjmů z reklamy a skupina France Télévisions vykázala lehce přebytkový čistý výsledek ([10-20] milionů EUR). Oblast veřejné služby však zůstala lehce ztrátová ve výši [0-5] milionů EUR, přičemž plusového výsledku dosáhly obchodní společnosti skupiny.
(13)
Činnosti a řízení skupiny France Télévisions v těchto posledních letech 2004-2008 a postavení podniku v perspektivě reformy veřejnoprávního audiovizuálního vysílání byly předmětem relativně kritické zprávy francouzského Účetního dvora „France Télévisions a nová veřejnoprávní televize“. Zpráva, na niž se odvolávají jisté třetí zúčastněné strany ve svých připomínkách, byla schválena na jednání a zveřejněna dne 14. října 2009, tedy po rozhodnutí o zahájení řízení. Zpráva odkrývá dosavadní nevyužité možnosti pokroku v řízení a ve výsledcích France Télévisions a obsahuje doporučení k budoucímu zlepšení v novém kontextu reformy.
II.3 Poslání veřejné služby France Télévisions
II.3.1 Definice poslání veřejné služby v zákoně
(14)
Pozměněný článek 43-11 zákona č. 86-1067 ze dne 30. září 1986 formuluje poslání veřejné služby France Télévisions a stanoví, že veřejnoprávní kanály „sledují poslání veřejné služby v obecném zájmu. Poskytují všem složkám veřejnosti souhrn programů a služeb, které se vyznačují rozmanitostí a pluralismem, požadavky na kvalitu a inovaci, dodržování ústavně zakotvených lidských práv a demokratických zásad. Předkládají rozmanitou nabídku analogových i digitálních programů v oblastech informací, kultury, vědy, zábavy a sportu. Podporují demokratickou diskuzi, výměnu názorů mezi různými částmi obyvatelstva, jakož i sociální začlenění a občanské povědomí. Vyvíjejí činnost ve prospěch sociální soudržnosti, kulturní rozmanitosti a boje proti diskriminaci a navrhují programovou tvorbu odrážející rozmanitost francouzské společnosti. Zajišťují šíření francouzského jazyka, popřípadě regionálních jazyků, a zdůrazňují rozmanitost kulturního a jazykového dědictví Francie. Přispívají k rozvoji a šíření intelektuální a umělecké tvorby a občanských, hospodářských, sociálních, vědeckých a technických znalostí, jakož i ke vzdělávání v oblasti audiovizuálního odvětví a médií. Podporují výuku cizích jazyků. Podílejí se na výchově v oblasti životního prostředí a trvalého rozvoje. Vhodnými prostředky podporují přístup neslyšících a osob s poruchou sluchu k programům, které vysílají. Zajišťují solidnost, nezávislost a pluralismus informací, jakož i pluralistický výklad myšlenkových proudů a názorů za dodržení zásady rovného zacházení a doporučení Nejvyšší rady pro audiovizuální vysílání. Subjekty veřejného sektoru audiovizuální komunikace při výkonu svých poslání přispívají k vnější audiovizuální činnosti, k šíření frankofonie a kultury a francouzského jazyka ve světě. Snaží se o rozvíjení nových služeb, které by obohatily a doplnily jejich nabídku programů, jakož i nové techniky výroby a vysílání programů a služeb audiovizuální komunikace. Každý rok je parlamentu předkládána zpráva za účelem vykázání, jak jsou prováděna ustanovení tohoto článku“.
II.3.2 Promítnutí povinností veřejné služby do činnosti France Télévisions
(15)
Pokud jde o konkrétní promítnutí těchto poslání, část I článku 44 zákona č. 86-1067 ze dne 30. září 1986 uvádí, že France Télévisions je pověřena sestavováním a plánováním televizních programů a služeb audiovizuální komunikace, jež odpovídají posláním veřejné služby vymezeným v článku 43-11 a v seznamu úkolů a povinností podle článku 48 uvedeného zákona.
(16)
Nařízení č. 2009-796 ze dne 23. června 2009 nyní stanoví jednotný seznam úkolů a povinností skupiny France Télévisions. V seznamu úkolů a povinností je vymezena činnost kanálů France Télévisions se závaznými programovými úkoly vysílání, často v době vysoké sledovanosti, každodenních kulturních pořadů, hudebních pořadů, zejména klasické hudby, za současného střídání evropských nebo regionálních orchestrů, divadelních představení nebo populárně vědeckých pořadů (články 4 až 7 seznamu úkolů a povinností). France Télévisions je rovněž povinna začlenit do souhrnu svých programů evropský rozměr, zejména vysíláním reportáží o životním stylu nebo kulturním životě v ostatních členských státech a vysíláním pořadů náboženského zaměření věnovaným hlavním náboženským vyznáním zastoupeným ve Francii (články 14 a 15 seznamu úkolů a povinností). Uvedena je rovněž povinnost sdružovat širokou a vyváženou diváckou veřejnost (článek 18).
(17)
Kromě toho jsou podle článku 53 zákona č. 86-1067 o svobodě sdělovacích prostředků uzavírány víceleté smlouvy o cílech a prostředcích mezi státem a France Télévisions na dobu tří až pěti let. Smlouvy o cílech a prostředcích stanoví za dodržení poslání veřejné služby France Télévisions zejména:
-
prioritní směry jejího rozvoje,
-
závazky přijaté se zřetelem na tvůrčí rozmanitost a inovaci,
-
minimální výši investic France Télévisions - v procentech jejích příjmů a v absolutní hodnotě - do produkce evropských filmových a audiovizuálních děl a původní tvorby ve francouzském jazyce,
-
závazky umožňující zajistit účast a občanské povědomí znevýhodněných osob, přizpůsobení všech televizních programů neslyšícím osobám nebo osobám s poruchou sluchu,
-
závazky umožňující zajistit vysílání televizních programů, které budou pomocí vhodného zařízení přístupné nevidomým nebo zrakově postiženým osobám,
-
předpokládané náklady na její činnost v každém dotyčném roce a kvantitativní i kvalitativní ukazatele plnění a zjištěných výsledků,
-
výši veřejných prostředků, které jí mají být přiděleny, a stanovení prostředků přednostně určených na rozvoj programových rozpočtů,
-
výši očekávaného výnosu z vlastních příjmů s odlišením příjmů z reklam a sponzorování,
-
hospodářský výhled v případě placených služeb,
-
popřípadě výhled v oblasti obnovení finanční rovnováhy.
(18)
V současnosti jsou povinnosti veřejné služby France Télévisions předmětem smlouvy o cílech a prostředcích na léta 2007-2010 „France Télévisions, první soubor bezplatných televizních kanálů v éře digitálního vysílání“ ze dne 24. dubna 2007, kterou podepsali odpovědní ministři a prezident France Télévisions. V oddílu cíle I.2 „Podporovat hodnoty identity veřejné služby“ smlouva stanoví cíle konkrétní činnosti provázené kvalitativními nebo kvantitativními ukazateli, jichž má být dosaženo v těchto oblastech:
-
vysíláním kulturních programů alespoň v době vysoké sledovanosti napomáhat přístupu širší veřejnosti ke kulturním programům i z hlediska demokratizace kultury,
-
odrážet pluralismus v informacích a občanskou debatu,
-
nabízet širokou škálu sportovních disciplín s důrazem na sporty méně exponované na soukromých televizních kanálech,
-
odrážet rozmanitost a zlepšovat zviditelnění složek francouzské společnosti,
-
podporovat obranu francouzské a evropské kulturní identity, chápání fungování Evropské unie a její přínosy, jakož i výuku cizích jazyků.
(19)
Smlouva rovněž stanoví víceletý finanční plán, který obsahuje opravnou doložku, jež stanoví, že stát a skupina se v závislosti na vývoji příjmů z reklamy shodnou na úpravě potřeby veřejných zdrojů, přičemž přebytky nevyčleněné na snížení této potřeby veřejných zdrojů budou přednostně vyčleněny na výdaje ve prospěch audiovizuální tvorby.
(20)
Po reformě byl k platné smlouvě o cílech a prostředcích připojen dodatek na léta 2009-2012. Tento dodatek, který je co do finančního plánu podrobněji popsán níže, ještě posiluje hodnoty identity veřejné služby poskytované France Télévisions a stanoví nové kvantitativní ukazatele, jichž má být každoročně dosahováno v určitých oblastech uvedených v 18. bodě odůvodnění.
II.3.3 Zavedení nových inovativních audiovizuálních služeb
(21)
Nový seznam úkolů a povinností France Télévisions stanoví zavedení řady inovativních služeb určených k obohacení redakční nabídky, například zavedení komunikačních služeb, audiovizuálních mediálních služeb na požádání nebo doplňkových obsahů obohacujících její programy. V dodatku smlouvy o cílech a prostředcích se plánuje také zavedení inovativních služeb, zejména bezplatného nebo zpoplatněného videa na vyžádání, osobní mobilní televize, vysílání na internetu, mobilní aplikace, regionální nebo tematické WebTV.
II.3.4 Externí kontrola povinností veřejné služby, včetně zavedení nových služeb
(22)
Správní rada France Télévisions schvaluje podle článku 53 zákona č. 86-1067 ze dne 30. září 1986 návrh smlouvy o cílech a prostředcích této společnosti a projednává její každoroční plnění, přičemž výsledek projednávání je veřejně dostupný. Smlouvy o cílech a prostředcích, jakož i případné dodatky k těmto smlouvám, se před podpisem zašlou kulturním a finančním výborům národního shromáždění, senátu a Nejvyšší rady pro audiovizuální vysílání. Výbory mohou vyslovit stanovisko ve lhůtě šesti týdnů.
(23)
Prezident France Télévisions navíc kulturním a finančním výborům národního shromáždění a senátu předloží výroční zprávu o plnění smlouvy o cílech a prostředcích. Při příležitosti předložení zprávy o plnění smlouvy o cílech a prostředcích příslušným výborům národního shromáždění a senátu prezident France Télévisions podá zprávu i o činnosti a práci interního poradního výboru odpovědného za programy, který je složen z diváků a pověřen vydáváním stanovisek a doporučení k programům.
(24)
Stejně tak se stal předběžný návrh seznamu úkolů a povinností France Télévisions, jenž byl stanoven nařízením, předmětem veřejné konzultace ve dnech 10. až 24. listopadu 2008, kdy zhruba patnáct subjektů předložilo příspěvky, jež daly podnět ke změnám původního znění, a po konzultaci bylo vydáno stanovisko Nejvyšší rady pro audiovizuální vysílání. Pokud jde o externí kontrolu jeho plnění, článek 48 zákona ze dne 30. září 1986 stanoví předkládání roční zprávy Nejvyšší rady pro audiovizuální vysílání kulturním výborům národního shromáždění a senátu. Zpráva bude předkládána rovněž ministerstvu kultury a komunikací.
(25)
Tyto parlamentní výbory, stejně jako Nejvyšší rada pro audiovizuální vysílání, mohou vyslechnout třetí strany. Ve skutečnosti jsou zúčastněné strany pravidelně vyslechnuty na této půdě a oznamují svá stanoviska k otázkám, které se týkají veřejnoprávního audiovizuálního vysílání.
II.4 Finanční vyrovnání postupného úbytku až úplného zániku reklamních spotů
(26)
Aby programová tvorba veřejnoprávního vysílání byla svobodnější a méně závislá na obchodních hlediscích, čl. 53 pododstavec VI pozměněného zákona č. 86-1067 ze dne 30. září 1986 o svobodě sdělovacích prostředků počítá s úbytkem a později úplným zánikem reklamních spotů: „Programy státních televizních služeb uvedených v části I článku 44, s výjimkou jejich regionálních a místních programů, vysílané mezi dvacátou a šestou hodinou, neobsahují jiné reklamní spoty než ty, které se týkají výrobků a služeb prezentovaných pod jejich obecným označením. Toto ustanovení platí rovněž pro programy, které tyto služby vysílají mezi šestou a dvacátou hodinou od ukončení analogového pozemního vysílání televizních služeb uvedených v téže části I na celém území metropole. Netýká se kampaní obecného zájmu“.
(27)
Ukončení analogového pozemního vysílání televizních služeb je stanoveno nejpozději na 30. listopad 2011. Kromě výjimky týkající se reklamy na výrobky nebo služby bez obchodní značky jsou stanoveny odchylky u vysílání reklamních spotů pro zámořské departementy a společenství nebo pro Novou Kaledonii, neexistuje-li nabídka soukromé televize s nekódovaným pozemním vysíláním.
(28)
Jak stanoví článek 53 pozměněného zákona č. 86-1067 o svobodě sdělovacích prostředků, úbytek a poté zánik reklamních spotů vyplývající z provádění zákona vede k finančnímu vyrovnání od státu, které je poskytnuto France Télévisions za podmínek stanovených každým rozpočtovým zákonem. Za tímto účelem Francouzský stát vytvořil v rubrice „Média“ souhrnného státního rozpočtu nový program nazvaný „Podíl na financování veřejnoprávního audiovizuálního vysílání“. Čistě pro informaci: francouzské orgány mají za to, že podíl veřejné dotace, který doplňuje výnos z příspěvku na veřejnoprávní audiovizuální vysílání, bude činit v roce 2010 přibližně 460 milionů EUR, v roce 2011 to bude 500 milionů EUR a v roce 2012 650 milionů EUR.
(29)
Francouzská republika prohlašuje, že veřejné financování z rozpočtové podpory bude každoročně stanoveno v závislosti na nákladech na výkon veřejné služby France Télévisions a připočteno k výnosu z příspěvku na veřejnoprávní audiovizuální vysílání za současného odečtení nadále existujících příjmů z obchodní činnosti. Francouzské orgány v tomto ohledu předložily odhad nákladů a příjmů veřejné služby France Télévisions sestavený podle obchodního plánu na léta 2009-2012 a shrnutý níže:
Tabulka 1
Odhad příjmů a nákladů France Télévisions v souvislosti s poskytováním veřejné služby v letech 2010-2012
(v mil. EUR)
2010
2011
2012
Rozpočet
Rozp. odh.
Rozp. odh.
A/Veřejné zdroje
[2 500-3 000]
[2 500-3 000]
[2 500-3 000]
B/Jiné zdroje (reklama, sponzorování atd.)
[300-600]
[300-600]
[300-600]
C/Hrubé náklady veřejné služby
[3 500-3 000]
[3 500-3 000]
[3 500-3 000]
D/Čisté náklady veřejné služby (C + B)
[3 000-2 500]
[3 000-2 500]
[3 000-2 500]
Rozdíl čisté náklady veřejné služby - veřejné zdroje (D + A)
[- 50-50]
[- 50-50]
[- 50-50]
Zdroj: Připomínky Francie ze dne 15. ledna 2010.
(30)
Výše uvedená tabulka ukazuje odhad schodku odpovídajícího nekrytým čistým nákladům k tíži veřejné služby France Télévisions v letech 2010 a 2011. Tento schodek by měl být částečně snížen v roce 2012, kdy se počítá s mírným přebytkem ve výši [30-50] milionů EUR, čili [0-5] % čistých nákladů veřejné služby. Tento odhad přebytku na rok 2012 (pokud by se ve skutečnosti potvrdil, což předpokládá, že se příjmy a náklady budou vyvíjet přesně podle odhadu) zůstane nižší než kumulovaný schodek plánovaný na roky 2010 a 2011. Podle stávající smlouvy o cílech a prostředcích budou muset být přebytky nepřidělené na snížení potřeb veřejných zdrojů přednostně přiděleny na výdaje ve prospěch audiovizuální tvorby. Ta je běžně určena k tvorbě programů, případným přebytkem by se tedy neměla financovat obchodní činnost.
(31)
Je třeba poznamenat, že obchodní plán na léta 2009-2012 převzatý v kapitole V dodatku ke stávající smlouvě o cílech a prostředcích nahrazuje finanční složku smlouvy, která byla uzavřena v dubnu 2007, s ohledem na nový rámec stanovený reformou a na související finanční důsledky. Obchodní plán počítá se snížením celkových hrubých nákladů na poskytování veřejné služby za období 2010-2012, se současným snížením provozních nákladů ve srovnání s původní smlouvou, snížením nákladů na vysílání a využitím synergických účinků vyplývajících ze společného podniku, a to navzdory zavedení nových nákladových položek spojených s reformou.
(32)
Pokud jde o příjmy: ačkoli plánované veřejné příjmy rostou, úplně nezajišťují vyrovnanost účtů v období 2010-2012 a jak je uvedeno v tabulce 1, jsou stále nižší než hrubé náklady veřejné služby, takže odhadovaná finanční rovnováha závisí na příjmech z obchodní činnosti, které budou každoročně přetrvávat. Z obchodního plánu je také zřejmé, že podnik i stát mají zájem na rychlejším dosažení rovnováhy, než bylo původně plánováno. Dále je v něm upřesněna potřeba přesného a pravidelného monitorování s ohledem na pozitivní nebo negativní události.
II.5 Určení maximální výše veřejných zdrojů
(33)
Článek 44 pozměněného zákona č. 86-1067 o svobodě sdělovacích prostředků upřesňuje také, že: „Veřejné zdroje přidělené subjektům veřejnoprávního audiovizuálního vysílání náhradou za povinnosti veřejné služby, které jim byly uloženy, nepřesáhnou výši nákladů na plnění uvedených povinností“. Toto ustanovení vyplývá ze závazků Francouzské republiky výslovně začlenit do zákona zásadu neposkytování nadměrných vyrovnávacích plateb za povinnosti veřejné služby v rámci řízení, jež vedlo k rozhodnutí Komise o slučitelnosti ze dne 20. dubna 2005, které se týká použití zdrojů z televizních poplatků (8).
(34)
Podle výše uvedeného závazku převzalo nařízení č. 2007-958 ze dne 15. května 2007 o finančních vztazích mezi státem a subjekty veřejného sektoru audiovizuální komunikace ve svém článku 2 doslovné znění článku 53 zákona ze dne 30. září 1986 s přihlédnutím k „přímým nebo nepřímým příjmům získaným z poslání veřejné služby“ a upřesňuje, že náklady na plnění povinností veřejné služby byly určeny pomocí oddělených účtů. Nařízení ukládá ve svém článku 3 skupině France Télévisions a jejím dceřiným společnostem povinnost, aby při všech obchodních činnostech dodržovala tržní podmínky a aby nezávislý subjekt vypracoval výroční zprávu o plnění této povinnosti, která bude předána odpovědnému ministrovi, národnímu shromáždění a senátu.
(35)
Komise obdržela a prozkoumala zprávy o provádění článků 2 a 3 nařízení, které se týkají finančních období 2007 a 2008 (zprávy vypracované podle článku 3 nařízení byly schváleny za rok 2007 auditory společností PriceWaterhouseCoopers a KPMG a za rok 2008 společností Cabinet Rise), jakož i návrh zprávy za rok 2009 podle článku 2.
II.6 Nové poplatky stanovené reformou veřejnoprávního audiovizuálního vysílání
(36)
Zákon č. 2009-258 ze dne 5. března 2009 rovněž pozměnil daňový zákon za účelem zavedení nových poplatků z reklamy a elektronických komunikací.
II.6.1 Poplatek z reklamních spotů
(37)
V oddílu II první části knihy I všeobecného daňového zákoníku je nyní zařazena kapitola VIIf, která zavádí poplatek, jemuž podléhají všichni poskytovatelé televizních služeb se sídlem ve Francii. Základem poplatku jsou celkové částky (bez DPH) placené inzerenty za vysílání jejich reklamních spotů dotyčným poplatníkům nebo produkčním vedoucím reklamních spotů, po odečtení částek zaplacených v rámci daně stanovené v článku 302a KC všeobecného daňového zákoníku, kterou musí zaplatit poskytovatelé a distributoři televizních služeb vysílající audiovizuální díla, jež jsou způsobilá k čerpání podpory ze Státního filmového centra. Tyto částky jsou předmětem paušálního snížení o 4 %. Poplatek je vypočten tak, že se uplatní sazba 3 % na část ročních plateb (bez DPH) připadající na každou televizní službu, která převyšuje 11 milionů EUR.
(38)
Pro jiné televizní služby než ty, které jsou šířeny pozemním analogovým vysíláním, je však tato sazba stanovena pro rok 2009 na 1,5 %, pro rok 2010 na 2 % a pro rok 2011 na 2,5 %. Až do roku ukončení pozemního analogového vysílání televizních služeb na metropolitním území je pro všechny poplatníky přechodně stanovena maximální výše poplatku na 50 % zvýšení jeho základu oproti roku 2008, zjištěného v kalendářním roce, za nějž bude poplatek splatný. Částka poplatku v žádném případě nesmí být nižší než 1,5 % základu. V případě poskytovatelů televizních služeb, jejichž dosažená každodenní sledovanost mimo metropolitní Francii je vyšší než 90 % jejich celkové sledovanosti, je částka pro výpočet poplatku snížena o částky zaplacené za vysílání reklamních spotů určených pro evropský nebo světový trh, vynásobené podílem celkové roční sledovanosti dosažené mimo metropolitní Francii.
II.6.2 Poplatek z elektronických komunikací
(39)
V oddílu II první části knihy I všeobecného daňového zákoníku je nyní zařazena kapitola VIIg, jež zavádí poplatek, který musí zaplatit každý subjekt elektronických komunikací, jenž poskytuje službu ve Francii a který byl předem přihlášen u Regulačního úřadu pro elektronické komunikace (Autorité de régulation des communications électroniques). Tento poplatek se vyměřuje z částky (bez DPH) předplatného a jiných částek zaplacených uživateli za služby elektronických komunikací, které poskytují subjekty elektronických komunikací, po odečtení částky odpisů účtovaných v průběhu uzavřeného účetního období za rok, v němž se poplatek stal splatným, pokud se vztahují na materiál a vybavení, jež subjekty získaly po nabytí účinnosti zákona pro potřeby infrastruktur a sítí elektronických komunikací zřízených na území státu a jejichž doba odpisování činí nejméně deset let. Poplatek je vypočten tak, že se uplatní sazba 0,9 % na část základu poplatku, jež převyšuje 5 milionů EUR.
III. DŮVODY, KTERÉ VEDLY K ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ
(40)
Komise ve svém rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení měla za to, že vyrovnávací platba zamýšlená počínaje rokem 2010 může představovat státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, jejíž slučitelnost s vnitřním trhem je podle čl. 106 odst. 2 SFEU třeba prozkoumat podle zásad a prováděcích předpisů pro veřejné služby rozhlasového vysílání.
(41)
Pokud jde o existenci činnosti veřejné služby, jejíž poslání byla jasně stanovena úředním aktem a jež podléhá přiměřeným kontrolním mechanismům, Komise bez pochybností dospěla k závěru, stejně jako ve svých rozhodnutích z prosince 2003, dubna 2005, července 2008 a září 2009, že poslání veřejné služby France Télévisions jsou jasně stanovena úředními akty vydanými nebo schválenými francouzským státem podle pravidel, kterými se stanoví nezávislá kontrola France Télévisions.
(42)
Naproti tomu, pokud jde o zkoumání přiměřenosti zamýšleného finančního vyrovnání v porovnání s čistými náklady na poskytování veřejné služby, Komise mimo jiné s přihlédnutím k účinkům podpory vyjádřila pochybnosti ohledně dvou otázek:
-
na jednu stranu ohledně rizika nadměrného vyrovnání čistých nákladů veřejné služby za rok 2012 a pravděpodobně i za roky 2010 a 2011, zatímco Komise k těmto rokům neměla k dispozici tak podrobné informace jako ty, které francouzské orgány poskytly za rok 2009, a
-
na druhou stranu ohledně možné existence vztahu závazného určení mezi příjmy z poplatků z reklamy a elektronických komunikací a podporou určenou pro France Télévisions, a pokud by bylo možno takový vztah prokázat, ohledně jejich negativních dopadů a jejich slučitelnosti se Smlouvou, zejména v rámci hodnocení reformy financování skupiny France Télévisions z hlediska hospodářské soutěže, které chybělo.
(43)
Komise kromě toho francouzské orgány upozornila na přijetí svého sdělení dne 2. července 2009 o použití pravidel státní podpory na veřejnoprávní vysílání (9) (dále jako „sdělení o vysílání“), jež je použitelné na podporu oznámenou již po jeho zveřejnění, a francouzské orgány vyzvala, aby k tomuto revidovanému sdělení přihlédly ve svých připomínkách.
IV. PŘIPOMÍNKY ZÚČASTNĚNÝCH STRAN
(44)
Společnost Société des auteurs et compositeurs dramatiques (SACD) ve svých připomínkách ze dne 2. listopadu 2009 upozorňuje Komisi na význam povinností, které musí France Télévisions plnit, aby podporovala národní audiovizuální tvorbu. Tento význam byl koncem roku 2008 údajně posílen mezioborovou dohodou, která má být zahrnuta do budoucí smlouvy o cílech. France Télévisions tak bude muset v roce 2010 vynaložit na národní audiovizuální tvorbu 19 % z obratu zahrnutého do základu za rok 2009 a tento podíl bude muset být v roce 2012 zvýšen na 20 %, tedy na 420 milionů EUR. Stejný podíl v případě TF1 je naopak omezen na 12,5 % a u stanice M6 a u pozemních digitálních televizních kanálů nepřekročí 11 %. Závazek ve prospěch filmové tvorby rovněž poroste každoročně v průměru o více než 1,2 % až do roku 2012. Současně se zrušením reklamy by došlo k růstu nákladů na programovou skladbu v oblasti děl z vlastní a nedovážené produkce, o čemž svědčí závazek ve prospěch inovativní a kvalitní veřejné služby.
(45)
Svaz La Fédération Française des Télécommunications et des Communications Électroniques (FFTCE) se ve svých připomínkách ze dne 30. října 2009, k nimž se připojila Iliad jakožto nečlen FFTCE, domnívá, že zrušení komerční reklamy jako takové nepřispívá k poslání veřejné služby France Télévisions. Vzhledem k tomu, že reklama není nedílnou součástí tohoto poslání, jakákoli dotace, cílená výhradně na vyrovnání ušlého zisku bez ohledu na skutečné poslání, by byla sama o sobě státní podporou v rozporu s čl. 106 odst. 2 a článkem 107 SFEU. Tato vyrovnávací platba musí krýt vlastní náklady veřejné služby, které se musí objevit v oddělených účtech. Výše dotace je ovšem zřejmě stanovena pro nadcházející roky na základě odhadu ztráty příjmů z obchodní činnosti, což za zhoršené situace na trhu vážně narušuje hospodářskou soutěž se soukromými provozovateli vysílání. Zatímco celkový obrat z reklamy France Télévisions by za zhoršené situace na trhu bezpochyby nedosáhl 500 milionů EUR, francouzské orgány se zavázaly zaplatit v roce 2009 450 milionů EUR pouze za zrušení reklamy po 20 hodině. V budoucnosti budou údajně příjmy z dotace také mnohem vyšší než příjmy z reklamních spotů, jichž by bylo dosaženo bez uskutečnění reformy.
(46)
Pokud jde o poslání služby obecného hospodářského zájmu, FFTCE poznamenává, že povinnosti, které France Télévisions ukládají stanovy Evropské vysílací unie (Union Européenne de Radiotélévision - UER) jakožto jejímu členu, již existovaly a budou pro ni použitelné, ačkoli nejsou začleněny do francouzského zákona. Omezení uložená zákonem, ostatně velmi neurčitá, se podstatně neliší od omezení vyplývajících ze stanov UER, jimž podléhají rovněž stanice TF1 a Canal + jakožto členové, takže vyrovnávací dotace podle zákona musí být označena za státní podporu.
(47)
FTTCE má nakonec za to, že nový poplatek z obratu subjektů elektronické komunikace zavedený reformou veřejnoprávního audiovizuálního vysílání je určen k financování France Télévisions. Kromě vztahu závazného určení, který orgány ve svých prohlášeních potvrdily, ovlivňují změny v jeho základě a sazbě výši dotace. Zavedení takového poplatku však porušuje článek 12 směrnice Evropského parlamentu a Rady č. 2002/20/ES ze dne 7. března 2002 o oprávnění pro sítě a služby elektronických komunikací (10), neboť členské státy nemohou subjektům ukládat žádný další poplatek z obratu, než je stanoveno touto směrnicí.
(48)
Svaz Association des chaînes privées (Sdružení soukromých televizních kanálů) se ve svých připomínkách ze dne 2. listopadu 2009 domnívá, že špatné řízení France Télévisions, na jehož četné příklady poukázal Účetní dvůr, zhoršuje zjištěný inflační dopad na trh programové tvorby a nákup vysílacích práv. V případě, že se nevede analytické účetnictví, vyvolá absence kontroly nákladů nejistoty, pokud jde o vymezení nákladů na výkon poslání veřejné služby, jež mají být financována, a tím vznikne i vážné riziko nadměrné vyrovnávací platby. Jelikož řada náznaků nasvědčuje tomu, že nový audiovizuální poplatek bude určen pro France Télévisions, jeho odvod do státního rozpočtu nesleduje jiný účel než uniknout kontrole Komise. Tento poplatek nutí konkurenty France Télévisions, aby financovali podporu, přičemž způsobuje narušení, které je ještě zhoršeno nedostatečnou diferenciací mezi programy jednotlivých kanálů v historii televize.
(49)
Evropská vysílací unie (UER) ve svých komentářích ze dne 2. listopadu 2009 zdůrazňuje nevyhnutelně výhledový charakter všech víceletých odhadů nákladů a příjmů provozovatele veřejnoprávního vysílání, které Francie předložila. Tyto odhady musí zajistit dlouhodobý finanční výhled, a danému subjektu tak umožnit zabezpečení zcela nezávislé nepřetržité služby. Korekci případných odchylek v odhadech mají zajistit mechanismy vytvořené ex post. Rozhodnutí Komise se musí týkat výpočetních parametrů ex ante a těchto mechanismů, aniž by omezovalo skutečnou výši budoucí vyrovnávací platby schválením pouze odhadovaných nákladů a příjmů, jinak by Komise stanovila a kontrolovala roční výše režimu podpor spíše než režim samotný. UER také vyjadřuje obavu, že se Komise snaží zjistit odhadovanou výši synergických účinků a zvýšení účinnosti v budoucích letech, neboť účinnost, s níž se služba obecného hospodářského zájmu poskytuje, uniká kontrole Komise podle čl. 106 odst. 2 SFEU.
(50)
Sdružení evropských komerčních televizních společností - Association des Télévisions Commerciales européennes (ACT) - ve svých komentářích ze dne 2. listopadu 2009 podporuje rozhodnutí Francouzské republiky podstatně omezit komerční reklamu u svého provozovatele veřejnoprávního vysílání. ACT poznamenává, že v daném případě nebyly splněny dvě podmínky judikatury Altmark (11), takže zamýšlený rozpočtový příspěvek představuje podporu. ACT má nicméně za to, že je-li systém financování podpory prostřednictvím poplatku vybíraného z reklamních příjmů konkurentů považován za slučitelný s právem Unie, výhody ze stažení z trhu by byly značně sníženy, zatímco takový systém by mohl v určitých ohledech způsobit větší narušení než tradiční podvojné systémy veřejného a komerčního financování.
(51)
ACT má za to, že povinnosti veřejné služby France Télévisions se údajně od roku 1994 podstatně nezměnily a jsou obdobné jako povinnosti jiných soukromých provozovatelů vysílání. Rovněž odhady vyrovnání ztráty příjmů z reklamy jsou až do roku 2012 neurčité a neberou v úvahu ani snížení s nimi spojených investičních nákladů, ani možné snížení nákladů na programovou tvorbu, která méně podléhá omezením kladeným inzerenty, ani očekávané zisky ze synergických účinků. Mechanismus přizpůsobení veřejných příjmů a příjmů z obchodní činnosti nákladům, stanovený ve smlouvě o cílech a prostředcích, by měl být přezkoumán, zejména s ohledem na proměnlivost příjmů z obchodní činnosti, jinak by Komise neměla k dispozici důvěryhodné informace, aby mohla určit skutečné náklady na poskytovanou službu a případnou nadměrnou vyrovnávací platbu. Toto ověření by bylo provedeno, aniž by podnik vedl analytické účetnictví, jak zjistil Účetní dvůr.
(52)
Nakonec má ACT za to, že podpora je fakticky financována novými poplatky, které zavádí reforma, a že pokud jde o poplatek z audiovizuální reklamy, tento poplatek zavádí ve Francii model financování veřejné služby konkurenty, od něhož bylo jinde upuštěno. Mechanismus podpory však chrání zdroje France Télévisions, ačkoli je čím dál zjevnější, že inzerenti nepřenesou celou svoji poptávku na konkurenční kanály. Kromě toho by takový mechanismus zvětšil překážky vstupu na francouzský trh.
(53)
France Télévisions se ve svých připomínkách ze dne 2. listopadu 2009 domnívá, že oznámený mechanismus jí neposkytuje žádné hospodářské zvýhodnění vůči jejím konkurentům, neboť i když je chráněna před ztrátou příjmů z obchodní činnosti, stát jí na druhé straně uložil omezení v jiné oblasti, kde není omezen žádný ze soukromých objektů na trhu: ukončení vysílání reklamy. Až nabude ukončení vysílání reklamních spotů účinnosti, zmizí jakékoli narušení hospodářské soutěže na tomto trhu, zatímco tlak na konkurenty v oblasti sponzorování bude vzhledem k omezené existenci skupiny France Télévisions nulový. Pokud jde o nákup audiovizuálních práv zvaných „premiums“, zatímco kanál TF1 dosáhl 96 nejvyšších sledovaností ze 100 a v roce 2008 18 z 20 nejvyšších sledovaností, France Télévisions nemá žádnou výhradní smlouvu s velkými americkými distribučními společnostmi. Kromě toho musí investovat do audiovizuální tvorby s požadavky na kvalitu, jež jsou neslučitelné s cíli sledovanosti komerčních televizních kanálů. Pokud jde o prodej programů, domnívá se, že je zastoupena pouze okrajově.
(54)
France Télévisions má navíc za to, že jelikož částka, která jí bude přidělena, závisí každý rok předběžně, konkrétně a objektivně na nákladech na její poslání, s korekcí ex post v případě odchylky od skutečných nákladů, splňuje oznámený mechanismus druhou podmínku judikatury Altmark. Čtvrtá podmínka této judikatury by byla rovněž splněna, neboť synergických účinků, kterých v minulosti nebylo možno využít, bude možné využít po právní reorganizaci a změně stanov; tato čtvrtá podmínka nevyžaduje, aby byla služba poskytována za co nejnižší náklady, ale aby tyto náklady odpovídaly nákladům průměrného a řádně řízeného podniku.
(55)
Pokud jde o podmínky slučitelnosti oznámeného mechanismu s vnitřním trhem: jelikož má tento mechanismus nadále existovat ještě mnoho let, nebude podle France Télévisions možné s dostatečnou jistotou zjistit čisté náklady veřejné služby tak, aby mohla Komise provést kontrolu ex ante a ověřit, zda nedošlo k nadměrné vyrovnávací platbě. Zatímco informativní odhady na léta 2010 až 2012 nejsou neslučitelné s možností dosáhnout přiměřeného zisku nebo s možností vytvořit rezervu omezenou na 10 % ročních výdajů na veřejnou službu, zákonná ustanovení a právní předpisy zřizující kontrolu ex post umožní v každém případě zajistit přiměřené financování. France Télévisions se domnívá, že - vzhledem k tomu, že kolísání nákladů na její programovou skladbu závisí na jejích redakčních výběrech - je povinna plnit pouze zákonem uložené povinnosti veřejné služby a že má Francouzská republika naprostou volnost při vymezování jejich obsahu. Tyto povinnosti se kromě toho projevují v požadavku na sledovanost, který se ukončením vysílání reklamních spotů nezmírnil. Naopak bude muset být získán větší počet programů.
(56)
Televizní kanál Métropole Télévisions (M6) má ve svých připomínkách ze dne 2. listopadu 2009 za to, že zamýšlený systém financování představuje státní podporu ve smyslu článku 107 SFEU, zejména pokud by nebyly splněny druhá a čtvrtá podmínka judikatury Altmark: vyrovnávací platbu založenou na odhadu ztráty obchodních příjmů, které jsou svou povahou (a v praxi) proměnlivé, nelze považovat za vycházející z objektivních a transparentních výpočetních parametrů nákladů veřejné služby. Základem pro výpočet kromě toho nejsou náklady průměrného a řádně řízeného podniku tohoto odvětví, nýbrž náklady skupiny France Télévisions, která je podle četných informací řízena neefektivně, což zvyšuje náklady veřejné služby, které společenství nese.
(57)
Pokud jde o slučitelnost opatření s vnitřním trhem, M6 má za to, že zamýšlený systém financování je nezákonný, neboť strukturálně vede k nadměrné vyrovnávací platbě za náklady veřejné služby. Směrnice Komise (ES) č. 2006/111/ES ze dne 16. listopadu 2006 o zprůhlednění finančních vztahů mezi členskými státy a veřejnými podniky a o finanční průhlednosti uvnitř jednotlivých podniků (12) ukládá Francii, aby veškeré náklady a výnosy služby obecného zájmu byly správně přičteny na základě důsledně uplatňovaných zásad analytického účetnictví. Jak však zdůraznil Účetní dvůr, France Télévisions takové účetní nástroje nemá. K výpočtu výše vyrovnávací platby by tedy nemohl sloužit žádný objektivní údaj. K nadměrné vyrovnávací platbě by nevyhnutelně došlo, neboť dotace je vypočtena na základě příjmů z obchodní činnosti, které nespadají do poslání veřejné služby, ani nemohou být zohledněny v jejích nákladech. Nahodilá povaha odhadů ušlých příjmů a neexistence analýzy nákladů by nevyhnutelně způsobily také nadměrnou vyrovnávací platbu.
(58)
Zahrnutí nových poplatků do mechanismu financování zhoršuje negativní dopady podpor na trhy, na nichž se nakupují audiovizuální práva a kde špatné řízení France Télévisions zaštítěné veřejnými podporami zvyšuje náklady konkurentů, a na reklamní činnost, kterou France Télévisions přenese do oblasti sponzorování, aniž by kanál M6 s ohledem na svůj odlišný profil sledovanosti mohl obsadit prostor, který France Télévisions opustila. Za těchto podmínek by mohlo být oprávněné pouze financování ex post. Mechanismus by byl tudíž strukturálně nezákonný, pokud by nebyly zavedeny mechanismy nezávislé kontroly ex post, která by zaručila, že nedojde k nadměrné vyrovnávací platbě na základě reálných číselných údajů, přičemž podle M6 by zavedení těchto mechanismů ve Francii by bylo neúčinné.
(59)
Ve svých připomínkách ze dne 2. listopadu 2009 staví televizní kanál Télévision Française 1 (TF 1) reformu financování France Télévisions do kontextu strukturálních změn ovlivňujících trh s reklamou, na němž dochází k silnému rozvoji internetu. Televize představovala v roce 2008 pouze asi 11 % z 33 miliard EUR výdajů na komunikace inzerentů. Obrat z reklamy televizních kanálů vysílajících pozemní digitální cestou vzrostl od ledna do září 2009 o 60 % oproti poklesu o 8 % v případě všech tří soukromých kanálů v historii televize. Daně a poplatky odvedené TF1 za rok 2008 představují 60 % jeho výsledku. Víceleté smlouvy o nabývání vysílacích práv, cenová inflace a nepružnost nákladů včetně nákladů na programovou skladbu, jež jsou způsobeny právními požadavky v oblasti produkce a vysílání francouzských a evropských děl, jež představují 30 % z celkového objemu poplatků, zmenšují podle TF1 jeho manévrovací prostor. Skutečnost, že bude podléhat novému audiovizuálnímu poplatku, by posílila narušení hospodářské soutěže na trhu.
(60)
Možný přesun poptávky inzerentů na TF1 je veřejně oznámeným předmětem poplatku z audiovizuální reklamy. Nejenže k očekávanému přesunu obratu ve výši 350 milionů EUR na všechny tři pozemní televizní kanály v roce 2009 nedošlo, tyto kanály dokonce vykázaly pokles o 450 milionů EUR oproti odhadům. Kromě toho by byl rozsah tohoto přesunu každopádně omezen právními předpisy, které při provádění práva Evropské unie omezují čas vysílání reklam na maximálně dvanáct minut za jednu vysílací hodinu, pokud se nepřekročí celodenní průměr šesti minut za hodinu.
(61)
TF1 se domnívá, že poplatek představuje státní podporu ze dvou důvodů: tím, že France Télévisions již ve skutečnosti nebude povinna platit poplatek po 30. listopadu 2011 (k tomuto datu bude povinna ukončit vysílání reklamních spotů a částky za ně inkasované tvoří základ poplatku), a za druhé tím, že France Télévisions obdrží zdroje takto získané, neboť z četných vládních a parlamentních prohlášení při debatách o návrhu zákona vyplývá, že tento poplatek je určen na financování podpory. Při posuzování podpory by tedy měl být vzat v úvahu režim zdanění určený na financování podpory, a to nezávisle na jeho zákonnosti.
(62)
Kanál TF1 se domnívá, že jeho povinnosti jsou srovnatelné a s povinnostmi skupiny France Télévisions, jejíž programy se takřka neliší od jejích. I když TF1 vítá přepracování smlouvy o cílech a prostředcích a seznamu úkolů a povinností v důsledku reformy veřejnoprávního audiovizuálního vysílání, má s odvoláním na stanovisko Účetního dvora za to, že nabídka veřejnoprávního vysílání je nedostatečně individualizována. Tak je zdůrazněno, že v dřívějších seznamech úkolů a povinností představovaly kvantitativní povinnosti vysílání 10 % programové skladby.
(63)
Stejně tak nedostatečná je kontrola nákladů a kvalita řízení France Télévisions, jež způsobují, že veřejná služba není poskytována za nejnižší náklady pro společenství a vzniká riziko nadměrné vyrovnávací platby. Komise by také v tomto ohledu měla prověřit růst zisků z obchodních činností, synergické účinky, které by měly po roce 2009 vyplynout ze založení jediného podniku France Télévisions, a sebemenší tlak na náklady na programovou skladbu vyplývající z menší závislosti inzerentů.
V. PŘIPOMÍNKY FRANCOUZSKÉ REPUBLIKY
(64)
Pokud jde o použití čl. 106 odst. 2 SFEU, Francouzská republika se ve svých připomínkách předaných dne 7. října 2009 a následně upřesněných odvolává zejména na pochybnosti Komise vyjádřené na jednu stranu ohledně přiměřenosti veřejného financování a rizika nadměrné vyrovnávací platby, na stranu druhou ohledně zohlednění nových poplatků zavedených reformou veřejnoprávního audiovizuálního vysílání za účelem posouzení slučitelnosti oznámeného opatření s vnitřním trhem.
V.1 Přiměřenost financování a kontrola ex-post rizika nadměrné vyrovnávací platby
(65)
Francouzská republika upřesňuje, že oznámené opatření není vyrovnávací platbou za ztrátu příjmů skupiny France Télévisions z reklamy, i když odhadované částky uvedené pro informaci k tomu přihlížejí, nýbrž jde o financování určené ke krytí nákladů na plnění poslání veřejné služby. Potřeby financování se budou muset vyvíjet v závislosti na změnách nákladů na programovou skladbu, na kolísání příjmů z obchodní činnosti nebo na vysílacích prostředcích.
(66)
Francouzská republika zdůrazňuje, že potvrzení ex ante týkající se neexistence rizika nadměrné vyrovnávací platby je nutno provést ověřením existence kontrolních mechanismů stanovených právními a správními předpisy v souladu s judikaturou a prováděcí praxí Komise, a nikoli s ohledem na uvedené odhadované orientační částky dotace a budoucích nákladů. Orientační částky jsou uvedeny pro ilustraci na základě obchodního plánu schváleného orgány dozoru a France Télévisions. Metoda výpočtu dotace nespočívá v odhadu snížení příjmů France Télévisions z reklamy. Výpočet bude spočívat v obecném vzorci: pro každý rok bude kombinovaná částka příspěvku na veřejnoprávní audiovizuální vysílání a rozpočtové dotace - při dodržení závazků Francouzské republiky a kontrolních mechanismů ex post stanovených právními a správními předpisy - úměrná nákladům na poslání veřejné služby France Télévisions sníženým o příjmy z obchodní činnosti.
(67)
Kromě toho, pokud jde o nové inovativní audiovizuální služby uvedené ve sdělení o vysílání, Francouzská republika zdůrazňuje, že některé jsou již uvedeny v novém seznamu úkolů a povinností France Télévisions a v pozměněné smlouvě o cílech a prostředcích, které byly a budou předmětem předběžných a pravidelných kontrol a konzultací, jež jsou popsány výše. Pokud jde o budoucí vývoj, Francie se domnívá, že zavedení každé významné nové služby musí být zapracováno do smlouvy o cílech a prostředcích, na niž se budou vztahovat tytéž kontroly.
(68)
Kromě toho, vzhledem k nabytí účinnosti sdělení o vysílání po zahájení tohoto řízení se Francouzská republika zavazuje ke zdokonalení svého systému finanční kontroly ex post, aby vyhověla nově upřesněným pravidlům tohoto sdělení ve věci mechanismu finanční kontroly. Bylo tak stanoveno, že se změní článek 2 nařízení č. 2007-958 ze dne 15. května 2007. Účelem této změny je:
-
zajistit, aby zpráva o oddělených účtech - což je požadavek umožňující zajistit kontrolu, zda nedošlo k nadměrné vyrovnávací platbě - byla, podobně jako zpráva podle článku 3, kontrolována externím subjektem, jehož výběr podléhá schválení ministra odpovědného za komunikace, předána tomuto ministrovi, jakož i národnímu shromáždění a senátu, a vyhotovena na náklady France Télévisions,
-
zdokonalit funkční mechanismus schopný zajistit skutečné navrácení případných nadměrných vyrovnávacích plateb nebo křížových dotací, které by tyto oddělené účty odhalily a které by nebyly slučitelné s článkem 53 zákona č. 86-1067 ze dne 30. září 1986 o svobodě sdělovacích prostředků, jakož i se sdělením Komise o vysílání.
(69)
Francouzské orgány se za účelem zdokonalení informovanosti Komise v průběhu prvních let reformy, která byla zahájena zákonem č. 2009-258 ze dne 5. března 2009, rovněž zavazují sdělovat Komisi v letech 2010 až 2013:
-
zprávy vypracované podle článků 2 a 3 výše uvedeného pozměněného nařízení ve lhůtě nejpozději šesti měsíců po schválení účtů valnou hromadou, včetně údajů týkajících se vývoje podílů na trhu s reklamou od roku 2007,
-
veřejné údaje o monitoringu plnění poslání veřejné služby France Télévisions, jako je výroční zpráva o televizních kanálech vypracovaná Nejvyšší radou pro audiovizuální vysílání (ustanoveno článkem 18 zákona č. 86-1067 ze dne 30. září 1986) a zápis ze slyšení prezidenta France Télévisions před parlamentními výbory (kulturní a finanční výbory národního shromáždění a senátu) ohledně ročního plnění smlouvy o cílech a prostředcích (jak stanoví článek 53 výše uvedeného zákona).
V.2 Zohlednění nových poplatků zavedených reformou veřejnoprávního audiovizuálního vysílání
(70)
Francouzská republika má za to, že ve svém oznámení nepřihlédla k novým poplatkům z reklamy a elektronických komunikací. I když byly tyto poplatky zavedeny stejným legislativním nástrojem, kterým byla zavedena reforma, nespadají do oznámeného opatření.
(71)
Francouzská republika upřesňuje, že veřejná prohlášení před hlasováním o zákonu, o němž se zmiňuje rozhodnutí o zahájení řízení, později popřená ustanoveními tohoto zákona, nepostačují ke zjištění vztahu závazného určení mezi poplatky a financováním podpory podle práva Evropské unie. Podle francouzského práva jsou tyto poplatky vybírány ve prospěch souhrnného státního rozpočtu, přispívají k financování veškerých veřejných výdajů a odpovídají zásadám rozpočtové univerzálnosti a jednotnosti, které jsou součástí ústavnosti veřejných financí jako celku. Podle článku 36 ústavního zákona ze dne 1. srpna 2001 o rozpočtových zákonech může částečné nebo úplné přidělení zdroje určeného ve prospěch státu právnické osobě vyplývat pouze z výslovného ustanovení rozpočtového zákona, který v daném případě neexistuje.
(72)
Francouzská republika kromě toho zdůrazňuje, že neexistuje návrh směřující k vytvoření vztahu závazného určení mezi uvedenými poplatky a financováním France Télévisions. Upřesňuje, že pokud by měla být zvažována změna struktury režimu, francouzské orgány by přikročily k novému oznámení Komisi podle ustanovení čl. 108 odst. 3 SFEU.
VI. POSOUZENÍ PODPORY
VI.1 Existence podpory ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU
(73)
Článek 107 odst. 1 SFEU stanoví, že: „Podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné s vnitřním trhem, nestanoví-li Smlouvy jinak“. Tyto prováděcí podmínky jsou zkoumány níže:
VI.1.1 Státní zdroje
(74)
Rozpočtové podpory, které jsou předmětem tohoto oznámení, budou každoročně začleněny do rozpočtového zákona stanovujícího rozpočet francouzského státu. Jedná se tedy o opatření poskytnutá prostřednictvím státních zdrojů.
VI.1.2 Selektivní hospodářské zvýhodnění
(75)
Mechanismus rozpočtové podpory doplňující veřejné zdroje poskytnuté skupině France Télévisions je selektivní, neboť z něho bude mít výhody pouze France Télévisions. Roční rozpočtová podpora provozu, která má zejména umožnit, aby podnik pokračoval v činnosti, jej ochrání před ztrátou obchodních příjmů z reklamy, které až dosud částečně financovaly jeho výdaje a investice. France Télévisions tak bude moci dosáhnout takového podílu sledovanosti, který by bez rozpočtové podpory nemohla očekávat. Dostává se jí tak hospodářského zvýhodnění, jehož by nemohla dosáhnout jiným způsobem, nebo v tomto případě podpory, kterou by za jiných tržních podmínek, to znamená takových, za nichž působí její soukromí konkurenti, nezískala.
(76)
Komise kromě toho poznamenává, že Francouzská republika nevyslovila připomínky zpochybňující hodnocení Komise v rozhodnutí o zahájení řízení v tom ohledu, že by plánované dotace nesplňovaly kumulativní kritéria judikatury Altmark, a poskytovaly by tudíž hospodářské zvýhodnění představující státní podporu (13). Kromě toho poznamenává, že bez újmy na pozdějším vývoji řízení a výsledků France Télévisions v budoucích letech, zpráva francouzského Účetního dvora o France Télévisions - která byla zveřejněna v říjnu 2009 po rozhodnutí o zahájení řízení - podporuje její argumentaci, podle níž čtvrtá podmínka nebyla splněna.
(77)
Z předchozího zkrátka vyplývá, že rozpočtové podpory pouze pro skupinu France Télévisions prostřednictvím finančních zdrojů francouzského státu poskytují tomuto podniku selektivní zvýhodnění.
VI.1.3 Narušení hospodářské soutěže a nepříznivý vliv na obchod mezi členskými státy
(78)
France Télévisions působí v oblasti produkce a vysílání programů, které komerčně využívá, a to zejména vysíláním placené reklamy inzerentů nebo sponzorovaných programů ve své programové tvorbě a prodejem svých vysílacích práv nebo nákupem takových práv. Tyto obchodní činnosti jsou prováděny v konkurenci s jinými televizními kanály, jako například TF1, M6 a Canal+, zejména ve Francii, kde France Télévisions, jak zdůrazňují francouzské orgány, představuje čelní audiovizuální skupinu. Podíl France Télévisions by v roce 2010 měl činit asi 10 %, což by z ní stále činilo třetího nejvýznamnějšího dodavatele na francouzském trhu.
(79)
Až do termínu zrušení komerční reklamy koncem roku 2011 bude France Télévisions nadále působit na francouzském trhu televizní komerční reklamy v konkurenci s jinými provozovateli vysílání, i když vysílací časy budou omezeny. France Télévisions bude moci i po roce 2011 nabízet své služby inzerentům v oblasti reklamy na výrobky pod jejich obecným označením nebo v oblasti sponzorování pořadů v konkurenci s ostatními provozovateli vysílání působícími ve Francii. I když konkurenti France Télévisions plně využijí téměř úplného ústupu France Télévisions z trhu s reklamou, ke kterému došlo následkem reformy, France Télévisions bude na tomto trhu přesto nadále působit. Na základě odhadů příjmů z reklamy a sponzorování France Télévisions, které předložily francouzské orgány, si France Télévisions co do obratu a tržního podílu stálých konkurentů ve srovnání s rokem 2007 udrží v roce 2012 ještě 3,3 % trhu oproti více než zhruba 50 % v případě TF1 a 20 % v případě M6.
(80)
France Télévisions bude moci dosáhnout podílu na sledovanosti, kterého by nemohla dosáhnout bez dotčené rozpočtové podpory, což může mít dopad na sledovanost jiných provozovatelů vysílání, a tudíž na jejich obchodní činnost, čímž by došlo k porušení podmínek hospodářské soutěže. France Télévisions každopádně bude také nadále působit na trzích nákupu a prodeje audiovizuálních práv, její vyjednávací možnosti zůstanou díky uvedené podpoře zachovány. Pokračující investování do programové tvorby, které rozpočtové podpory umožňují, ovlivňuje tudíž míru, v níž může France Télévisions na těchto trzích nakupovat nebo prodávat.
(81)
Z výše uvedeného vyplývá, že rozpočtové podpory prostřednictvím finančních zdrojů francouzského státu pouze ve prospěch skupiny France Télévisions narušují nebo přinejmenším ohrožují hospodářskou soutěž v komerčním provozování vysílání ve Francii a v určité míře v jiných členských státech, kde se programy France Télévisions vysílají.
(82)
Trhy prodeje a nákupu audiovizuálních programů a vysílacích práv, na nichž France Télévisions působí, mají mezinárodní rozměr, i když nabytí práv je obvykle územně omezeno hranicemi členského státu. Kromě toho je vysílání programů France Télévisions, které může pokračovat díky státní podpoře, přijímáno v dalších členských státech, například v Belgii a v Lucembursku. France Télévisions vysílá také programy prostřednictvím internetu, které jsou dostupné i mimo území Francie.
(83)
Za těchto podmínek mohou zamýšlené rozpočtové podpory porušit podmínky hospodářské soutěže a nepříznivě ovlivnit obchod mezi členskými státy.
VI.1.4 Závěr ohledně existence státní podpory
(84)
Vzhledem k výše uvedenému představují rozpočtové podpory, které Francouzská republika zamýšlí poskytnout France Télévisions, státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, jejíž slučitelnost s vnitřním trhem je nutno posoudit.
VI.2 Slučitelnost podle čl. 106 odst. 2 SFEU
(85)
Ustanovení čl. 106 odst. 2 SFEU stanoví, že „podniky pověřené poskytováním služeb obecného hospodářského zájmu nebo ty, které mají povahu fiskálního monopolu, podléhají pravidlům obsaženým ve Smlouvách, zejména pravidlům hospodářské soutěže, pokud uplatnění těchto pravidel nebrání právně nebo fakticky plnění zvláštních úkolů, které jim byly svěřeny. Rozvoj obchodu nesmí být dotčen v míře, která by byla v rozporu se zájmem Unie“.
(86)
Komise ve svém sdělení o vysílání formuluje zásady, jimiž se řídí při uplatňování článku 107 a čl. 106 odst. 2 SFEU o financování organizací veřejnoprávního vysílání státem. Posouzení Komise se v tomto ohledu týká obou následujících hledisek:
-
existence přesné a jasné definice poslání veřejné služby v úředním aktu, včetně poskytování významných nových služeb, podléhající mechanismům účinné kontroly subjektem nezávislým na provozovateli vysílání,
-
přiměřenost a transparentnost veřejného financování vyrovnávacích plateb nezbytných k tomuto poslání, aniž by vyrovnávací platby převýšily částku čistých nákladů poslání veřejné služby, které také podléhá účinným kontrolám.
VI.2.1 Přesná a jasná definice poslání veřejné služby v úředním aktu podléhající účinným kontrolám
(87)
Jak bylo upřesněno výše, Komise ve svém rozhodnutí o zahájení řízení a z důvodů v něm uvedených nevyslovila pochybnosti ani ohledně přiměřenosti definice poslání veřejné služby a zmocnění k němu, které bylo France Télévisions uloženo úředními akty, ani ohledně přiměřenosti prováděných externích kontrol způsobu, jímž France Télévisions plní uložené povinnosti, jak byly popsány výše. Komise má tudíž za to, že příslušná ustanovení pozměněného zákona č. 86-1067 ze dne 30. září 1986 (články 43-11, 44, 48 a 53) a jeho prováděcí nařízení nebo úřední akty týkající se zejména seznamu úkolů a povinností (nařízení č. 2009-796 ze dne 23. června 2009) a smlouvy o cílech a prostředcích jsou v souladu s prováděcími pravidly čl. 106 odst. 2 SFEU, která se týkají posuzování podpor, jež jsou poskytovány službám veřejnoprávního vysílání a uvedeny ve sdělení o vysílání.
(88)
Tento závěr se shodoval s dřívějšími závěry Komise v této věci podle tehdy platného sdělení, v jejích rozhodnutích z let 2003 a 2005 o France 2 a France 3 a z let 2008 a 2009 o France Télévisions.
(89)
Proto je zbytečné zkoumat celkem obecné připomínky, kterými se určité zúčastněné strany snaží potvrdit údajnou podobnost programové tvorby veřejnoprávních televizí a konkurentů, které jsou ve skutečnosti v rozporu s připomínkami jiných zúčastněných stran a které nemohou toto hodnocení změnit.
(90)
Pozměněný zákon č. 86-1067 o svobodě sdělovacích prostředků definuje rozsáhle, kvalitativně, avšak přesně povinnosti veřejné služby France Télévisions. Ta se musí zejména zaměřit na širokou veřejnost a předkládat různorodou nabídku odpovídající uloženému cíli při zohlednění hledisek pluralismu a demokratických, sociálních, občanských a kulturních potřeb společnosti. To, že jsou určití konkurenti z důvodu svého členství v Evropské vysílací unii povinni (UER) dodržovat stanovy této unie, jak zdůrazňuje FFTCE, nevytváří překážku zvláštním povinnostem veřejné služby uvedeným v úředních aktech Francouzské republiky, které jsou na rozdíl od povinností vyplývajících z členství v UER uloženy pouze France Télévisions.
(91)
Povinnosti France Télévisions jsou kromě toho v případě potřeby upřesněny ještě v seznamu úkolů a povinností a smlouvě o cílech a prostředcích a doplněny přesnými a kvantifikovanými ukazateli, jichž má být dosaženo v jejich programové skladbě a jimiž se nemusí konkurenční provozovatelé vysílání řídit. Veřejné prostředky jsou přidělovány France Télévisions proto, aby mohla dosáhnout cílů a splnit povinnosti veřejné služby, které jsou stanoveny právními a správními předpisy v obecném zájmu, kdežto soukromé zdroje jsou přidělovány konkurenčním provozovatelům vysílání za čistě výdělečným účelem. Stejně tak existence omezení stanovených předpisy nebo dobrovolně přijatých subjekty při provozování vysílání sama o sobě neznamená, že nabídka veřejnoprávních a soukromých provozovatelů vysílání je nerozlišená. Plnění těchto povinností veřejné služby vyplývajících ze zákona kromě toho podléhá - na rozdíl od povinností vyplývajících z členství v UER - pravidelným externím kontrolám, zejména parlamentním.
(92)
Mimo to SACD zdůrazňuje intenzivní angažování France Télévisions ve prospěch původní francouzské audiovizuální a filmové tvorby ve srovnání s konkurenty, na něž se vztahují mnohem menší povinnosti. Je jisté, že SACD ve svých připomínkách nijak nepodporuje ani nevysvětluje důvody, proč by měla být dovážená nefrancouzská díla, případně díla z jiných členských států, méně kvalitní než ta, která bude financovat France Télévisions. Pevné angažování ve prospěch původní tvorby, zvýšené výslovně i ve srovnání s konkurenty, totiž přispívá k uspokojení sociálních a kulturních potřeb francouzské společnosti, které musí programová tvorba France Télévisions vzhledem ke svým povinnostem služby obecného zájmu uspokojovat, a je s těmito potřebami přímo spojeno.
(93)
S ohledem na informace, které poskytla Francouzská republika, musí být toto kladné hodnocení definice a kontroly poslání veřejné služby France Télévisions rozšířeno na mechanismy určené k zavedení nových významných audiovizuálních služeb ve smyslu sdělení o vysílání, které nabylo účinnosti po rozhodnutí o zahájení tohoto řízení. Tyto služby, které rozšiřují programovou nabídku vysílání na jiné nosiče nebo formáty, jsou začleněny do seznamů úkolů a povinností a do smluv o cílech a prostředcích France Télévisions, které mimo jiné upřesňují a tlumočí zákonem stanovená poslání služby obecného hospodářského zájmu. Tyto dokumenty byly přijaty nařízením, jak je uvedeno výše, takže nové, již plánované služby a případné budoucí služby jsou předmětem stejných specifických postupů konzultace ex ante a kontroly ex post každoročního plnění, jako je tomu u uvedených poslání.
(94)
Je tedy vcelku zřejmé, že definice poslání veřejné služby, jíž byla pověřena France Télévisions, jakož i příslušné mechanismy kontroly, jsou v souladu s pravidly a zásadami stanovenými sdělením o vysílání, které samotné vycházejí z judikatury soudů Evropské unie.
VI.2.2 Přiměřenost a transparentnost veřejného financování
(95)
Mechanismus financování, který oznámila Francouzská republika a jehož součástí je každoroční dotace na vyrovnání úbytku a poté zániku reklamních spotů, má být víceletý a má tudíž fungovat i po zákonem stanoveném datu ukončení vysílání reklamních spotů; ve skutečnosti se jedná o listopad 2011.
(96)
Každoroční veřejné financování bude zahrnovat přidělení části zdrojů z příspěvku na veřejnoprávní vysílání, dříve poplatku, a roční dotaci podle zákona č. 2009-258 ze dne 5. března 2009. Ke stávající podpoře schválené Komisí rozhodnutím ze dne 20. dubna 2005, kterou plánovaný mechanismus nemění, se tudíž připojí rozpočtová podpora, jejíž přesnou výši stanoví každoročně rozpočtový zákon pro běžné finanční období. Francouzská republika ve svých připomínkách upřesňuje, že výše roční dotace bude stanovena ex ante před každým finančním obdobím na základě odhadovaných čistých nákladů veřejné služby.
(97)
To ostatně vyplývá z odhadů, které pro ilustraci poskytly francouzské orgány jako odpověď na pochybnosti Komise vyslovené v rozhodnutí o zahájení řízení. Komise bere na vědomí orientační charakter, který francouzské orgány přisuzují odhadům v obchodním plánu, a uznává, že pro podnik pověřený posláním veřejné služby, který za tím účelem musí nést víceleté náklady, je prospěšné, aby měl k dispozici finanční rámec stanovený obchodním plánem zahrnutým do dodatku smlouvy o cílech a prostředcích. Z výše uvedeného vyplývá, že orientační celkové veřejné zdroje, které jsou v něm uvedeny, souvisejí i přes jejich nižší hodnotu s položkami hrubých nákladů na poskytování této služby plánovaných pro období let 2010 až 2012.
(98)
Vzhledem k relativní předvídatelnosti hrubých nákladů, které jsou méně proměnlivé než příjmy z obchodní činnosti sloužící ke stanovení čistých nákladů, orientační číselné údaje v obchodním plánu podporují apriori tvrzení Francouzské republiky ohledně rozhodující povahy kritéria čistých nákladů na veřejnou službu pro stanovení roční částky budoucí dotace. Povinnost finančního vyrovnání od státu, jež stanoví zákon č. 2009-258 ze dne 5. března 2009, vyvolá oznámenou rozpočtovou podporu, aniž by podmínila její výši ve srovnání s případným odhadem ušlých příjmů z reklamy z důvodu zániku reklamních spotů.
(99)
Takový přístup je zřejmě objektivně oprávněný. Vzhledem k dlouhodobé povaze dotace by ke stanovení její výše v poměru k tomu, jaké by byly příjmy z reklamy, kdyby reklamní spoty nebyly zákonem zrušeny, například stanovením její výše podle příjmů před oznámením a zavedením reformy, a případně upravené v závislosti na vývoji trhu s televizní reklamou, docházelo čím dále tím svévolněji. Kdyby výše dotace byla takto vypočtena v poměru k předpokládaným příjmům, výraznější snížení hrubých nákladů na veřejnou službu, než se plánovalo, vyplývající například z budoucích synergických účinků při založení jediného podniku France Télévisions by mohlo vyvolat riziko nadměrné vyrovnávací platby z veřejných zdrojů.
(100)
Způsob výpočtu roční dotace v poměru k nákladům na poslání veřejné služby sníženým o nadále existující čisté příjmy z obchodní činnosti je mimo jiné v souladu se závazkem Francouzské republiky vyjádřeným nyní v článku 44 pozměněného zákona č. 86-1067 o svobodě sdělovacích prostředků a v článku 2 nařízení o finančních vztazích mezi francouzským státem a subjekty odvětví veřejnoprávního vysílání, aby veřejné zdroje přidělené France Télévisions nepřevýšily čisté náklady na plnění povinností veřejné služby, jimiž byla pověřena. Jak připomínají francouzské orgány, tento závazek a výše uvedená ustanovení jsou plně použitelná pro oznámenou rozpočtovou podporu a pro mechanismus ročního veřejného financování, jehož bude od nynějška nedělitelnou částí.
(101)
V důsledku toho se způsob výpočtu každoroční dotace v poměru k čistým nákladům poslání veřejné služby - a tudíž sníženým o nadále existující čisté příjmy z obchodní činnosti - jeví jako přiměřený ve smyslu sdělení Komise o vysílání.
(102)
V tomto ohledu nemohou protichůdné připomínky určitých zúčastněných stran tento závěr vyvrátit:
-
připomínky FFTCE prohlašující, že vyrovnávací platba za ušlý zisk z příjmů z reklamy, které nejsou součástí poslání veřejné služby, nespadá do financování tohoto poslání, nelze brát v úvahu, stejně jako připomínky M6 ohledně proměnlivosti, a tudíž nepřesnosti odhadů ztráty příjmů z obchodní činnosti; roční výše dotace musí být stanovena ex ante v závislosti na čistých nákladech veřejné služby France Télévisions, odhady výše dotace, které poskytla Francouzská republika na roky 2010, 2011 a 2012, jsou mimo jiné čistě orientační,
-
připomínky kanálu M6 potvrzující, že údajná neexistence nástrojů analytického účetnictví ve France Télévisions, na niž poukázal francouzský Účetní dvůr, strukturálně vede k nadměrné vyrovnávací platbě tím, že se dotace zakládá na neobjektivních složkách nákladů, nejsou stejně jako připomínky TF1 ohledně nadměrné vyrovnávací platby za nekontrolované nebo nesprávně řízené náklady odůvodněné; za prvé, Účetní dvůr poukázal v září 2009 na neexistenci kontrolních řídících nástrojů, které by na úrovni skupiny France Télévisions integrovaly nástroje analytického účetnictví dceřiných společností, a nikoli na neexistenci jakýchkoli řídících nástrojů analytického účetnictví; každá společnost skupiny France Télévisions analytické účetnictví vede.
-
Za druhé, posuzování slučitelnosti vyrovnávací platby s vnitřním trhem se na rozdíl od posuzování existence hospodářského zvýhodnění France Télévisions netýká nákladů, které by v odvětví vynaložil průměrný a řádně řízený podnik při poskytování služby obecného zájmu, nýbrž nákladů, které skutečně vynaloží France Télévisions, a to včetně stanoveného budoucího snížení; jak bylo ovšem uvedeno výše, celková výše veřejných zdrojů, která má být vyplacena France Télévisions, bude a priori nižší než náklady vynaložené na poskytování veřejné služby a bude určena tak, aby po odečtení čistých příjmů z obchodní činnosti nedošlo k nadměrným vyrovnávacím platbám.
(103)
Tyto neopodstatněné připomínky, pokud jde o předběžné stanovení výše každoročních dotací, mimo jiné neberou v úvahu existenci mechanismů kontroly ex post. Jak se uvádí níže, po každoročním předběžném stanovení výše dotace v rozpočtovém zákoně pro dané finanční období totiž následují mechanismy kontroly ex post, popřípadě vrácení dotace.
(104)
Sdělení o vysílání stanoví, že členské státy musejí zavést vhodné mechanismy k zamezení jakékoli nadměrné vyrovnávací platby a pravidelně kontrolovat využívání veřejného financování. Účinnost kontroly, jak byla upřesněna ve sdělení, by měla vyplynout z jejího pravidelného provádění nezávislým subjektem ve spojení s mechanismy pro vrácení případných nadměrných vyrovnávacích plateb nebo pro správné určení případných rezerv v následujícím období, které nepřevyšují 10 % každoročních nákladů veřejné služby na jedné straně, nebo případných křížových dotací na straně druhé.
(105)
Článek 44 zákona č. 86-1067 ze dne 30. září 1986 upřesňuje, že „veřejné zdroje přidělené subjektům veřejnoprávního audiovizuálního odvětví jako vyrovnání za povinnosti veřejné služby, které jim byly uloženy, nepřesahují výši nákladů na plnění uvedených povinností“. Toto ustanovení vyplývá ze závazků Francouzské republiky výslovně začlenit do zákona zásadu neposkytování nadměrných vyrovnávacích plateb za povinnosti veřejné služby stanovenou v rámci řízení, které vedlo k rozhodnutí Komise o slučitelnosti ze dne 20. dubna 2005 týkajícím se použití zdrojů z televizních poplatků (14).
(106)
Nařízení č. 2007-958 ze dne 15. května 2007 o finančních vztazích mezi státem a organizacemi veřejného sektoru audiovizuální komunikace zahrnuje do svého článku 2 stejná ustanovení jako článek 53 zákona ze dne 30. září 1986 s přihlédnutím k „přímým nebo nepřímým příjmům získaným z poslání veřejné služby“ a upřesňuje, že náklady na výkon veřejné služby byly určeny pomocí oddělených účtů. Nařízení v článku 3 stanoví, že France Télévisions a její dceřiné společnosti musí dodržovat při všech obchodních činnostech obvyklé tržní podmínky a že externí subjekt vypracuje roční zprávu o plnění této povinnosti, která bude předávána odpovědnému ministrovi, národnímu shromáždění a senátu. Na toto poslední ustanovení se odkazovalo také v závazcích Francouzské republiky uvedených v rozhodnutí Komise ze dne 20. dubna 2005, které je ve výše zmíněno v 7. bodě odůvodnění.
(107)
Tribunál Evropské unie rozhodl, že jak ustanovení potvrzující zásadu neposkytování nadměrných vyrovnávacích plateb, tak kontrola a prověrky podmínek, jimiž se France Télévisions řídí při svých obchodních činnostech, plně reagují na obavy, které Komise vyjádřila v průběhu řízení, jež vedlo k rozhodnutí ze dne 20. dubna 2005 (15). Tribunál ostatně potvrdil přiměřenost kontrol prováděných ex post a týkajících se dodržování těchto závazků (16).
(108)
Komise obdržela a prozkoumala zprávy o provádění článků 2 a 3 nařízení, které se týkají finančních období 2007 a 2008 (zprávy vypracované podle článku 3 nařízení, které byly za rok 2007 schváleny auditory společností PriceWaterhouseCoopers a KPMG a za rok 2008 společností Cabinet Rise), jakož i návrh zprávy za rok 2009 podle článku 2. V dostupných zprávách se dospělo k závěru, že veřejné zdroje přidělené skupině France Télévisions nepřesáhly čisté náklady na plnění povinností veřejné služby, jež byly France Télévisions uloženy, a že France Télévisions dodržovala obvyklé tržní podmínky při všech svých obchodních činnostech. Což tedy vylučuje případné křížové dotace mezi obchodními činnostmi a činnostmi veřejné služby. Na rozdíl od toho, co tvrdí zejména M6, z dotyčných zpráv mimo jiné vyplývá, že je pomocí stávajících účetních nástrojů možné zřídit nákladové a příjmové účty veřejné služby jednotlivých kanálů France Télévisions.
(109)
Podmínky kontroly ex post veřejných zdrojů stanovené nařízením č. 2007-958 se použijí na oznámenou rozpočtovou podporu. Celkové veřejné zdroje přidělené France Télévisions nepostačovaly od zavedení kontroly ke krytí čistých nákladů na plnění povinností veřejné služby, takže otázka poskytnutí případné nadměrné vyrovnávací platby nevyvstala. Ze střednědobých odhadů nákladů a příjmů uvedených v obchodním plánu a shrnutých pro ilustraci ve výše uvedené tabulce 1 vyplývá, že se v roce 2012 počítá s mírným přebytkem, který by měl být v případě, že se potvrdí a že není nezbytný ke snížení plánovaných schodků v letech 2010 a 2011, za běžných podmínek přednostně určen na výdaje ve prospěch audiovizuální tvorby.
(110)
Francouzská republika se v každém případě zavázala ke změně článku 2 nařízení č. 2007-958 ze dne 15. května 2007, aby uvedla stávající mechanismus do souladu s upřesněními, které byly v roce 2009 nově zavedeny sdělením o vysílání. Cílem takového postupu je, aby:
-
se zajistilo, že roční zpráva o oddělených účtech bude, podobně jako zpráva podle článku 3, zkontrolována externím subjektem, jehož výběr podléhá schválení ministra odpovědného za komunikace, předána tomuto ministrovi, jakož i národnímu shromáždění a senátu, a vyhotovena na náklady France Télévisions,
-
se zdokonalil funkční mechanismus schopný zajistit skutečné navrácení případných nadměrných vyrovnávacích plateb nebo křížových dotací, které by tyto oddělené účty odhalily a které by nebyly slučitelné s článkem 53 zákona č. 86-1067 ze dne 30. září 1986 o svobodě sdělovacích prostředků, jakož i se sdělením o vysílání.
(111)
Za těchto podmínek je zřejmé, že Francouzská republika zavede vhodné mechanismy pravidelné a účinné kontroly využívání veřejného financování, aby předešla jakékoli nadměrné vyrovnávací platbě nebo křížové dotaci, jak stanoví sdělení o vysílání.
(112)
Vzhledem k předchozímu je zřejmé, že možná konkurenční omezení vyplývající z působení France Télévisions na komerčních trzích budou i po úplném zavedení reformy celkem limitována. Toto působení bude pravděpodobně velmi omezené a předvídatelným účinkem reformy bude byť částečné přesunutí poptávky po televizní reklamě na konkurenty France Télévisions.
(113)
Jak totiž upozorňuje dopis, který zveřejnilo sedm soukromých televizních nebo rozhlasových stanic, dovedení reformy do konce až do zániku reklamních spotů France Télévisions by mohlo: „poskytnout soukromým médiím možnosti oživení, které potřebují“, kdežto zachování reklamních spotů: „by mělo neblahý dopad na všechna francouzská média a podstatně by změnilo hospodářské vyhlídky účastníků…“ (17).
(114)
Jinak řečeno, částečný ústup France Télévisions a změna orientace struktury jejích příjmů (obchodních nebo z veřejných vyrovnávacích plateb) na vysílání programů odpovídajících jejímu poslání obecného zájmu, bez přímého finančního vyrovnání za sledovanost, zmenšují možná konkurenční omezení na konkurenčních trzích, na nichž France Télévisions působí. Tento ústup otevírá prostor, který by mohly obsadit nově příchozí subjekty nebo subjekty, jejichž působení na trhu s reklamou je v současnosti omezené, čímž by do budoucna došlo k oživení hospodářské soutěže.
(115)
Z toho vyplývá, že s ohledem na poskytnutou informaci a závazky Francouzské republiky bude cílem veřejného financování umožnit France Télévisions, aby pokryla vynaložené čisté náklady na plnění povinností, které jí byly uloženy, a toto financování se bude muset omezit na uvedené náklady a bude nadále podléhat kontrolám ex post, které splňují kritéria platného sdělení o vysílání. Jelikož France Télévisions mimo jiné omezí své působení na konkurenčních trzích, zamýšlená podpora neohrozí rozvoj obchodu v rozsahu, který by byl v rozporu se zájmy Evropské unie, čímž splní prováděcí podmínky čl. 106 odst. 2 SFEU.
(116)
Kromě toho se Francouzská republika zavazuje, že bude předávat Komisi roční zprávy až do roku 2013, kdy bude reforma veřejnoprávního vysílání dovršena, což umožní monitorovat nejpodstatnější aspekty provádění reformy se zřetelem k pravidlům v oblasti státních podpor, tedy roční vyrovnávací platby a mechanismy kontroly ex post, podmínky, které France Télévisions uplatňuje na své obchodní činnosti, a vývoj jejího postavení na tomto trhu, jakož i každoroční plnění smluv o cílech a prostředcích.
(117)
Vzhledem k rozsahu reformy, k inovacím ve financování poslání veřejné služby France Télévisions, které reforma zavádí, k jejím důsledkům pro vývoj nákladů a příjmů France Télévisions a k nejistému hospodářskému prostředí na trzích, nepříznivě ovlivňujícímu příjmy z obchodní činnosti France Télévisions a jejích konkurentů, může tento závazek umožnit Komisi, aby kontrolovala a blíže monitorovala provádění reformy, stejně jako plnění závazků, které Francouzská republika přijala v rámci tohoto řízení.
(118)
Komise ve svém rozhodnutí o zahájení řízení vyjádřila pochybnosti ohledně existence případného vztahu závazného určení mezi příjmy z nových poplatků z reklamy a elektronických komunikací a roční dotací, která se má vyplácet France Télévisions od roku 2010. Kdyby takový vztah byl zjištěn, musely by být tyto poplatky považovány za nedílnou součást podpory a musely by se stát předmětem přezkumu slučitelnosti podpory s vnitřním trhem. Přestože bylo možno v roce 2009 existenci takového vztahu vyloučit, zejména vzhledem k datu nabytí účinnosti a provádění zákona č. 2009-258 ze dne 5. března 2009 o veřejnoprávním vysílání, do budoucna přetrvávala pochybnost s ohledem na dosavadní prohlášení nejvyšších francouzských orgánů.
(119)
Z judikatury Soudního dvora potvrzené rozsudkem ze dne 22. prosince 2008 o předběžné otázce ve věci Régie Networks (C-333/07), (bod 99) vyplývá následující: „Aby mohl být poplatek považován za nedílnou součást opatření podpory, musí na základě relevantní vnitrostátní právní úpravy existovat vztah závazného určení mezi dotčeným poplatkem a dotčenou podporou v tom smyslu, že výnos z poplatku je nezbytně určen k financování podpory a přímo ovlivňuje její výši, a v důsledku toho i posouzení slučitelnosti této podpory se společným trhem“ (18). Obě prováděcí podmínky stanovené Soudním dvorem, to znamená platné vnitrostátní předpisy a přímý vliv na výši podpory, jsou zkoumány dále.
(120)
Ve francouzském právu podle článku 36 ústavního zákona ze dne 1. srpna 2001 o rozpočtových zákonech může přidělení zdroje, jenž je určen francouzskému státu, jiné právnické osobě vyplývat pouze z výslovného ustanovení rozpočtového zákona. Rozpočtový zákon by měl tudíž výslovně stanovit, že výnos z poplatků z reklamy a elektronických komunikací zavedených zákonem č. 2009-258 ze dne 5. března 2009 bude v úplnosti nebo zčásti určen na financování France Télévisions. Takové ustanovení nebylo dodnes přijato. Francouzská republika se do budoucna zavazuje, že v souladu s ustanoveními čl. 108 odst. 3 SFEU přikročí k novému oznámení jakéhokoli návrhu struktury režimu Komisi. Za těchto podmínek nelze stanovit vztah závazného určení mezi oznámenou podporou a novými poplatky podle vnitrostátního práva ve smyslu judikatury Soudního dvora.
(121)
Nadto je zřejmé, že rozhodujícím kritériem pro stanovení roční výše rozpočtové podpory, kumulované s plánovanou výší přidělených zdrojů z audiovizuálních poplatků, bude výše čistých nákladů na povinnosti veřejné služby uložené France Télévisions, a nikoli výše příjmů z nových poplatků. Odhadované náklady na veřejnou službu však jsou a budou předmětem odhadů ex ante ve smlouvě o cílech a prostředcích podle článku 53 pozměněného zákona č. 86-1067 ze dne 30. září 1986 o svobodě sdělovacích prostředků, roční výše podpory plánovaná v návrhu rozpočtového zákona bude vyměřena v závislosti na plánovaných čistých nákladech a shodnost odhadů a výsledků bude muset být zjištěna a podle potřeby upravena ex post v rámci plánované zprávy podle článku 2 nařízení č. 2007-958 ze dne 15. května 2007 o finančních vztazích mezi státem a subjekty veřejného audiovizuálního odvětví. Jelikož jsou náklady vynakládány nezávisle na zdrojích vybraných z poplatků, výnos z poplatků nemůže přímo ovlivnit výši podpory. Kromě toho je zřejmé, že sazby poplatků, které původně stanovila francouzská vláda, byly v konečném znění zákona odhlasovaném parlamentem sníženy, aniž by se to projevilo v současném a úměrném snížení dotace, jež má být vyplacena France Télévisions.
(122)
Vzhledem k předchozímu nejsou poplatky z reklamy a elektronických komunikací zavedené zákonem č. 2009-258 ze dne 5. března 2009 nedílnou součástí podpory, a nemají být tudíž zahrnuty do posuzování její slučitelnosti s vnitřním trhem, na rozdíl od tvrzení určitých dalších zúčastněných stran, tedy ACT, FFTCE, Association des chaînes privées, M6 a TF1.
(123)
Tento závěr se nedotýká slučitelnosti uvedených poplatků a jejich specifických ustanovení jakožto odlišných opatření s právem Evropské unie, zejména pokud se jedná o poplatky z elektronických komunikací, pokud jde o otázky zkoumané v rámci řízení o porušení předpisů č. 2009/5061 s ohledem na směrnici 2002/20/ES nebo směrnici Evropského parlamentu a Rady 2002/21/ES ze dne 7. března 2002 o společném předpisovém rámci pro sítě a služby elektronických komunikací (19).
(124)
Komise mimo jiné bere na vědomí prohlášení Francie vylučující uvedené poplatky z jejího oznámení, které je předmětem tohoto rozhodnutí.
VII. ZÁVĚRY
(125)
Vzhledem k předchozímu dospěla Komise k závěru, že roční rozpočtovou podporu ve prospěch France Télévisions, uplatněnou jak uvedeno výše, lze prohlásit za slučitelnou s vnitřním trhem podle čl. 106 odst. 2 SFEU, podle zásad a prováděcích pravidel stanovených pro veřejnoprávní vysílání,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Státní podpora, kterou Francouzská republika hodlá poskytnout ve prospěch France Télévisions v podobě roční rozpočtové podpory podle čl. 53 pododstavce VI pozměněného zákona č. 86-1067 ze dne 30. září 1986 o svobodě sdělovacích prostředků, je slučitelná s vnitřním trhem v souladu s čl. 106 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie.
Poskytnutí této podpory je tudíž povoleno.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Francouzské republice.
V Bruselu dne 20. července 2010.